OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Swartzita

La swartzita és un mineral de la classe dels carbonats. Rep el seu nom en honor de Charles Kephart Swartz (1861-1949), professor de geologia de la Universitat Johns Hopkins, a Baltimore (Maryland, Estats Units).

## Característiques

La swartzita és un carbonat de fórmula química CaMg(UO₂)(CO₃)₃·12H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic en forma de cristalls d'aproximadament 0,3 mm, prismàtics al llarg de [001] o en forma de crostes eflorescents.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la swartzita pertany a «02.ED: Uranil carbonats, amb relació UO₂:CO₃ = 1:3» juntament amb els següents minerals: bayleyita, albrechtschraufita, liebigita, rabbittita, andersonita, grimselita, widenmannita, znucalita, čejkaïta i agricolaïta.

## Formació i jaciments

La swartzita va ser descoberta l'any 1948 a la mina Hillside, a Bozarth Mesa, al Comtat de Yavapai (Arizona, Estats Units). En aquest mateix país també ha estat trobada a dos indrets de Colorado i un de Utah.
Ha estat trobada associada als següents minerals: guix, schröckingerita, andersonita, bayleyita (mina d'Hillside, Arizona, EUA).

## Referències

* 1 2 3 «Swartzite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 5 maig 2017].
* 1 2 «Swartzite» (en anglès). Arxivat de l'original el 25 de setembre 2012. [Consulta: 5 maig 2017].
# Caris

«Caris» té aquests significats:
* Caris, habitants de Cària
* Caris (deessa), deessa grega, convertida en la romana Gratia
Viccionari
# Andreas Ogris

Andreas Ogris (nascut el 7 d'octubre de 1964 a Viena, Àustria) és un exfutbolista austríac dels anys 80 i 90.

## Trajectòria

Va defensar els colors dels clubs Austria Viena, Admira Wacker i RCD Espanyol de Barcelona.
També fou internacional amb la selecció de futbol d'Àustria, amb la qual disputà 63 partits i marcà 11 gols. Amb la seva selecció participà en la Copa del Món de Futbol de 1990.
# Hyloscirtus lynchi

Hyloscirtus lynchi és una espècie de granota que viu a Colòmbia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Ardila-Robayo, M.C. & Rueda, J.V. 2004. Hyloscirtus lynchi. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 11 de gener de 2008.
# San Nicola dell'Alto

San Nicola dell'Alto (albanès Shën Kolli, català Sant Nicolau de l'Alt) és un municipi italià, dins de la província de Crotona. L'any 2007 tenia 1.105 habitants. És un dels municipis on viu la comunitat arbëreshë. Limita amb els municipis de Carfizzi, Casabona, Melissa i Pallagorio.

## Evolució demogràfica

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2006- | Vincenzo Pace | Llista cívica |
# Auberive

Auberive és un municipi francès situat al departament de l'Alt Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2018 tenia 157 habitants.

## Demografia

El 2007 hi havia 194 habitants en 88 famílies de les quals 28 eren unipersonals. Hi havia 141 habitatges, de les quals 90 eren habitatges principals, 34 segones residències i 18 desocupats.

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 120 persones, de les quals 92 eren actives. Hi havia 23 empreses, entre les quals dues d'industrials, tres empreses de construcció, sis de comerç i reparació d'automòbils, tres de transport, dues d'hostatgeria i restauració, una empresa financera, 2 d'empreses immobiliàries. L'any 2000 hi havia 6 explotacions agrícoles que conreaven un total de 759 hectàrees. El 2009 hi havia una escola elemental.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
# Swarzędz

Swarzędz és una ciutat de Polònia, es troba al voivodat de Gran Polònia, a 10 km de Poznań, la capital de la regió. El 2017 tenia 30.739 habitants.

## Història

Swarzędz fou fundada al segle xiv. Per la seva posició estratègica a la ruta entre Poznań i Mazovie, la vila cresqué ràpidament. Obtingué els drets de ciutat el 1638. El 1793, durant el repartiment de Polònia, prop de 2.500 habitants passaren a ser prussians. El 1807 tornà sota sobirania polonesa, però el 1815 tornà a Prússia. El 1919, després de la Primera Guerra Mundial tornà definitivament a Polònia. Quedà ocupada durant la Segona Guerra Mundial.

