OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# George William Hill

George William Hill (3 de març de 1838 – 16 d'abril, de 1914), fou un astrònom i matemàtic nord-americà.
En Hill va néixer a Nova York, i es va traslladar amb la seva família a West Nyack quan tenia vuit anys. Després d'assistir a l'escola secundària, Hill es va graduar el 1859 per la Universitat Rutgers, on va ser deixeble de Theodore Strong. Des de 1861 va treballar a Cambridge, Massachusetts, al Nautical Almanac Office. El seu treball es va centrar en les matemàtiques que descriuen el problema dels tres cossos, plantejant la seva famosa teoria de l'Esfera de Hill, passant a estudiar amb posterioritat la pertorbació exercida pels planetes Júpiter i Saturn en l'òrbita de la Lluna al voltant de la Terra.
En George W. Hill, va arribar a president de la American Mathematical Society l'any 1894, i ocupà aquest càrrec durant dos anys. Va ser escollit membre de la Societat Reial d'Edimburg el 1908, així com de les acadèmies de Bèlgica (1909), Christiania (1910), Suècia (1913), entre d'altres.
En George W. Hill, va morir a West Nyack, Nova York.

## Honors

Els premis
* Medalla d'or de la Reial Societat Astronòmica (1887)
* Damoiseau Prize de l'Institut de França (1898)
* Medalla Copley (1909)
* Medalla Bruce (1909)
En el seu honor van rebre el seu nom
* El cràter Hill, a la Lluna
* L'asteroide (1642) Hill
* L'esfera de Hill
* Les regions de Hill

## Vegeu també

* Teoria lunar
* Superfície de velocitat relativa nul·la

## Referències

* ↑ Hogan, Edward R. «Theodore Strong and ante-bellum American mathematics» (en anglès). Historia Mathematica, Vol. 8, Num. 4, 1981, pàg. 440. DOI: 10.1016/0315-0860(81)90052-5. ISSN: 0315-0860.
# NSC

NSC té els següents significats:
* Consell de Seguretat Nacional dels Estats Units (del seu nom en anglès National Security Council), organisme consultiu del president dels Estats Units en matèries de seguretat ciutadana i afers exteriors
* Centre Espacial de Noruega (del seu nom en anglès Norwegian Space Centre), agència de recerca espacial de Noruega
* Consell Nacional de la Ciència (del seu nom en anglès National Science Council), ministeri de Ciència de la República de la Xina
* Estadi Olímpic de Kíev (del seu nom en ucraïnès Національний Спортивний Комплекс, transliterat Natsional'nyĭ Sportyvnyĭ Compleks), estadi esportiu situat a Kíev (Ucraïna)
* National Sports Center, complex poliesportiu situat a Blaine (Minnesota), als Estats Units
* Norma de Subordinació del Català, tendència observada en els catalanoparlants de passar a parlar en castellà en funció de l'interlocutor
* Nou Sistema de Cotització, sistema electrònic que regeix el funcionament de la Borsa de París
* N.S.C també són les sigles de Nostra Senyora de la Consolació que acompanyen el nom de les Germanes de la Consolació, congregació religiosa catòlica femenina
Viccionari
# Sporophila

