OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cobitis phrygica

Cobitis phrygica és una espècie de peix de la família dels cobítids i de l'ordre dels cipriniformes. Es troba en la zona occidental de llacs de l'Anatòlia central, a Turquia, en deus i rierols de les conques dels llacs Aci, Burdur, Salda i Sögüt, així com al drenatge superior del Dalaman. També es troba a Aksu.
Viu a les aigües de deus i rierols, en llits amb sorra o llim, sovint amb densa vegetació submergida. Es veu amenaçada degut a l'assecament dels llocs on viu, causat per l'acció humana.

## Referències

* ↑ Linnaeus C. 1758. Systema Naturae, Ed. X. (Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata.) Holmiae. Systema Nat. ed. 10 v. 1. i-ii + 1-824.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Cobitis phrygica» (en anglès). IUCN Red List. Freyhof, J. 2014. [Consulta: 7 setembre 2014].

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Brianyoungita

La brianyoungita és un mineral de la classe dels carbonats. Rep el seu nom en honor de Brian Young (1947-), del Servei Geològic Britànic.

## Característiques

La brianyoungita és un carbonat de fórmula química Zn₃(CO₃,SO₄)(OH)₄. Cristal·litza en el sistema monoclínic. Els cristalls tenen forma de fulles primes allargades al llarg de [010], mesuren fins a 2 m, també en agregats en forma de rosetes. La seva duresa a l'escala de Mohs és de 2 a 2,5. Visualment és similar a l'hidrozincita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la brianyoungita pertany a «05.BF - Carbonats amb anions addicionals, sense H₂O, amb (Cl), SO₄, PO₄, TeO₃» juntament amb els següents minerals: ferrotiquita, manganotiquita, northupita, tiquita, bonshtedtita, bradleyita, crawfordita, sidorenkita, daqingshanita-(Ce), mineevita-(Y), reederita-(Y), filolitita, leadhil·lita, macphersonita i susannita.

## Formació i jaciments

La brianyoungita és un mineral rar secundari postmina que va ser descobert a la mina Brownley Hill, a Nenthead (Cúmbria, Anglaterra, Regne Unit) en menes de Pb-Zn oxidades allotjades en pedra calcària. També ha estat trobada a Alemanya, Austràlia, Àustria, Bèlgica, Eslovàquia, Eslovènia, Espanya, els Estats Units, França, Grècia, Itàlia, el Japó, Namíbia, Noruega, Sud-àfrica, el Regne Unit i la República Txeca.
Sol trobar-se associada amb altres minerals com: guix, smithsonita, pirita i goethita.

## Referències

* 1 2 3 «Brianyoungite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 27 maig 2017].
* 1 2 3 «Brianyougite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 27 maig 2017].
# Catherine Murphy Urner

Catherine Murphy Urner (Mitchell (Indiana) 23 de març de 1891 – San Diego (Califòrnia) 30 d'abril de 1942) va ser una compositora nord-americana.
Va ser la tercera de set germans. El seu pare, Edward Everett, era director del Southern Illinois Normal College (i més tard es convertiria en pastor metodista); la seva mare era l'escriptora Jessie Robertson Urner. Va estudiar piano, cant i composició en el Goucher College de Baltimore, Maryland, a l'Institut Peabody i a la Universitat Miami d'Oxford, Ohio. Es va graduar com Bachelor of Arts el 1912. Va continuar els estudis a la Universitat de Califòrnia a Berkeley i amb Charles Koechlin a París entre 1920 i 1921.
Entre 1921 i 1924, Urner va ser professora i directora de cant en el Mills College d'Oakland, Califòrnia. Posteriorment, va dedicar el seu temps a la interpretació musical i a la composició. Va viatjar per Europa i pels Estats Units, on va recopilar melodies de les tribus nadiues nord-americanes, i va incorporar-ne algunes a les seves pròpies composicions.
El seu primer quartet es va estrenar a París, el 1925. Va ser interpretat pel Quartet Kretlly (en el qual, amb 19 anys, tocava Pierre Fournier).
Gràcies a les seves gestions, Koechlin va impartir un curs a la Universitat de Califòrnia el 1928 i posteriorment van conviure junts París fins al 1933. Van col·laborar en nombroses obres musicals. El 1937 Urner va tornar a Califòrnia, on es va casar amb l'organista i compositor Charles Rollins Shatto (1908–1983).
Els documents d'Urner es conserven a la Biblioteca Berkeley de la Universitat de Califòrnia.