## Agermanaments

* Ronnenberg, Alemanya
* Fredersdorf-Vogelsdorf, Alemanya
# Caris LeVert

Caris Coleman LeVert (Columbus, Ohio, 25 d'agost de 1994) és un jugador de bàsquet estatunidenc que pertany a la plantilla dels Brooklyn Nets de l'NBA. Amb 2,01 metres d'alçada, juga en la posició d'escorta.

## Enllaços externs

* Estadístiques de Caris LeVert a Basketball-Reference.com (anglès)
* Biografia a mgoblue.com Arxivat 2016-06-22 a Wayback Machine. (anglès)
# Hyloscirtus lindae

Hyloscirtus lindae és una espècie de granota que viu a Colòmbia i l'Equador.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Almeida, D., Bolívar, W., Coloma, L.A. & Ron, S. 2004. Hyloscirtus lindae. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 11 de gener de 2008.
# Organització territorial d'Àustria

Àustria es divideix en nou Estats Federals (Bundesländer), cadascun d'ells amb el seu propi govern. La capital, Viena, constitueix un estat que abasta únicament el municipi.
L'organització polític-administrativa del país va patir grans modificacions al llarg del segle xx. Primer a causa de la desintegració de l'Imperi Austrohongarès, més tard a causa de l'Anschluss i finalment després dels esdeveniments que van seguir al final de la Segona Guerra Mundial.

## Estats d'Àustria

| Estat | Capital |
| Burgenland (B) | Eisenstadt |
| Caríntia (K) (de: Kärnten) | Klagenfurt |
| Baixa Àustria (NÖ) (de: Niederösterreich) | St. Pölten |
| Alta Àustria (OÖ) (de: Oberösterreich) | Linz |
| Salzburg (S) | Salzburg |
| Estíria (St) (de: Steiermark) | Graz |
| Tirol (T) | Innsbruck |
| Vorarlberg (V) | Bregenz |
| Viena (W) (de: Wien) | Viena (de: Wien) |
| Àustria (de: Österreich) | Viena (de: Wien) |

## Superfície i població

| Estat | Població (2022) | Exten­sió (km²) | Densi­tat (hab/km²) | Distric­tes (2022) | Muni­cipis (2022) |
| Burgenland | 297.583 | 3.965 | 75 | 13 | 158 |
| Caríntia | 564.513 | 9.537 | 59 | 17 | 115 |
| Baixa Àustria | 1.698.796 | 19.180 | 89 | 76 | 497 |
| Alta Àustria | 1.505.140 | 11.983 | 126 | 32 | 406 |
| Salzburg | 560.710 | 7.155 | 78 | 11 | 108 |
| Estíria | 1.252.922 | 16.399 | 76 | 35 | 251 |
| Tirol | 764.102 | 12.648 | 60 | 11 | 266 |
| Vorarlberg | 401.674 | 2.602 | 154 | 5 | 91 |
| Viena | 1.931.593 | 415 | 4.654 | 1 | 1 |
| Àustria | 8.978.929 | 83.883 | 107 | 201 | 2072 |

## Referències

* 1 2 «Austria States». [Consulta: 2 gener 2022].

## Vegeu també

* Partit Socialdemòcrata d'Àustria (Sozialdemokratische Partei Österreichs, SPÖ)
* Partit Popular d'Àustria (Österreichische Volkspartei, ÖVP)
* Partit Liberal d'Àustria (Freiheitliche Partei Österreichs, FPÖ)
* Els Verds (Àustria) (Die Grünen (Österreich))
# Piculus litae

Piculus litae és una espècie d'ocell de la família dels pícids (Picidae) que habita la selva humida i altres formacions boscoses de l'oest de Colòmbia i nord-oest de l'Equador.
En diverses llengües rep el nom de "picot de Lita" (Anglès: Lita Woodpecker. Francès: Pic de Lita).
# Gil II d'Atrosillo

Gil II d'Atrosillo (també Egidio d'Atrosillo) (? - ?) va ser un cavaller aragonès del llinatge dels Atrosillo. Els seus orígens familiars són desconeguts. Era germà de Pelegrín d'Atrosillo. Va participar en la Primera revolta nobiliària contra Jaume I d'Aragó. Participà en la Conquesta de Mallorca i la Conquesta de València.