Sporophila és un gènere d'ocells de la família dels tràupids (Thraupidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 14.1, 2024) aquest gènere està format per 41 espècies:
* Sporophila bouvronides - menjagrà de Lesson.
* Sporophila lineola - menjagrà llistat.
* Sporophila torqueola - menjagrà de carpó castany.
* Sporophila morelleti - menjagrà collblanc.
* Sporophila corvina - menjagrà corbí.
* Sporophila intermedia - menjagrà gris.
* Sporophila americana - menjagrà alabarrat. Inclou murallae
* Sporophila fringilloides - menjagrà de clatell blanc.
* Sporophila murallae - menjagrà de Caquetá.
* Sporophila luctuosa - menjagrà blanc-i-negre.
* Sporophila caerulescens - menjagrà bigotut.
* Sporophila nigricollis - menjagrà ventregroc.
* Sporophila ardesiaca - menjagrà de Dubois.
* Sporophila funerea - menjagrà becgròs.
* Sporophila angolensis - menjagrà de ventre castany.
* Sporophila nuttingi - menjagrà de Nicaragua.
* Sporophila maximiliani - menjagrà de Maximilià.
* Sporophila crassirostris - menjagrà bec d'argent.
* Sporophila atrirostris - menjagrà becnegre.
* Sporophila schistacea - menjagrà pissarrós.
* Sporophila falcirostris - menjagrà de Temminck.
* Sporophila frontalis - menjagrà frontblanc.
* Sporophila plumbea - menjagrà plumbi.
* Sporophila beltoni - menjagrà argentat.
* Sporophila collaris - menjagrà de collar.
* Sporophila albogularis - menjagrà gorjablanc.
* Sporophila leucoptera - menjagrà ventreblanc.
* Sporophila peruviana - menjagrà bec de cotorra.
* Sporophila telasco - menjagrà de gorja castanya.
* Sporophila simplex - menjagrà senzill.
* Sporophila castaneiventris - menjagrà de flancs grisos.
* Sporophila minuta - menjagrà pit-roig.
* Sporophila bouvreuil - menjagrà borroner.
* Sporophila nigrorufa - menjagrà negre-i-roig.
* Sporophila hypoxantha - menjagrà de pit canyella.
* Sporophila ruficollis - menjagrà gorjanegre.
* Sporophila pileata - menjagrà de capell.
* Sporophila hypochroma - menjagrà de carpó rogenc.
* Sporophila cinnamomea - menjagrà castany.
* Sporophila palustris - menjagrà d'aiguamoll.
* Sporophila melanogaster - menjagrà ventrenegre.
* Sporophila iberaensis - menjagrà de l'Iberá.

## Referències

* ↑ Gill, Frank; Donsker, David; Rasmussen, Pamela. «Tanagers and allies» (en anglès). IOC World Bird List Version 14.1. [Consulta: 12 octubre 2024].
# Emirat de Misau

L'emirat de Misau (a vegades Missau o Messau) fou un estat històric i avui dia un emirat tradicional de Nigèria, a l'estat de Bauchi.
Originalment habitada pels hausses, la ciutat va ser capturat el 1827 pels emirs Yakubu de Bauchi i Dan Kauwa de Katagum. La disputa que va seguir entre els dos va portar al sultà de Sokoto (1831) a posar la ciutat i els seus voltants sota la jurisdicció de Mamman Manga (fill de Gwani Mukhtar, el guerrer fulani que el 1808 havia conquistat Birni Ngazargamu, capital del regne de Bornu, durant la gihad fulani, o guerra santa. Se li atribueix la fundació de l'emirat de Misau.
Durant el regnat de l'emir Ahmadu es va construir (1833-1850) la muralla de la ciutat. Les gestes militars de l'emir Venda (1860-1886) van portar al sultà a fer més gran l'emirat. L'emir Ahmadu II (1900-1903) va fugir davant l'avanç dels britànics, que va integrar l'emirat al de Katagum el 1904, però va recuperar la seva independència com un emirat independent de la província de Kano el 1907. L'emirat fou ampliat per addicions menors el 1915, arribant a 1.847 quilòmetres quadrats; l'emirat es va transferir a la província de Bauchi el 1926. L'emir, ara un líder tradicional i religiós, reté el títol històric de Sarkin Gabas Bornu ta (rei de Bornu oriental). El 28 d'agost de 2015 fou nomenat com a nou emir Alhaji Ahmed Suleiman després de la mort el 17 d'agost de l'anterior emir Alhaji Muhammadu Manga III

