OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Castelleone di Suasa

Castelleone di Suasa és un comune (municipi) de la província d'Ancona, a la regió italiana de les Marques. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 1.588 habitants.
Castelleone di Suasa limita amb els següents municipis: Arcevia, Barbara, Corinaldo, Ostra Vetere i San Lorenzo in Campo.

## Llocs d'interès

* El palau Compiano-Della Rovere, seu del museu arqueològic, està situat al centre històric. Té un bell portal del segle xvi i un preciós pati.
* L'església dels sants Pere i Pau, de la segona meitat del segle xvi. Acull una obra atribuïda a Viviani (s. XVI) i una signada per Ascanio Casola (1674).
Fora de la ciutat hi ha la capella rural de San Martino, on es mostra una antiga pintura d'Ercole Ramazzani (segle xvi).

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 26 març 2020].
# Proasellus sketi

Proasellus sketi és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Hàbitat

És una espècie demersal, la qual viu a l'aigua dolça.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: el riu Kirefs a l'illa d'Eubea (Grècia).

## Referències

* ↑ Dudich, E., 1925. Systematische Studien an italienischen Aselliden. Annales Musei Nationalis Hungarici 22: 281-301.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Henry, J. P., 1975. Données sur les asellides de Greece et description de Proasellus sketi n. sp. (Crustacea, Isopoda, Asellota). Biologia Gallo-Hellencia 6(4): 139-144.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ World Marine, Freshwater and Terrestrial Isopod Crustaceans Database (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ SeaLifeBase (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ A Pan-European Species directories Infrastructure (PESI) (anglès)

## Bibliografia

* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.

## Enllaços externs

* ION (anglès)
* BioLib (anglès)
# Supercopa d'Europa de futbol 1994

La Supercopa d'Europa de futbol 1994 és una competició que enfrontà el campió de la Lliga de Campions 1993-94, l'AC Milan, i el guanyador de la Recopa d'Europa de 1993-94, l'Arsenal FC. El Milan va guanyar 2–0 en el resultat agregat.

## Partit
### Detalls
#### Anada

| Arsenal FC | 0–0 | AC Milan |
| | Report | |
ARSENAL FC: :
| GK | 1 | David Seaman |
| RB | 2 | Lee Dixon |
| LB | 3 | Nigel Winterburn |
| CM | 4 | Stefan Schwarz |
| CB | 5 | Steve Bould |
| CB | 6 | Tony Adams |
| CM | 7 | John Jensen | 85' |
| CF | 8 | Ian Wright |
| CF | 9 | John Hartson |
| CM | 10 | Ian Selley |
| CF | 11 | Kevin Campbell | 74' |
| Substituts: ||
| DF | 12 | Martin Keown |
| MF | 13 | David Hillier | 85' |
| MF | 14 | Paul Merson | 74' |
| MF | 15 | Eddie McGoldrick |
| GK | 16 | Vince Bartram |
| Entrenador: |||
| George Graham ||||
AC MILAN: :
| GK | 1 | Sebastiano Rossi |
| RB | 2 | Mauro Tassotti |
| LB | 3 | Paolo Maldini |
| CM | 4 | Demetrio Albertini |
| CB | 5 | Alessandro Costacurta |
| CB | 6 | Franco Baresi |
| RM | 7 | Roberto Donadoni |
| CM | 8 | Marcel Desailly |
| CF | 9 | Marco Simone |
| LM | 10 | Dejan Savićević | 89' |
| CF | 11 | Daniele Massaro |
| Substituts: |||
| GK | 12 | Mario Ielpo |
| DF | 13 | Filippo Galli |
| DF | 14 | Stefano Nava |
| MF | 15 | Stefano Eranio |
| FW | 16 | Paolo Di Canio | 89' |
| Entrenador: |||
| Fabio Capello ||||

#### Tornada

| AC Milan | 2–0 | Arsenal FC |
| Boban 41' Massaro 67' | Report | |
AC MILAN: :
| GK | 1 | Sebastiano Rossi |
| RB | 2 | Mauro Tassotti |
| LB | 3 | Christian Panucci |
| CM | 4 | Demetrio Albertini |
| CB | 5 | Alessandro Costacurta |
| CB | 6 | Franco Baresi |
| RM | 7 | Roberto Donadoni |
| CM | 8 | Marcel Desailly |
| CM | 9 | Zvonimir Boban |
| LM | 10 | Dejan Savićević | 89' |
| CF | 11 | Daniele Massaro | 80' |
| Substituts: |||
| GK | 12 | Mario Ielpo |
| DF | 13 | Filippo Galli |
| MF | 14 | Stefano Eranio | 80' |
| FW | 15 | Paolo Di Canio | 89' |
| FW | 16 | Alessandro Melli |
| Entrenador: |||
| Fabio Capello ||||
ARSENAL FC: :
| GK | 1 | David Seaman |
| RB | 2 | Lee Dixon | 66' |
| LB | 3 | Nigel Winterburn |
| CM | 4 | Stefan Schwarz |
| CB | 5 | Steve Bould |
| CB | 6 | Tony Adams |
| CF | 7 | Kevin Campbell | 76' |
| CF | 8 | Ian Wright |
| CF | 9 | John Hartson |
| CM | 10 | Paul Merson |
| CM | 11 | Ian Selley |
| Substituts: ||
| DF | 12 | Martin Keown | 76' |
| DF | 13 | Andy Linighan |
| MF | 14 | John Jensen |
| MF | 15 | Ray Parlour | 66' |
| GK | 16 | Vince Bartram |
| Entrenador: |||
| George Graham ||||
* Supercopa d'Europa 1994
* AC Milan Tercer títol