## Matrimoni i descendents

Desconegut. Fills:
* Gil III d'Atrosillo
* Lope Ferrench d'Atrosillo
* Maria d'Atrosillo
* Elvira Gil d'Atrosillo
* Mallada d'Atrosillo, casada amb Gil Martínez d'Entença

## Bibliografia

* Arxiu Jaume I: Gil d'Atrosillo, en nom de Jaume I, atorga la carta pobla de Vinaròs en favor de Grinyó Ballester i altres pobladors: 1241, (...) ego don Gyl d'Atrosillo, alquayt de Peniscola, per mandato domini regis, dono et concedo vobis, Grignon Balester (...) Signum Egidius de Atrosillo +
* (castellà) Gran Enciclopedia Aragonesa: Atrosillo, Pelegrín de Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.

## Referències

* ↑ «Apellido ATROSILLO. Pagina de Heraldica, Apellidos, escudos y blasones». [Consulta: 3 gener 2023].
# Aumas

Aumas (en francès Aumes)és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Casa Valls (Cardedeu)

La Casa Valls és una obra de Cardedeu (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa entre mitgeres amb façana plana i obertures d'arc pla. La porta d'entrada és d'arc pla, amb brancals de diferents mides. Té una gran llinda plana amb la inscripció "17 JHS 24". Té planta baixa i dos pisos. La coberta és a dues vessants.
L'interior està en estat ruïnós. El material emprat en la construcció és pedra i maó arrebossat. La façana gaudeix d'una certa simetria, hi ha un portal i balcó central amb finestres iguals a cada costat.

## Història

El carrer Teresa Oller es deia carrer d'Amunt en el segle xviii i diu Balvey que aquest continuà creixent al llarg d'aquell segle. Dona com a exemple la casa descrita, que li diu d'en Ramon Valls a Bota, datada l'any 1724. El carrer va arribar a la fi del segle xviii fins a la placeta del davant de l'Hospital Civil. L'expansió agrícola, demogràfica i industrial del segle xviii hi va contribuir.
Posteriorment deshabitada i en molt mal estat.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa Valls». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2017].
# Andreu Bibiloni Amengual

Andreu Bibiloni Amengual (Palma, 1963) és un historiador mallorquí.
Es llicencià en història a la Universitat de les Illes Balears el 1987. Es doctorà, l'any 1995, amb la tesi "El comerç exterior de Mallorca. Homes, mercats i productes d'intercanvi (1650-1720)". Va ser professor a la Universitat de Las Palmas de Gran Canaria (1991-1992) i de la Universitat de Sevilla des del 1992. És autor de "Mercaders i navegants a Mallorca durant el segle xvii. L'oli com a indicador del comerç mallorquí" (1992), "Contrabandistes i agents de rendes. Supervivents i acumuladors entorn al negoci del tabac a Mallorca durant els segles XVII i XVIII" (2000). En col·laboració amb Jerònia Pons ha estudiat el mercat de treball a l'estat espanyol en el segle xx, amb una especial dedicació a la seva composició i evolució en el sector del calçat a Mallorca, amb publicacions conjuntes com "La indústria del calçat a Llooseta, 1900-1960" (2000) o "La fuerza de trabajo en la industria del calzado de Mallorca, 1900-1970" (2001). El 2005 publicà "La construcció d'un poble: Lloseta i les migracions durant el segle XX". El 1990 obtengué el premi Ciutat de Palma d'investigació.

## Referències

* ↑ «Bibiloni Amengual, Andreu». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 18. Palma: Promomallorca, p. 335. ISBN 84-8661702-2.
# Picu Urriellu

El Picu Urriellu ['pi.kʊ‿u.'rje.ʎʊ]), conegut també amb el nom castellà de Naranjo de Bulnes, es un pic calcari d'origen en el Paleozoic. Està situat al Massís dels Urrieles dels Picos de Europa, a Astúries (Espanya). El seu nom original, Picu Urriellu, deriva de la rel «Ur» d'origen preromà, que fa referència a una elevació del terreny. Administrativament, el Picu Urriellu està situat en el municipi de Cabrales i dins del Parc Nacional de Picos de Europa.
Tot i que no es tracta del pic més alt de la Serralada Cantàbrica, pot ser considerat com un dels seus pics més conegut. Destaca des del punt de vista de l'escalada en grans parets, especialment pels seus 550 metres de paret vertical de la seva cara oest. A la seva base es troba la Vega de Urriellu, una vall glaciar del període Quaternari.

## Toponímia

La primera referència escrita del Pic Urriellu com a «Naranjo de Bulnes» és del geòleg alemany Guillem Schulz, que el 1855 edità el primer mapa topogràfic i geològic d'Astúries però la seva denominació no està clara i els habitants d'aquesta zona sempre es refereixen com a «Picu Urriellu».

