OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pic de la Pala Gespadera

El Pic de la Pala Gespadera és una muntanya que es troba en el terme municipal de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
«El nom deriva de "gesp" (Festuca eskiae), planta gramínia molt abundant als Pirineus».
El pic, de 2.875,3 metres, s'alça a la carena que separa la Vall de Comalesbienes (N) i la Vall de Sarradé (S); amb el Pic de la Pala Alta de Sarradé a l'est i el Bony d'Aigüissi al sud-oest.

## Referències

* ↑ «Toponímia de la Vall de Boí». Arxivat de l'original el 2010-03-17. [Consulta: 9 novembre 2009].
* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Pic de la Pala Gespadera. [Consulta: 27/09/2013]

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Pic de la Pala Alta de Sarradé

La Pala Alta de Sarradé és una muntanya que es troba en el terme municipal de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
El pic, de 2.983,4 metres, s'alça a la carena que separa la Vall de Comalesbienes (N) i la Vall de Sarradé (S); amb les Crestes Barrades al nord-est i el Pic de la Pala Gespadera a l'oest.
El nom prové del basc "Sarra-toi" (zarra significa "escòria", i també "arrancada per arrossegament de còdols", o "arena grossa de riu", i -toi, sufix que indica abundància).
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC.

## Rutes

Les dues més habituals són:
* Per la Vall de Comalesbienes, anant a buscar, des de la unió dels Estanys de Comalesbienes, el coll de les Crestes Barrades i el cim.
* Per la Vall de Sarradé, agafant alçada a l'oest de l'Estany de Sarradé i ascendint després direcció nord cap al cim.

## Referències

* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Pic de la Pala Alta de Sarradé. [Consulta: 27/09/2013]
* ↑ Toponímia de la Vall de Boí Arxivat 2010-03-17 a Wayback Machine.. [Consulta: 19/9/2011]
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 3 febrer 2018].
* ↑ Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Piscines Municipals Joan Serra

Les Piscines Municipals Joan Serra són un complex esportiu que es troba al sector de Sant Oleguer, al barri del Centre de Sabadell. Es van inaugurar el 24 de juliol de 2003 i deuen el nom al waterpolista sabadellenc Joan Serra i Llobet (1927–2015). Les instal·lacions inclouen una piscina climatitzada de 25 x 16,67 m, una piscina lúdica, sala de fitness, tres pistes de tennis, etc.

## Referències

* ↑ «Piscines Municipals Joan Serra». Ajuntament de Sabadell. [Consulta: 25 gener 2015].
# Piscivorisme

El piscivorisme és la forma d'alimentació en la qual un organisme s'alimenta majoritàriament de peixos. En la prehistòria, va ser la dieta dels primers tetràpodes (amfibis), posteriorment van sorgir els insectívors i amb el temps alguns rèptils es van convertir en herbívors.
Alguns animals, com els lleons marins o al·ligàtors, són parcialment piscívors; mentre uns altres, com la geneta aquàtica, tenen una dieta exclusivament formada per peixos. La paraula piscívor es deriva dels mots llatins piscis (peixos) i vorare (devorar).

## Piscívors vivents

* Geneta aquàtica
* Gat capplà
* Gavial
* Àguila peixatera
* Peix tigre africà
* Barracuda
* Ratpenat pescador
* Mergus
* Lleons marins
* Soricins

## Piscívors extints

* Megalodon
* Baryonyx
* Spinosaurus
* Dunkleosteus
* Hapalodectes
* Plesiosaurus
* titanoboa

## Referències

* ↑ Sahney, S., Benton, M.J. & Falcon-Lang, H.J. «Rainforest collapse triggered Pennsylvanian tetrapod diversification in Euramerica» (PDF). Geology, 38, 2010, pàg. 1079–1082. Arxivat de l'original el 2011-10-11 [Consulta: 10 juny 2021].
# Perlesta adena

Perlesta adena és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids que es troba a Nord-amèrica: Indiana, Kentucky, Ohio i Tennessee.