## Referències

* ↑ «1994: Masterful Milan march on». UEFA, [Consulta: 2 octubre 2018].

## Vegeu també

* Lliga de Campions de la UEFA 1993-94
* Recopa d'Europa de futbol 1993-94

## Enllaços externs

* Supercopa d'Europa 1994 a Rec.Esport.Soccer Fundació d'estadística
# Xeviriovka

Xeviriovka (en rus: Шевырёвка) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 1.124 habitants. Pertany al districte municipal de Saràtov.

## Referències

* ↑ «О преобразовании Соколовского, Михайловского, Краснооктябрьского, Вольновского, Дубковского, Расковского, Усть-Курдюмского, Александровского муниципальных образований Саратовского муниципального района Саратовской области, муниципального образования "Город Саратов" и внесении изменений в некоторые законодательные акты Саратовской области от 25 ноября 2021 - docs.cntd.ru». Arxivat de l'original el 2021-12-27.
* ↑ «Карта села Александровки в Саратовской области с улицами и номерами домов». mapdata.ru. Arxivat de l'original el 2020-10-17. [Consulta: 30 març 2020].
# Sant Sadurní del Castell de Conques

Sant Sadurní del Castell de Conques és una església romànica de la vila de Conques, que tingué fins al 1970 municipi propi i actualment està englobat en el d'Isona i Conca Dellà.
Situada en el recinte del castell de Conques, fou la primitiva església parroquial del poble, i del castell, fins que entre 1582 i 1592 el caràcter de parroquial es traslladà a la de Sant Miquel, a la vila estesa als peus del castell. A partir d'aquell moment caigué en una forta decadència que l'ha menada a ser avui dia un munt de ruïnes a penes recognoscibles com a església. Hi contribuïren decisivament els atacs d'artilleria i bombardeigs del 1938.
Està documentada com a parròquia al llarg dels segles xii, xiii, xiv, xv i xvi, i tenia la de Sant Miquel, a baix la vila, com a sufragània. El seu rector tenia el títol de plebà, títol que subsistí amb el trasllat de parròquia.
Actualment només se'n conserven tres parets de l'angle sud-est; el 1967 caigué la paret que tancava el recinte, per ponent, on devia haver-hi la porta. Tenia, a més de la porta, una finestra de doble esqueixada. Tenia també un ràfec que resseguia tota la façana. Tot plegat fa pensar en un temple del segle xii, amb aparell gros i polit, tot molt ben disposat, de forma molt regular.

## Bibliografia

* ADELL I GISBERT, Joan-Albert i CASES I LOSCOS, Maria-Lluïsa. "Sant Sadurní del Castell de Conques", a El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-85194-56-X
* GAVÍN, Josep Maria. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9.

## Enllaços externs

* Sant Sadurní del Castell de Conques al web de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Volavérunt

«Volavérunt» té aquests significats:
Volavérunt (en llatí: "van volar") pot referir-se a:
* Volavérunt (Goya) (1799), aiguafort de la sèrie Els Capritxos realitzat pel pintor espanyol Francisco de Goya i Lucientes
* Volavérunt (novel·la) (1980), novel·la en castellà escrita per Antonio Larreta
* Volavérunt (pel·lícula) (1999), pel·lícula espanyola dirigida per Bigas Luna, adaptació de la novel·la homònima d'Antonio Larreta de 1980
* Volaverunt opus 666 (2005), cançó del grup espanyol de rock Mägo de Oz de l'àlbum Gaia II: La Voz Dormida; el seu nom té relació amb el quadre de Goya
# Luciano Dalla Bona

Luciano Dalla Bona (Pressana, Verona, 8 de setembre de 1943) és un ciclista italià, ja retirat, que fou professional entre 1966 i 1970.
Com a ciclista amateur va prendre part en els Jocs Olímpics de Tòquio de 1964, en què guanyà una medalla de plata en la prova de contrarellotge per equips, junt amb Ferruccio Manza, Severino Andreoli i Pietro Guerra. Com a professional destaca una victòria d'etapa al Giro d'Itàlia de 1968.
És germà del també ciclista Giovanni Dalla Bona.