## Primeres escalades

La primera escalada es va portar a terme per la seva cara nord el 5 d'agost de 1904 per part de Pedro Pidal y Bernaldo de Quirós, Marqués de Villaviciosa d'Astúries. El doctor en geologia i experimentat alpinista alemany Gustav Schulze portà a terme la segona ascensió, en solitari, el 1906. .

## Referències

* ↑ Retamar, Pedro. «El imponente perfil del Naranjo de Bulnes». El País, 24-08-2002. [Consulta: 8 març 2016].
* ↑ Villa Otero, Elisa. «Los nombres del Naranjo». Vetusta.
* 1 2 «Naranjo de Bulnes, cien años de escaladas». Barrabes, 05-08-2004. [Consulta: 8 març 2016].
* ↑ Gogorza, Óscar. «Cima desde la vía más difícil del planeta» (en anglès). El País, 03-09-2009. [Consulta: 8 març 2016].
# Arrastre (tauromàquia)

En el món de la tauromàquia, l'arrastre (del castellà, «arrossegament») és el tren de mules que arrossega el cadàver del toro fora de la pista de la plaça de toros, anomenada ruedo.

## Descripció

L'arrastre, conduït pels mulilleros, desfila al final del paseo, després dels alguaziles i les quadrilles. L'arrastre intervé al final de cada lídia, per treure del ruedo el cos del toro per portar-lo al matadero (escorxador), on serà immediatament tallat i venut com a carn a les carnisseries. Si l'animal ha estat valent, serà honorat abans de la seva retirada amb una vuelta (una volta al ruedo davant del públic dempeus).
* Tauromàquia (làmina 29), per José Delgado y Galvez, 1804
* L'arrastre arrossega el cos del toro fora del ruedo. Els areneros, empleats de la plaça de toros, netegen la sorra entre toro i toro. Plaça de toros d'Arles
* Arrastre a la Plaça de toros de Las Ventas, Madrid
* Arrastre d'una corrida goyesca

## Història

En el passat, el tren d'arrastre també es feia servir per treure els cadàvers dels cavalls morts. Aleshores, s'utilitzaven dos trens d'arrossegament que desfilaven durant el passeig, cosa que no es fa més, ja que actualment els cavalls no moren pels cops de banya degut a la protecció del peto. L'article 33 del Reglament de la Unió de les ciutats taurines franceses preveu que de vegades aquest tren d'arrastre es pugui substituir, en petites places de toros amb pressupostos baixos, per vehicles motoritzats. La ciutat de Nîmes, però, ha conservat la tradició dels dos trens d'arrastre. El 1956, a Sòria, fins i tot es va parlar de substituir definitivament les mules per un tractor, cosa que va aixecar un clam de la Reial Federació Taurina d'Espanya que va fer retirar el projecte.

## Importància

Per al ramader, el moment de l'arrastre és particularment important. Segons el comportament del toro, el criador serà aplaudit (toro brau) o serà objecte d'una bronca si el toro fos mans, mal presentat, cops de banya insuficients, encaste dolent, o fugitiu.

## Referències

* 1 2 3 4 Dupuy, 1981, p. 48.
* 1 2 3 Bérard, 2014, p. 286.

## Bibliografia

* Bérard, Robert. La tauromachie: Histoire et dictionnaire (en francès), 2014. ISBN 978-2221140819.
* Coupry, François. La Corrida (en francès). Les Essentiels Milan, 1997. ISBN 978-2841135288.
* Dupuy, Casanova. Dictionnaire de tauromachie (en francès). Marseille: Jeanne Laffitte. ISBN 978-2862761398.
# Gil Morlanes el Jove

Gil Morlanes el Jove va ser un escultor i arquitecte de Saragossa, actiu a Aragó durant el segle xvi, fill del també arquitecte Gil Morlanes el Vell.
Les primeres dades de la seva obra se situen el 1504 a l'església de Santa Engràcia de Saragossa on acaba la façana iniciada pel seu pare. Va treballar a les obres de l'església de Sant Miquel dels Navarros, també a Saragossa, des de 1517 a 1530. De les obres que li són atribuïdes destaca també la Capella de la Verge a l'església del Portillo (1527) i la decoració interior de la Llotja de Saragossa (1541-1551). Hi ha discussió entre diversos autors sobre si atribuir o no la realització del Palau dels Morlanes a Saragossa, encara que l'opinió majoritària s'oposa, ja que va morir abans de 1551 i la decoració del Palau és de 1555. A part d'aquestes obres arquitectòniques i decoratives, també va ocupar-se de treballs d'enginyeria hidràulica a Castella, Aragó i Catalunya.