## Referències

* ↑ Banks, 1906. Canad. Ent. 38:222.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stark, 1989. Entomol. Scand. 20(3):277.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Updates to the Stonefly Fauna of Illinois and Indiana (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing Arxivat 2011-01-16 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Flyfishing Entomology - North American Stoneflies (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ NatureServe (anglès)
* ↑ Stoneflies of the United States (anglès)
# Club de Pilota de Beniparrell

El Club de Pilota de Beniparrell és una entitat esportiva de Beniparrell (Horta Sud) dedicada a la pràctica, el foment i la formació de les diverses modalitats de l'esport de la pilota valenciana. El club es destaca pel seu equip de la màxima categoria les diverses competicions a la modalitat de Galotxa.
El Carrer Municipal de Beniparrell és la canxa on el club disputa les partides i entrena, a més de ser seu on es diputen finals de les competicions oficial.

## Història

Els inicis del club es van basar en un petit grup d'afeccionats i jugadors del poble que amb molta il·lusió i pocs mitjans van aconseguir ascendir l'equip a la màxima categoria del campionat de galotxa a mitjans dels anys 80. A la fi dels 80 el club va seguir creixent fins que es va aconseguir aspirar a conquistar el Campionat Provincial de Galotxa (actual Trofeu el Corte Inglés), objectiu assolit en l'any 1989. Una fita que s'aconseguí mitjançant el fitxatge de pilotaires forans. Aquesta política de fitxatges va desembocar en una crisi en el club i la seua afició. L'arribada d'una nova directiva jove i amb il·lusions renovades va portar a una embrancida de l'afició. L'aposta per la pedrera i les joves promeses locals ha convertit el Club de Pilota de Beniparrell en un dels clubs valencians amb major prestigi dins del món de la Pilota.
D'aquesta nova etapa de promoció de l'escola de pilota, han sorgit pilotaires que han donat el salt professional cap a l'Escala i corda com són Jesús Cebrià (campió del Circuit Bancaixa el 2003), Nacho Chacón (campió del Circuit Bancaixa el 2010) o Jonathan Herrera (campió de la Copa Diputació el 2008).

## Palmarés

* Campions de 1a Categoria del Trofeu el Corte Inglés: 2007, 2006 i 1989
** Subcampions de 1a Categoria del Trofeu el Corte Inglés: 1988
* Campions de 1a Categoria del Campionat Autonòmic Interpobles: 2011,2006, 2001 i 2000
* Campions de la Supercopa de Galotxa: 2008
** Subcampions de la Supercopa de Galotxa: 2007, 2002 i 2001
** Subcampions de la Copa Generalitat de Galotxa: 2009 i 2007
* Campions del Campionat Professional de Galotxa: 1993

## Referències

* ↑ «Decidírem fomentar la pedrera amb les joves promeses locals». Infoparrell, 01-06-2012 [Consulta: 21 agost 2014].
* ↑ «Club de Pilota de Beniparrell» (en castellà). Universitat de València. [Consulta: 7 maig 2019].

## Enllaços externs

* Plana no oficial del Club
# Club de Rugbi Bonanova

Club de Rugbi Bonanova (CR Bonanova) fou un club de rugbi barceloní fundat el 1969. Impulsat per alumnes del Col·legi La Salle Bonanova, feu el seu debut el 26 de gener d'aquell mateix any en el camp d’esports de La Salle i, posteriorment, disputà els seus partits al Camp de la Foixarda de Montjuïc. Competí en les competicions d'àmbit català i estatal, així com fou escola de formació de rugbi en categories inferiors. El 1985 es creà la secció de rugbi femení, essent la més destacada del club. Entre d'altres èxits, guanyà quatre Campionats de Catalunya, sis Copes Catalanes i és proclamà subcampió d'Espanya en tres ocasions (1992-93, 1993-94 i 1997-98). Per altra banda, moltes de les seves jugadores van participar amb la selecció catalana i foren internacionals amb la selecció espanyola. L'estiu de 2001 es fusionà amb el Club Esportiu Universitari.
Jugava amb uniforme a franges horitzontals blaves i blanques.