## Obres

Va compondre prop de vuitanta cançons, vint-i-quatre obres corals i vuit obres orquestrals. Entre les seves obres, destaquen:
* The Bride of a God, composta amb Charles Koechlin.
* Come Away, Death
* Song of the Sea
* Song from "April"
* Le Papillon
* Quatre Melodies
* Ici-bas
* Colloque Sentimental

## Referències

* ↑ Documentos de Catherine Mary Urner, archivo de la Universidad de California.
* ↑ Johnson, Barbara Urner. Catherine Urner (1891-1942) and Charles Koechlin (1867-1950), 2003 [Consulta: 6 gener 2011].
* ↑ Sadie, Julie Anne; Samuel, Rhian. The Norton/Grove dictionary of women composers, 1994 [Consulta: 4 octubre 2010].
* ↑ «Collection Guide». [Consulta: 6 gener 2011].
# Publi Grani

Publi Grani (en llatí Publius Granius) va ser un mercader romà del segle i aC que va néixer i vivia a Puteoli. Formava part de la gens Grània, una gens romana d'origen plebeu.
Va participar activament en el comerç amb l'illa de Sicília, i els seus negocis es van veure afectats per les confiscacions del govern de Verres. Va declarar contra ell en el judici de l'any 70 aC, promogut pels sicilians i on Ciceró va portar l'acusació.

## Referències

* ↑ Ciceró. In Verrem V,59
# Francesca Figueras Siñol

Francesca Figueras Siñol (Molins de Rei, 1958) és una astrofísica catalana. L'any 1986 es va doctorar en Astrofísica per la Universitat de Barcelona.
Es va doctorar en ciències físiques i des de l'any 1991 és professora titular del Departament de Física Quàntica i Astrofísica. Va ser vicedirectora de l'Institut de Ciències del Cosmos de la Universitat de Barcelona (ICCUB, IEEC-UB). La seva especialitat s'emmarca, dins de l'astrofísica, en l'estudi de l'origen i l'evolució de la Via Làctia i forma part, a més, de l'equip de científics que treballa a la missió Gaia de l'Agència Europea de l'Espai (ESA). L'any 2009 va participar l'any Internacional de l'Astronomia i va ser coordinadora del pilar nacional “Ella és una astrònoma”. A hores d'ara coordina la Xarxa Espanyola d'Explotació Científica de la missió Gaia. Va ser presidenta de la Societat Espanyola d'Astronomia (SEA). El satèl·lit Gaia (2013-2018), va ser llançat l'any 2013 i situat a més d'un milió de quilòmetres de distància de la terra. Està observant de forma continuada mil milions d'estels de la nostra galàxia, un 1 % del seu contingut estel·lar, i està destinat a revolucionar el nostre coneixement de la Via Làctia.
Ha participat activament des del principi amb el primer projecte Gaia Data Access and Analysis Study (GDAAS), i en l'actualitat a la validació de les dades del Catàleg de Gaia (CU9). També participa en els grups de treball de Simulacions (CU2) i Fotometria (CU5).