## Referències

* ↑ Martínez Verón, Jesús. Arquitectos en Aragón : diccionario histórico (en castellà). Saragossa: Institución Fernando el Católico, 2000. ISBN 8478205810.
* ↑ Vidal, Jacobo «La continuidad de una obra medieval: azud, acequias, molinos y pesquera del Bajo Ebro en la época del Renacimiento». Quaderns d'Història de l'Enginyeria, 11, 2010, pàg. 129-174.
# Auritz

Auritz (oficialment bilingüe Auritz/Burguete) és un municipi de Navarra, a la comarca d'Auñamendi, dins la merindad de Sangüesa. Limita amb Roncesvalls al nord, Garralda a l'est i amb Erroibar al sud.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1991 | 1996 | 2001 | 2005 |
| 425 | 451 | 436 | 450 | 415 | 441 | 410 | 300 | 348 | 321 | 320 | 326 | 315 |

## Topònim

Aquesta localitat enclavada en la zona bascòfona de Navarra té una doble tradició en la seva denominació. La població va sorgir com un burg o poble al pla que hi ha als peus del veí hospital de pelegrins de Roncesvalls. A causa d'això a l'edat mitjana va rebre denominacions com Roncesvalles (confonent Burguete amb la col·legiata i el conjunt de la vall on s'enclava), Burgo del Llano, Burgo del Lano de Roncesvalles o Burgo de Roncesvalles. Una sèrie d'incendis van fer decaure la seva importància en el segle xv. Així en 1476 és esmentat en el Llibre de Comptos amb el diminutiu de Burguete de Roncesvalles. Amb el pas del temps i atès que mai va passar de ser una població modesta, seria conegut definitivament com a Burguete. La veïna localitat d'Espinal rep el nom d'Aurizberri (Auritz nou) en eusquera.

## Enllaços externs

* Ajuntament d'Auritz/Burguete Arxivat 2007-06-25 a Wayback Machine.
* Esukomedia Auritz/Burguete
* Història completa de Roncesvalles
# Casa Valls (Bot)

La Casa Valls és una obra de Bot (Terra Alta) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Habitatge unifamiliar de caràcter popular, es troba sobre un de més primitiu, de mena senyorial i probablement medieval. La façana principal dona al carrer Major. La planta baixa, està tancada i s'empra com a magatzem. Té una porta de mig punt adovellada. La primera planta és una habitatge i té finestres amb un ampli motllurat; d'altres s'han convertit en balcons i hi ha un tercer grup d'obertures que no segueix l'ordre primitiu. El segon pis, és una golfa sense gaires obertures.
La coberta és de teula i només té un aiguavessant. Quasi tota la façana és de carreu revocat a la planta baixa.A la dovella clau de la porta, hi ha les restes d'un escut, avui sense cap relleu. El ràfec és de lloses de pedra.

## Referències

* 1 2 «Casa Valls». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 agost 2018].

## Enllaços externs

* «Casa Valls». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Andrejs Mamikins

Andrejs Mamikins (rus: Андрей Мамыкин, Leningrad, 11 de març de 1976) és un polític i periodista letó, diputat europeu des de 2014.
Nascut a Leningrad, llavors a la Unió Soviètica, Mamikins es va traslladar a Riga amb els seus pares poc després de néixer. A les eleccions al Parlament Europeu va ser escollir diputat pel Partit Socialdemòcrata «Harmonia». Tot i ser el quart de la llista d'«Harmonia», va ser escollit preferentment a la llista pels electors letons. Forma part del grup europeu Aliança Progressista de Socialistes i Demòcrates.
Abans de la seva elecció com a eurodiputat, Mamikins va dedicar-se al periodisme en diversos diaris, ràdios i televisions russòfones letones. Va presentar a TV5 Latvia, de Viasat, i REN TV Baltic. Va estudiar llengua i literatura russa, es va graduar per la Facultat d'Humanitats de la Universitat de Letònia, i el 2010 va completar un màster en filologia per la mateixa universitat.