## Palmarès

* 3 Campionats de Catalunya de rugbi masculí: 1972-73, 1989-90 i 2000-01
* 4 Campionats de Catalunya de rugbi femení: 1992-93, 1994-95, 1995-96 i 1997-98
* 6 Copes Catalanes de rugbi femenina

## Referències

* ↑ «Club de Rugbi Bonanova». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Historia del club». CEU Rugby Barcelona. Arxivat de l'original el 2022-01-27. [Consulta: 18 març 2022].
* ↑ «Video». facebook. [Consulta: 18 març 2023].
# Piedigriggio

Piedigriggio (en cors Pedigrisgiu) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 124 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 89 | 108 | 102 | 119 | 99 | 124 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2008- | Nicolette Albertini-Colonna | | |
# Pishuru

Pishuru era una ciutat habitada per kashkes a la regió d'Ishupitta, que cap a l'any 1320 aC va assolir l'hegemonia comarcal i va reconstruir Palhwisa que el rei Mursilis II havia incendiat un any abans. Però el rei hitita va tornar i la va incendiar per segona vegada; els kashkes de Pishuru van ocupar llavors la ciutat de Kuzastarina que Mursilis va atacar i reconquerir.
Pishuru no va perdre l'hegemonia i la va mantenir al començar el segle xiii aC. Ishupitta i Daistipassa, ciutats properes, ambdues de la Terra Alta Hitita, es van aliar amb Pishuru i es van apoderar de les terres de Landa, Marista i algunes ciutats fortificades dels hitites. El rei hitita Hattusilis III no els va poder contenir i els kashkes van continuar avançant al sud creuant el riu Marasanda o Maraššanda i arribant fins a la terra de Kanis (Kanesh). Les ciutats de Kurustama, Gazzuira i una altra de la que no es pot llegir el nom però que comença per Ha..., es van unir als kashka i van atacar les ciutats hitites de la rodalia. Durmitta també va quedar sota control kashka i va atacar la comarca de Tuhuppiya. Els kashkes no van trobar cap obstacle a la terra de Ippasanama (Ippaššanama), i van poder seguir fins a atacar la terra de Suwatara. Només dues ciutats, una d'elles Istahara (l'altra no es pot llegir, però potser era Hakpis) van escapar als atacs kashka. Més tard, Hattussilis va reconquerir aquestes ciutats.

## Referències

* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Reino medio y del Imperio Nuevo. Tres Cantos: Akal, 2004, p. 118. ISBN 8446022532.
* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Reino medio y del Imperio Nuevo. Tres Cantos: Akal, 2004, p. 209. ISBN 8446022532.
# Chesapeake Beach

Chesapeake Beach és una població dels Estats Units a l'estat de Maryland. Segons el cens del 2000 tenia 3.180 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Chesapeake Beach tenia 3.180 habitants, 1.217 habitatges, i 862 famílies. La densitat de població era de 441,7 habitants per km².
Dels 1.217 habitatges en un 35,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,7% hi vivien parelles casades, en un 12,9% dones solteres, i en un 29,1% no eren unitats familiars. En el 21,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,61 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,2% tenia menys de 18 anys, un 7,4% entre 18 i 24, un 34,4% entre 25 i 44, un 24% de 45 a 60 i un 7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 68.365 $ i la renda mediana per família de 74.167 $. Els homes tenien una renda mediana de 43.125 $ mentre que les dones 35.865 $. La renda per capita de la població era de 29.616 $. Entorn de l'1,6% de les famílies i el 3,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Chesapeake Beach». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Chesapeake Beach». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Però no parlem d'ells, mira'ls i passa