## Referències

* ↑ «Francesca Figueras, presidenta electa de la SEA: “España está descuidando a los profesionales de la astronomía” | Protagonista | Mujeres con ciencia». Mujeres con ciencia. Consultado el 15 de octubre de 2018
* ↑ «Professora titular». [Consulta: 13 novembre 2018].
* ↑ «IEEC». Arxivat de l'original el 2018-10-13. [Consulta: 13 novembre 2018].
* ↑ «Gaia». [Consulta: 13 novembre 2018].
* ↑ «ESA» (en anglès). Arxivat de l'original el 2018-07-27. [Consulta: 13 novembre 2018].
* ↑ «Universitat de Barcelona - La profesora Francesca Figueras, primera presidenta de la Sociedad Española de Astronomía», 08-10-2009. [Consulta: 13 novembre 2018].
* ↑ Antoja, Teresa; Torra, Jordi; Siñol, Francesca Figueras; Nebot, Carme Jordi «Midiendo la Vía Láctea con Gaia» (en castellà). Revista española de física, 23, 3, 2009. ISSN: 0213-862X.
* ↑ «CU9: Acceso Catálogo» (en espanyol europeu). [Consulta: 13 novembre 2018].
* ↑ Francesca, Figueras Siñol,; Jorge, Torra Roca,; Carme, Jordi i Nebot, «A type stars - physical parameters from UVBY and H-beta photometry». , 1991. ISSN: 0365-0138 [Consulta: 13 novembre 2018].
* ↑ «CU2 CU5» (PDF). [Consulta: 13 novembre].
# Geneviève Fioraso

Geneviève Fioraso (Amiens, 10 d'octubre de 1954) és una política socialista francesa. Va ser diputada a l'Assemblea Nacional de França entre els anys 2007 i 2017 per la circumscripció d'Isèra i Ministra d'Educació del govern francès entre els anys 2012 i 2014. També va exercir com a Secretària d'Estat d'Educació i va formar part de les comissions permanents de defensa, afers socials, afers econòmics, medi ambient i territori i hisenda.
Des del 28 de març de 2019 és la presidenta de l'Institut de recherche technologique (IRT) Saint Exupéry de Tolosa de Llenguadoc.

## Referències

* 1 2 «Mme Geneviève Fioraso - Mandat clos - Isère (1re circonscription) - Assemblée nationale». [Consulta: 21 gener 2021].
* ↑ «Geneviève FIORASO: biographie et actualités sur EducPros». [Consulta: 21 gener 2021].
* ↑ «Geneviève Fioraso, pilote de l'IRT Saint-Exupéry» (en francès), 28-05-2019. [Consulta: 21 gener 2021].
# La institució de la religió cristiana

La institució de la religió cristiana (en llatí, Institutio Christianae Religionis) és un tractat de teologia escrit per Joan Calví. Va ser publicat primer en llatí el 1536, i després traduït al francès (L'Institution de la religion chrétienne) per ell mateix el 1541.
En aquesta obra es desenvolupa de forma sistemàtica la doctrina de la Reforma tal com la promovia Calví. A través del seu text, accentua el contrast entre el poder total de Déu i la petitesa de l'home, perdut pel pecat original. Des que aquest pecat l'ha fet caure, l'home s'ha tornat corrupte en la seva naturalesa i ha estat privat de la seva lliure albir. El seu estat depèn de la gràcia divina i els beneficiaris han estat escollits de forma predestinada.
Aquest llibre va ser un dels primers tractats de teologia escrits en un idioma diferent del llatí.

## Enllaços externs

* Institutes of the Christian Religion a Christian Classics Ethereal Library. Disponible una còpìa del text. (anglès)
# Cobitis puncticulata

Cobitis puncticulata és una espècie de peix de la família dels cobítids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6,2 cm de llargària total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

Viu en zones de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba a Turquia.

## Referències

* ↑ Linnaeus C. 1758. Systema Naturae, Ed. X. (Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata.) Holmiae. Systema Nat. ed. 10 v. 1. i-ii + 1-824.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Erkakan, F., F.G. Atalay-Ekmekçi i T.T. Nalbant 1998. Four new species and one new subspecies of the genus Cobitis (Pisces: Ostariophysi: Cobitidae) from Turkey. Turk. J. Zool. 22:9-15.
* ↑ Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fricke, R., M. Bilecenoglu i H.M. Sari 2007. Annotated checklist of fish and lamprey species (Gnathostoma and Petromyzontomorphi) of Turkey, including a Red List of threatened and declining species. Stuttgarter Beitr. Naturk. Sea A (706):1-172.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Mètode rectangular