## Referències

* ↑ «Latvieši, mīliet mūs, ar arābiem jums būs grūtāk» (en letó). Diena.lv. [Consulta: 14 juny 2014].
* ↑ «Oficiālie rezultāti: Pirmo reizi EP krēslos sēdīsies Pabriks, Mamikins un Grigule» (en letó). Diena.lv, 26-05-2014. [Consulta: 14 juny 2014].

## Enllaços externs

* Perfil al Parlament Europeu (anglès)
* Perfil a Socialistes i Demòcrates (anglès)
# Pilota d'Or 1970

El premi Pilota d'Or 1970, atorgat al millor futbolista europeu de l'any, a criteri d'un panell de periodistes esportius d'arreu dels territoris membres de la UEFA, fou entregat al davanter de la RFA Gerd Müller el 29 de desembre de 1970. Hi havia 26 votants, procedents d'Àustria, Bèlgica, Bulgària, Txecoslovàquia, Dinamarca, Alemanya Oriental, Anglaterra, Finlàndia, França, Grècia, Hongria, Itàlia, Luxemburg, Països Baixos, Noruega, Polònia, Portugal, República d'Irlanda, Romania, Unió Soviètica , Espanya, Suècia, Suïssa, Turquia, Alemanya Occidental i Iugoslàvia. Müller es va convertir en el primer jugador de l'Alemanya Occidental i el primer jugador del Bayern de Múnic a guanyar la Pilota d'Or.

## Classificació

| Posició | Nom | Club | Nacionalitat | Punts |
| 1 | Gerd Müller | Bayern de Múnic | RFA | 77 |
| 2 | Bobby Moore | West Ham United FC | Anglaterra | 70 |
| 3 | Gigi Riva | Cagliari Calcio | Itàlia | 65 |
| 4 | Franz Beckenbauer | Bayern de Múnic | RFA | 32 |
| 5 | Wolfgang Overath | 1. FC Köln | RFA | 29 |
| 6 | Dragan Džajić | Estrella Roja de Belgrad | Iugoslàvia | 24 |
| 7 | Johan Cruyff | AFC Ajax | Països Baixos | 13 |
| 8 | Gordon Banks | Stoke City FC | Anglaterra | 8 |
| 8 | Sandro Mazzola | Inter de Milà | Itàlia | 8 |
| 10 | Rinus Israël | Feyenoord | Països Baixos | 7 |
| 10 | Gianni Rivera | AC Milan | Itàlia | 7 |
| 10 | Uwe Seeler | Hamburger SV | RFA | 7 |
| 10 | Albert Shesternyov | CSKA Moscou | Unió Soviètica | 7 |
| 14 | Angelo Domenghini | Cagliari Calcio | Itàlia | 4 |
| 14 | Ove Kindvall | Feyenoord | Suècia | 4 |
| 14 | Francis Lee | Manchester City FC | Anglaterra | 4 |
| 14 | Willem van Hanegem | Feyenoord | Països Baixos | 4 |
| 18 | Alan Ball | Everton FC | Anglaterra | 3 |
| 18 | Terry Cooper | Leeds United FC | Anglaterra | 3 |
| 18 | Giacinto Facchetti | Inter de Milà | Itàlia | 3 |
| 18 | Geoff Hurst | West Ham United FC | Anglaterra | 3 |
| 22 | Eusébio | SL Benfica | Portugal | 2 |
| 22 | Josip Skoblar | Olympique de Marsella | Iugoslàvia | 2 |
| 24 | Cornel Dinu | Romania Dinamo București | Romania | 1 |
| 24 | Jean Djorkaeff | Paris Saint-Germain FC | França | 1 |
| 24 | Florea Dumitrache | Romania Dinamo București | Romania | 1 |
| 24 | Franz Hasil | Feyenoord | Àustria | 1 |
| 24 | Hans-Jürgen Kreische | Dynamo Dresden | RDA | 1 |
| 24 | Carles Rexach | FC Barcelona | Espanya | 1 |

## Referències

* ↑ «Palmarès Ballon d'Or – 1970 – Gerd Müller – France Football». France Football, 08-12-2013. [Consulta: 31 març 2015].
* ↑ «European Footballer of the Year ("Ballon d'Or") 1970». RSSSF, 22-06-2005. Arxivat de l'original el 18 gener 2009. [Consulta: 31 març 2015].
* ↑ «European Footballer of the Year ("Ballon d'Or")». RSSSF, 21-01-2011. Arxivat de l'original el 16 gener 2009. [Consulta: 31 març 2015].

## Enllaços externs

* France Football Web oficial