"Però no parlem d'ells, mira'ls i passa" ("Non ragioniam di lor, ma guarda e passa"), és un famós vers de la Divina Comèdia de Dante (Cant III de l'Infern, v. 51), que en italià s'ha convertit en una expressió idiomàtica comuna, tot i que amb moltes variacions; si bé el sentit és el mateix, el text és distorsionat o canviat (no et preocupis per ells, però mira i passa). L'alteració popular del vers de Dante s'utilitza proverbialment per indicar que no hem de preocupar-nos per les calúmnies o les intencions malignes dels altres, o almenys per les baixeses de la vida.
En el cant tercer, Virgili descriu els indecisos, covards("ignavi": atribució, en realitat, mai utilitzada per Dante, però nascuda dins de la crítica), que són els que "sense honor ni infàmia varen viure" (Cant III de l'Infern, v.36).
«Al món no van deixar ni nom ni fama:
la justícia els menysprea, i la pietat;
però no parlem d'ells, mira'ls i passa.»
(vv. 49-51)
Dante, de fet, té una mala opinió d'aquells que, per cobardia, en la seva vida mai no es van alinear o comprometre (els indecisos) per alguna causa (cívica, social o política), a diferència d'ell, el destí del qual (només pensant en la condició d'exiliat), fou marcat per haver tingut determinades idees polítiques.
Situa aquests pecadors en el Preinfern, una situació que permet que els condemnats de l'Infern es puguin sentir superiors a ells. Els pecadors almenys, han escollit un camí, han pres una posició, encara que equivocada i que els porti a la de la perdició. Per aquest motiu el poeta fa pronunciar a Virgili la frase de menyspreu (paràfrasi): "d'ells, que no han deixat cap rastre en el món dels vius, no val la pena ni parlar-ne".
El poema en segueix un de "Il Tesoretto" de Brunetto Latini, mestre de Dante que serà protagonista del Cant XV de l'Infern:
«Perquè molts desconeguts
trobaràs entre la gent
que tenen més cura
de sentir una cosa lletja (obscena, impúdica)
que una cosa de valor
passa de llarg i no callis»
En el llenguatge comú, aquesta expressió s'utilitza en un to de recriminació, contra aquelles persones per les quals ni tan sols val la pena perdre paraules de condemna: només cal apartar-se'n, discrepant en silenci.

## Bibliografia

* De "vocabolario Treccani": {{format ref}} http://www.treccani.it/vocabolario/non-ti-curar-di-lor-ma-guarda-e-passa/
* Sermonti, Vittorio. Canto Terzo. Supervisione de Gianfranco Contini. L'Inferno di Dante. Rizzoli 2001. 2a ed. 07- 2015. Rizzoli Milano. Italià, "pp.73-91". BUR classici. ISBN 978-88-17-07584-8.
* Mira, Joan Francesc. Cant III. Infern versió de la Divina Comèdia. Dante Alighieri, Primera Ed. Proa 2000; 02- 2010. Edicions 62. Barcelona. Català. "pp.41-51". Col·lecció labutxaca. ISBN 978-84-9930-058-0. Tota repetició en català de les paraules del cant han estat preses d'aquesta versió (en lletra cursiva o entre cometes).
* Brunetto Latini. Il Tesoretto: https://archive.org/stream/iltesorettolitt00zanngoog?ref=ol#page/n77/mode/2up
# Peròus

Pèrous (en francès Pérols) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau i a la regió d'Occitània.
# Physalaemus montubio

Physalaemus montubio és una espècie de granota que viu a l'Equador.

## Referències

* Coloma, L.A. & Ron, S. 2004. Physalaemus montubio. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 de gener de 2008.
# Physalaemus maculiventris

Physalaemus maculiventris és una espècie de granota que viu al Brasil.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Segalla, M.V. & Peixoto, O.L. 2004. Physalaemus maculiventris. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 de gener de 2008.
# Arquip (desambiguació)

«Arquip» té aquests significats:
* Arquip, militar grec
* Arquip d'Atenes, escriptor atenenc
* Arquip (personatge bíblic), personatge esmentat al Nou Testament
# Regió econòmica del Centre-Txernozem

La regió econòmica del Centre-Txernozem (en rus: Центра́льно-Чернозёмный экономи́ческий райо́н; tsentralno-txernoziomni ekonomítxeski raion), de vegades anomenada Central-Txernozem és una de les dotze regions econòmiques de Rússia.

## Composició

* Óblast de Bélgorod
* Óblast de Kursk
* Óblast de Lípetsk
* Óblast de Tambov
* Óblast de Vorónej
# Ramon Miró d'Aguda

Ramon Miró d'Aguda o Ramon Mir d'Aguda o Ramon d'Hostoles, del llinatge dels Hostoles. Segon senescal dels comtes de Barcelona, cunyat d'Amat Elderic d'Orís, i tutor del fill d'aquest darrer, Pere Amat d'Orís, qui el succeí com a tercer senescal dels comtes de Barcelona. Senyor del castell de l'Aguda (municipi de Torà, comarca de la Segarra), amb l'església de Santa Maria de l'Aguda, des del 1050, i del castell de Vicfred (municipi de Sant Guim de la Plana, comarca de la Segarra), lloc darrer que deixà, segons una acta testamentària conservada al bisbat de Solsona, a la seva esposa Engèlsia el 1079, abans de pelegrinar a Santiago de Compostel·la.