## Emirs

* 1808 - 1833 Muhamman Manga I dan Gwami Mukhtar
* 1833 - 1850 Ahmadu I dan Gwami Mukhtar
* 1850 - 1861 `Usman dan Muhamman Manga
* 1861 - 1886 Yarima Sale dan Muhamman Manga
* 1886 - 1900 Muhamman Manga II dan Yarima Sale
* 1900 - 1903 Ahmadu II dan Yarima Sale
* 1903 - 1926 Tafida dan Yarima Sale
* 1926 - 1979 Ahmadu III dan Tafida
* 1979 - 2015 Muhammadu Manga III
* 2015 -. Alhaji Ahmed Suleiman

## Notes

* ↑ «Nomenament de nou emir». Arxivat de l'original el 2015-12-22. [Consulta: 22 desembre 2015].

## Referències

* Worldstatesmen per Ben Cahoon
* Enciclopèdia Britànica
# Échemines

Échemines és un municipi francès situat al departament de l'Aube i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 83 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Échemines era de 83 persones. Hi havia 36 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 homes vivint sols), 12 parelles sense fills, 12 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 38 habitatges, 33 eren l'habitatge principal de la família, 2 eren segones residències i 3 estaven desocupats. Tots els 38 habitatges eren cases. Dels 33 habitatges principals, 28 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 2 en tenien tres, 6 en tenien quatre i 24 en tenien cinc o més. 29 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 16 habitatges hi havia un automòbil i a 15 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Échemines el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 8 | 70 a 74 | 8 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 8 | 40 a 44 | 12 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 8 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 45 persones, 39 eren actives i 6 eren inactives. Les 39 persones actives estaven ocupades(21 homes i 18 dones).. De les 6 persones inactives 2 estaven jubilades i 4 estaven estudiant.

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de comerç i reparació d'automòbils i 1 d'una empresa de transport.
L'any 2000 a Échemines hi havia 12 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Échemines a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Échemines a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Don Pedro

El Don Pedro fou un vaixell mercant, de 110 metres d'eslora, de la naviliera balear Iscomar, que es va enfonsar l'11 de juliol de 2007 prop del port d'Eivissa (Espanya) després de xocar contra l'illot Es Daus. L'accident es produí cap a les cinc de la matinada, quan el vaixell es dirigia cap a València amb vint tripulants a bord que foren rescatats per Salvament Marítim. Els ocupants no sofriren ferides de consideració, encara que vuit d'ells hagueren de ser atesos pels serveis d'emergències.
El vaixell, que, per a proveïment propi estava carregat amb 150 tones de fuel i 50 de gasoli, va abocar part del combustible al mar, a través de les esquerdes que es van formar arran de seu enfonsament i va crear una taca d'uns 4 quilòmetres que va afectar les platges de Talamanca, Figueretes (les dues úniques platges de la ciutat d'Eivissa), i va posar en perill el Parc natural de ses Salines.
Especialistes se submergiren l'endemà de l'enfonsament per inspeccionar el vaixell, aconseguint segellar tres respiradors però van detectar una canonada trencada que vessava fuel. Aquell mateix dia, la ministra de Foment, Magdalena Álvarez, el president de les Illes Balears, Francesc Antich, i el delegat del Govern Espanyol a les Illes Balears, Ramon Socias, es desplaçaren a l'illa per a coordinar els treballs de retenció de la taca de combustible.
El 25 de setembre de 2007, la ministra de Medi Ambient, Cristina Narbona, en compareixença al Congrés dels Diputats, afirmà que les tasques de descontaminació del vaixell finalitzarien a finals d'octubre d'aquell any i que un cop acabades aquestes començaria un estudi per avaluar les possibles repercussions per al fons marí que hagin pogut tenir el combustible així com la resta de contaminants que transportava el vaixell.
L'11 de juliol del 2008, un any després de l'accident, s'havia retirat el 92,5% de la contaminació derivada del seu enfonsament. El reflotament o no del vaixell dependrà d'una sèrie d'informes els resultats dels quals es coneixeran en setembre.