En càlcul integral, el mètode rectangular utilitza una aproximació a una integral definida, a base de calcular l'àrea d'una sèrie de rectangles. En càlcul numèric, aquest mètode, en general ha estat superat per altres mètodes més sofisticats d'integració numèrica.
Ja sia la cantonada esquerra o la dreta o el centre de la cara superior del rectangle, pertanyen al gràfic de la funció, la base se situa al damunt de l'eix x. L'aproximació es calcula sumant les àrees (base multiplicada per l'alçada, un valor de la funció) dels n dels rectangles que omplen l'espai entre els dos valors de x entre els quals es vol calcular la integral indefinida.
    $\int _{a}^{b}f(x)\,dx\approx \sum _{i=1}^{n}f(a+i'\Delta x)\Delta x\quad {\mbox{ on }}\Delta x={\frac {b-a}{n}}\;,\;i'={\begin{cases}i-1&{\mbox{punt esquerre.}}\\i-{\frac {1}{2}}&{\mbox{punt central.}}\\i&{\mbox{punt dret.}}\end{cases}}$
La necessitat de $a+i'\Delta x$ sorgeix quan a és diferent de zero, atès que la posició del primer rectangle no és a $f(i'\Delta x)$ sinó a $f(a+i'\Delta x)$. A mesura que n es fa gran, l'aproximació torna més exacta. De fet, el límit de l'aproximació quan n tendeix a infinit és exactament igual a la integral definida.
    $\int _{a}^{b}f(x)\,dx=\lim _{n\to \infty }\sum _{i=1}^{n}f(a+i'\Delta x)\Delta x$
Això és cert independentment de quin i' es faci servir. Però l'aproximació del punt mitjà tendeix a ser més exacta per a valors finits de n.
* Aproximació emprant el punt mitjà

## Error

L'error d'aproximació quan es fa servir el valor del punt mitjà disminueix en proporció al cub de l'amplada del rectangle:
    $\int _{a}^{a+h}f(x)\,dx=hf(a+h/2)+{\frac {h^{3}}{24}}f''(\xi )$
Per algun $\xi \in (a,a+h)$.

## Vegeu també

* Mètode del punt mitjà per a resoldre equacions diferencials ordinàries
* Mètode trapezial
* Mètode de Simpson
# Catherine Samba-Panza

Catherine Samba-Panza (26 de juny de 1954) és una política centrafricana que va ocupar el càrrec de presidenta de la República Centreafricana de forma interina des del 20 de gener de 2014 i fins al 30 de març de 2016, després dels successos del Cop d'estat produït en 2013. És la primera dona que ocupa aquest càrrec. Anteriorment va desenvolupar la seva activitat política com a alcaldessa de Bangui, capital del país.

## Notes

* ↑ «Central African Republic MPs elect Catherine Samba-Panza» (en anglès). BBC, 20-01-2014. [Consulta: 20 gener 2014].
# Castelló (Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant)

Castelló és un llogaret al municipi de Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant (Baix Camp) situat en un coster a 388 metres d'altitud, uns 2,4 km al sud del nucli de Masboquera. Va quedar despoblat a mitjan segle xx. Cada any per Nadal, l'Associació de la Masia de Castelló hi organitza el Pessebre dels Estels, un pessebre vivent amb escenes d'oficis tradicionals.
# La nit i el moment

La nit i el moment (títol original: The Night and the Moment) és una pel·lícula britànico-italiano- francesa dirigida per Anna Maria Tatò, estrenada l'any 1994. Ha estat doblada al català

## Argument

Una marquesa fa venir un escriptor llibertí i li demana d'explicar-li el seu passat, ignorant que en una altra època han estat tots dos presoners al mateix lloc.

## Repartiment

* Ivan Bacciocchi: el guardià de presó
* Jean-Claude Carrière: el governador
* Axelle Cummings: la criada de la marquesa
* Willem Dafoe: l'escriptor
* Clifford De Spenser: el marquès
* Pascale Dinizani: una aristòcrata
* Lena Olin: la marquesa
* Miranda Richardson: Julie
* Carole Richert: Armande
* Christine Sireyzol: Justine
* Guy Verame: un oficial

## Nominacions

* 1996 : nominació de Gabriella Pescucci pel Nastro d'Argento al millor vestuari.