## Referències

* ↑ Homs Brugarolas, Mercè «Els orígens familiars dels Cartellà al llarg de deu generacions (s. X-XIV)». Butlletí de la Societat Catalana d'Estudis Històrics, XXVIII (2017), 30-12-2016, pàg. 281-311 [Consulta: 25 juliol 2019].
# Rancy

Rancy és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 553 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | | | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 623 | 630 | 585 | 605 | 594 | 516 | 553 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Rancourt (Vosges)

Rancourt és un municipi francès, situat al departament dels Vosges i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 67 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Rancourt era de 67 persones. Hi havia 28 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 33 habitatges, 27 eren l'habitatge principal de la família, 3 eren segones residències i 3 estaven desocupats. Tots els 32 habitatges eren cases. Dels 27 habitatges principals, 24 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 3 en tenien tres, 8 en tenien quatre i 15 en tenien cinc o més. 16 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 11 habitatges hi havia un automòbil i a 11 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Rancourt el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 8 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 8 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 43 persones, 33 eren actives i 10 eren inactives. De les 33 persones actives 28 estaven ocupades (19 homes i 9 dones) i 5 estaven aturades (2 homes i 3 dones). De les 10 persones inactives 2 estaven jubilades, 6 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Rancourt hi havia 8 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Rancourt a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Rancourt a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Requisits de programari

Els requisits de programari és una àrea dins de l'enginyeria de programari que tracta d'establir les necessitats dels stakeholders (o interessats) que han de ser solucionades mitjançant programari. El glossari estàndard de l'enginyeria de programari de la IEEE defineix els requisits de programari com a:
* Una condició o capacitat requerida per un usuari per a solucionar un problema o assolir un objectiu.
* Una condició o capacitat que ha de ser complerta per un sistema o un component d'un sistema per a satisfer un contracte, estàndard, especificació o qualsevol altre document formal.
* Una representació documentada sobre una condició o capacitat com 1 o 2.
Les activitats relacionades amb treballar amb els requisits de programari poden ser dividits en: Obtenció d'informació, Anàlisi, Especificació, i Gestió.

## Obtenció d'Informació

L'obtenció d'informació és la recol·lecta i el descobriment dels requisits dels Stakeholders i d'altres fonts. Una gran varietat de tècniques poden ser utilitzades, com ara sessions de JAD (Joint Application Design), entrevistes, anàlisi de documents, grups focals, etc. L'obtenció d'informació és el primer pas per al desenvolupament dels requisits.

## Anàlisi

L'anàlisi és el desglossament lògic que esdevé de l'obtenció d'informació. L'anàlisi implica aconseguir una comprensió més precisa de cada requisit i representar conjunts de requisits complementàriament i de múltiples maneres.

## Especificació

L'especificació implica representar i emmagatzemar els coneixements dels requisits recollits de manera persistent i ben organitzada que faciliti una comunicació efectiva i canviar la gestió. Els casos d'ús, històries d'usuari, requisits funcionals i models d'anàlisi visuals són les opcions més populars per a l'especificació de requisits.

## Validació

La validació suposa utilitzar tècniques per a confirmar que s'ha especificat el conjunt de requisits correcte per a construir una solució que satisfà els objectius del projecte.

## Gestió

Els requisits canvien durant els projectes i normalment n'hi ha diversos. La gestió d'aquests canvis és primordial per a assegurar que s'està desenvolupant el programari correcte per als Stakeholders.

## Referències

* ↑ IEEE Computer Society «Systems and software engineering -- Vocabulary». Systems and software engineering -- Vocabulary, 2010.
* ↑ «Guide to the Software Engineering Body of Knowledge» (en anglès). IEEE Computer Society, 11-01-2013. Arxivat de l'original el 7 de desembre 2014.

## Vegeu també

* Enginyeria de programari
* Anàlisi de requisits
* Requisit (enginyeria)