## Referències

* ↑ Un vaixell s'enfonsa front el port d'Eivissa amb 20 ocupants a bord (castellà)
* ↑ Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera, Talamanca
* ↑ Narbona afirma que a finals d'octubre conclourà la descontaminació del Don Pedro - Diario de Ibiza (castellà)
* ↑ Retirado el 92,5% de la contaminación del buque Don Pedro tras 1 año de su hundimiento (castellà)
* ↑ La decisión de si se puede reflotar el Don Pedro se sabrá en septiembre (castellà)
# Fulvio Bernardini

Fulvio Bernardini (Roma, 28 de desembre de 1905 - Roma, 13 de gener de 1984) fou un futbolista italià, que jugava com a migcampista. Competí durant les dècades de 1920 i 1930 i, en retirar-se, exercí d'entrenador, sent considerat un dels millors tècnics italians.
A nivell de clubs jugà a la Lazio, l'Inter, la Roma i el M.A.T.E.R.. Amb la selecció nacional jugà 26 partits entre 1925 i 1932, en què marcà tres gols. El 1928 va ser seleccionat per disputar els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on l'equip italià guanyà la medalla de bronze en la competició de futbol. També guanyà la Copa Internacional d'Europa Central de 1927-1930.
Un cop retirat fou entrenador de la Roma, el Vicenza, la Fiorentina (amb qui guanyà la lliga italiana de 1955-56), la Lazio (amb qui guanyà la Copa italiana de futbol de la temporada 1957-58), el Bologna ((amb qui guanyà la lliga 1963-64), i la Sampdoria, abans de passar a entrenar la selecció nacional de 1974 a 1975.
Forma part del Saló de la Fama d'Itàlia, la Roma i la Fiorentina.

## Referències

* 1 2 3 «Fulvio Bernardi» (en italià). Storie di Calcio. [Consulta: 24 agost 2015].
* ↑ «Bernardini». Arxivat de l'original el 21 November 2008. [Consulta: 5 juny 2009].
* ↑ «Fulvio Bernardini». Olympedia. [Consulta: 19 setembre 2024].
* ↑ «Hall of fame, 10 new entry: con Vialli e Mancini anche Facchetti e Ronaldo» (en italià). La Gazzetta dello Sport, 27-10-2015. [Consulta: 27 octubre 2015].
* ↑ «A.S. Roma Hall of Fame: 2013». A.S. Roma, 22-07-2013. [Consulta: 4 juny 2015].
* ↑ «IV Hall of Fame Viola: Toldo, Chiarugi e non solo entrano nella galleria degli onori» (en italià). violanews.com, 8 December 2015. [Consulta: 30 agost 2016].
# Estanys Gelats (Contraix)

Els Estanys Gelats de Contraix són uns petits llacs i basses que es troben en el terme municipal de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
Els quatre estanys, d'origen glacial, estan situats, d'oest a est, a: 2.678, 2.730, 2.702 i 2.686 metres. Es troben en l'extrem nord-oriental de la Vall de Contraix, als peus de la carena que pel nord limita amb el Circ de Colomèrs de la Vall d'Aiguamog: Pic Oriental, Tuc Blanc, Agulha deth Gran Tuc i Gran Tuc de Colomèrs.

## Rutes

Remuntant per la Vall de Contraix: ascendint pel camí que travessa la vall, i abandonant-lo abans d'arribar a l'Estany de Contraix, per anar a buscar el Gran Tuc de Colomèrs al nord-est.

## Referències

* 1 2 ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Estany Gelat (1). [Consulta: 12/10/2013]
* 1 2 ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Estany Gelat (2). [Consulta: 12/10/2013]
* 1 2 ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Estany Gelat (3). [Consulta: 12/10/2013]
* 1 2 ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Estany Gelat (4). [Consulta: 12/10/2013]
* ↑ Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Equinacis

* Per a altres significats, vegeu «Echinacea».
Els equinacis (Echinacea) són un superordre d'equinoderms equinoïdeus. Es caracteritzen per la presència d'una testa rígida amb les plaques bucals al voltant de la boca i espines sòlides. A diferència d'altres eriçons de mar, també tenen brànquies. Aquest grup té molts membres i és de distribució cosmopolita.