## Referències

* ↑ «La nit i el moment». esadir.cat. .
* ↑ «The Night and the Moment». Allociné.
# Cremon

Cremon és una antiga illa del riu Alster a Hamburg, Alemanya, a l'est de Cremon. Avui en dia el lloc està marcat amb un carrer amb el mateix nom, a la part antiga d'Hamburg.
L'illa va ser la primera de la nova ciutat, amb una població de 1.188 colons de la regió assignada per a pastures, i era a l'extensió de les antigues muralles de la ciutat.
La terra va ser dividida en parcel·les llargues i estretes, on les típiques cases comercials d'Hamburg van ser construïdes. Cada parcel·la tenia accés a la via fluvial més tard anomenada Nikolaifleet. Darrere de les cases hi havia una via d'aigua anomenada Katharinenfleet, que va ser omplerta el 1946. El canal que separa Cremon de la veïna illa de Grimm, el Steckelhörnfleet, es va omplir també després de la Segona Guerra Mundial.
El 1246 Cremon va ser absorbida per la ciutat d'Hamburg, i conjuntament amb Grimm van formar la parròquia de la recent construïda Església de Santa Caterina.
L'origen del nom és incert; pot ser que provingui d'un granger local. El nom del carrer ha existit des de com a mínim el 1251 com a Cremun; el 1289, un document el menciona com a platea Crymon.
El 1937, després de sobreviure al foc d'Hamburg de 1842 i a, com a mínim, 100 anys de desenvolupament urbà, va obtenir la designació hanseatische Traditionsinsel.
Les primeres obres de restauració van començar el mateix 1937, però el carrer complet va ser víctima dels bombardejos caiguts sobre Hamburg el 1943.
Actualment encara s'hi troba entre el carrer Fleet i el Cremon 33-36, (antigament al dic exterior), l'últim exemple dels vells i històrics cellers del segle xviii i principis del XIX

## Referències

* Cremon a: Franklin Kopitzsch und Daniel Tilgner (Hg.): Hamburg Lexikon
# Codi ATC V06

El codi ATC V06, descrit com Nutrients generals, és una subgrup terapèutic de l'Anatomical, Therapeutic, Chemical Classification System (ATC). La classificació ATC és un sistema de codis alfanumèric desenvolupat per l'Organització Mundial de la Salut (OMS) per als fàrmacs i altres productes sanitaris. El subgrup V06 és part del grup anatòmic V Altres.
Els codis per a ús veterinari (codis ATCvet) poden han estat creats afegint la lletra Q davant dels codis ATC humans: QV06...
Les adaptacions estatals de la classificació ATC poden incloure codis addicionals no presents en aquesta llista, que segueix la versió de l'OMS.

## V06A Formulacions dietètiques per al tractament de l'obesitat

    V06A A Dietes de baixa energia
    V06A B Suplements proteics

## V06C Fórmules per a infants

    V06C A Nutrients sense fenilalanina

## V06D Altres nutrients

    V06D A Combinacions de carbohidrats, proteïnes, minerals i vitamines
    V06D B Combinacions de lípids, carbohidrats, proteïnes, minerals i vitamines
    V06D C Carbohidrats
    V06D D Aminoàcids, incl. combinacions amb polipèptids
    V06D I Combinacions d'aminoàcids, carbohidrats, minerals i vitamines
    V06D F Substituts de la llet
    V06D X Altres combinacions de nutrients

## Referències

* ↑ «ATC/DDD Index 2016: code V06». WHO Collaborating Centre for Drug Statistics Methodology.
* ↑ «ATCvet Index 2016: code QV06». WHO Collaborating Centre for Drug Statistics Methodology.
# Natació sincronitzada al Campionat del Món de natació de 2013 – Rutina de combinada