## Taxonomia

Segons el World Register of Marine Species hi ha 852 espècies en tres ordres:
* Família Glyphopneustidae Smith & Wright, 1993 †
* Ordre Arbacioida Gregory, 1900
* Ordre Camarodonta Jackson, 1912
* Ordre Stomopneustoida Kroh & Smith, 2010
* Arbacia lixula, un Arbacioida
* Echinus esculentus, un Camarodonta
* Glyptocidaris crenularis, un Stomopneustoida

## Referències

* ↑ Lehmann, Ulrich. Fossil Invertebrates (en anglès). CUP Archive, 1983, p. 294. ISBN 0521270286.
* ↑ Barnes, Robert D.. Invertebrate Zoology. Philadelphia, PA: Holt-Saunders International, 1982, p. 980. ISBN 0-03-056747-5.
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species». [Consulta: 11 juny 2020].
# Échay

Échay és un municipi francès situat al departament del Doubs i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 99 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Échay era de 99 persones. Hi havia 37 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 21 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 57 habitatges, 40 eren l'habitatge principal de la família, 15 eren segones residències i 2 estaven desocupats. 54 eren cases i 3 eren apartaments. Dels 40 habitatges principals, 34 estaven ocupats pels seus propietaris i 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 4 en tenien tres, 10 en tenien quatre i 25 en tenien cinc o més. 33 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 17 habitatges hi havia un automòbil i a 21 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Échay el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 8 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 8 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 8 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 8 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 59 persones, 44 eren actives i 15 eren inactives. De les 44 persones actives 37 estaven ocupades (15 homes i 22 dones) i 6 estaven aturades (3 homes i 3 dones). De les 15 persones inactives 9 estaven jubilades i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 6 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa extractiva, 1 d'una empresa de construcció, 2 d'empreses d'hostatgeria i restauració, 1 d'una empresa immobiliària i 1 d'una empresa de serveis.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un paleta.
L'any 2000 a Échay hi havia 3 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 195 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Échay a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Échay a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Calipatria

Calipatria és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 7.289 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Calipatria tenia 7.289 habitants, 899 habitatges, i 756 famílies. La densitat de població era de 758,6 habitants/km².
Dels 899 habitatges en un 50,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,2% hi vivien parelles casades, en un 17,6% dones solteres, i en un 15,8% no eren unitats familiars. En el 14,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,55 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 16,3% tenia menys de 18 anys, un 12,3% entre 18 i 24, un 52,6% entre 25 i 44, un 15% de 45 a 60 i un 3,8% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 497,5 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 30.962 $ i la renda mitjana per família de 31.302 $. Els homes tenien una renda mitjana de 31.350 $ mentre que les dones 20.063 $. La renda per capita de la població era de 13.970 $. Entorn del 20,4% de les famílies i el 24,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Calipatria». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Calipatria». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Desmaninis

Els desmaninis (Desmanini) són una de les diverses tribus de la família dels tàlpids.
Aquesta tribu es compon de dues espècies d'insectívors aquàtics o semiaquàtics que viuen a Europa. Ambdues espècies són considerades vulnerables. Tenen potes palmades i les seves potes anteriors no estan dissenyades per excavar.
Conté dues espècies en dos gèneres diferents:
* Gènere Desmana
** Almesquera siberiana (D. moschata)
* Gènere Galemys
** Almesquera (G. pyrenaicus)
* Galemys pyrenaicus
* Almesquera siberiana

## Referències

* ↑ Hutterer, Rainer. Wilson, D. E., i Reeder, D. M. (ed.). Mammal Species of the World. 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005, p. 303. ISBN 0-801-88221-4.
Espècies vivents de la família dels tàlpids :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Laurasiatheria · Ordre Eulipotifles :
Subfamília Scalopinae :
Subfamília Talpinae :
Subfamília Uropsilinae :
Categoria :