BCN 2013 Campionats del món :
| Salts |||
| Individual |||
| 1 m | homes | dones |
| 3 m | homes | dones |
| 10 m | homes | dones |
| Sincronitzats |||
| 3 m | homes | dones |
| 10 m | homes | dones |
| High diving |||
| homes dones |||
| Aigües obertes |||
| 5 km | homes | dones |
| 10 km | homes | dones |
| 25 km | homes | dones |
| Equips | Equips |
| Natació |||
| Lliures |||
| 50 m | homes | dones |
| 100 m | homes | dones |
| 200 m | homes | dones |
| 400 m | homes | dones |
| 800 m | homes | dones |
| 1.500 m | homes | dones |
| Esquena |||
| 50 m | homes | dones |
| 100 m | homes | dones |
| 200 m | homes | dones |
| Braça |||
| 50 m | homes | dones |
| 100 m | homes | dones |
| 200 m | homes | dones |
| Papallona |||
| 50 m | homes | dones |
| 100 m | homes | dones |
| 200 m | homes | dones |
| Estils |||
| 200 m | homes | dones |
| 400 m | homes | dones |
| Relleus lliures |||
| 4×100 m | homes | dones |
| 4×200 m | homes | dones |
| Relleus d'estils |||
| 4×100 m | homes | dones |
| Natació Sincronitzada |||
| Solo | tècnic | lliure |
| Duet | tècnic | lliure |
| Equip | tècnic | lliure |
| combinada ||
| Waterpolo |||
| homes dones | homes dones | |
| Aquesta caixa: |||
La prova de equip combinat es va celebrar el 21 de juliol i el 27 de juliol de 2013, al Palau Sant Jordi. Les preliminars es van disputar el dia 21, i la final el dia 27.

## Resultats

Verd: Classificats per la final
| Posició | País | Preliminar | Preliminar | Final | Final |
| Posició | País | Punts | Posició | Punts | Posició |
| 01 | Rússia | 96.740 | 1 | 97.060 | 1 |
| 02 | Espanya | 94.040 | 2 | 94.620 | 2 |
| 03 | Ucraïna | 92.860 | 3 | 93.350 | 3 |
| 04 !4 | Japó | 91.590 | 4 | 92.020 | 4 |
| 05 !5 | Canadà | 91.280 | 5 | 90.410 | 5 |
| 06 !6 | Itàlia | 89.030 | 6 | 89.550 | 6 |
| 07 !7 | Grècia | 87.470 | 7 | 86.850 | 7 |
| 08 !8 | França | 87.080 | 8 | 86.820 | 8 |
| 09 !9 | Mèxic | 84.240 | 9 | 84.530 | 9 |
| 10 | Corea del Nord | 83.790 | 10 | 83.560 | 10 |
| 11 | Suïssa | 82.420 | 12 | 82.310 | 11 |
| 12 | Països Baixos | 83.220 | 11 | 82.070 | 12 |
| 13 | Belarús | 79.580 | 13 | 5 | 13 |
| 14 | Kazakhstan | 78.600 | 14 | 4 | 14 |
| 15 | Nova Zelanda | 70.600 | 15 | 3 | 15 |
| 16 | Macau | 69.950 | 16 | 2 | 16 |
| 17 | Tailàndia | 58.730 | 17 | 1 | 17 |

## Referències

* ↑ Preliminary round Results
* ↑ Final Results
# Cases al carrer Santa Marina, 34-40 (Valls)

Les cases al carrer Santa Marina, 34-40 són uns edificis amb elements barrocs de Valls (Alt Camp) protegits com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edificis situats a la cantonada entre el carrer Santa Marina i el carrer Sant Francesc. Es traca d'un conjunt de cases, de quatre altures, planta baixa i tres pisos. Es caracteritzen pel seu estat d'abandonament i per la disposició de llindes de fusta en els portals d'accés. Algunes obertures del darrer pis presenten formes d'arc rebaixat, semitapiades, amb l'obertura de finestres noves de caràcter quadrangular.

## Referències

* ↑ «Casa al carrer Santa Marina, 34-40». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 novembre 2017].