## Palmarès

* 1963
** Vencedor d'una etapa de la Cursa de la Pau
* 1964
** Campió del món amateur de contrarellotge per equips, junt a Ferruccio Manza, Severino Andreoli i Pietro Guerra
** Medalla de plata als Jocs Olímpics de Tòquio en contrarellotge per equips
** Vencedor d'una etapa del Tour de l'Avenir
* 1965
** Campió del món amateur de contrarellotge per equips, junt a Mino Denti, Giuseppe Soldi i Pietro Guerra
* 1966
** 1r al Gran Premi Ezio del Rosso
* 1967
** 1r al Gran Premi Ciutat de Camaiore
* 1968
** 1r al Giro delle Marche
** Vencedor d'una etapa del Giro d'Itàlia

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1968. 90è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1969. 55è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1967. 65è de la classificació general
* 1970. 96è de la classificació general

## Referències

* 1 2 «DALLA BONA Luciano». [Consulta: 22 novembre 2022].
* ↑ «Olympedia – Luciano Dalla Bona». [Consulta: 22 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Luciano DALLA BONA» (en italià). [Consulta: 22 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Luciano Dalla Bona a sitiodeciclismo.net
# Cos de Recollida d'Intel·ligència de Combat

El Cos de Recollida d'Intel·ligència de Combat (en hebreu: חיל האיסוף הקרבי) és una unitat militar tàctica de les forces terrestres de les FDI, la seva missió és la recol·lecció d'intel·ligència militar en el camp de batalla.
Degut a la necessitat d'aplegar informació d'intel·ligència en els camps de batalla, es mantenen les unitats d'informació de camp, que s'ocupen de la vigilància, el reconeixement militar, la recopilació d'informació, la neutralització de la intel·ligència enemiga i el contraespionatge.
A l'escola d'intel·ligència de camp, els soldats reben una intensa instrucció militar prèvia en tàctiques de combat per a la infanteria, i a continuació, porten a terme cursos de formació especialitzats: en el camp de la navegació, l'observació, l'exploració del terreny, el reconeixement militar, l'art del camuflatge, les diferents arts marcials i les tàctiques de les forces especials. Tot seguit, els soldats son destinats a les diferents unitats de recol·lecció d'intel·ligència, que estan escampades per tot el país.
El Cos de Recollida d'Intel·ligència de Combat, fa servir diversos mètodes i sistemes d'observació, per tal de fer efectiva la recol·lecció de dades, la detecció de possibles amenaces, i el monitoratge de sospitosos; entre ells cal esmentar:
Globus aerostàtics, sistemes de vigilància, sensors biomètrics, càmeres de seguretat, vehicles aeris no tripulats, sistemes de seguiment i localització d'objectius militars.
# Spring Lake (Carolina del Nord)

Spring Lake és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 8.098 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Spring Lake tenia 8.098 habitants, 3.109 habitatges i 2.117 famílies. La densitat de població era de 851,9 habitants per km².
Dels 3.109 habitatges en un 40,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42,6% hi vivien parelles casades, en un 20,9% dones solteres, i en un 31,9% no eren unitats familiars. En el 24% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,6 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,3% tenia menys de 18 anys, un 16,9% entre 18 i 24, un 33,4% entre 25 i 44, un 14,7% de 45 a 60 i un 4,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 26 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.322 $ i la renda mediana per família de 28.300 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.016 $ mentre que les dones 17.979 $. La renda per capita de la població era de 12.683 $. Entorn del 22,6% de les famílies i el 23,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Spring Lake». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Spring Lake». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Catocala disjuncta

Catocala disjuncta és una espècie de papallona nocturna de la subfamília Erebinae i la família Erebidae. Es troba des del sud-est d'Europa fins a l'Anatòlia.
Fa aproximadament 40 mm d'envergadura alar. Els adults volen de juny a setembre.

## Referències

* ↑ «Funet» (en anglès). Arxivat de l'original el 2019-07-20. [Consulta: 26 març 2016].

## Enllaços externs

* Lepiforumː Catocala disjuncta (de)
# Catocala desiderata

Catocala desiderata és una espècie de papallona nocturna de la subfamília Erebinae i la família Erebidae. Es troba a l'Àsia, incloent Uzbekistan, Tadjikistan i Xinjiang dins la Xina.

## Referències

* ↑ «Funetː Catocala desiderata». Arxivat de l'original el 2019-07-20. [Consulta: 26 març 2016].
# Catocala dotatoides

Catocala dotatoides és una espècie de papallona nocturna de la subfamília Erebinae i la família Erebidae. Es troba a l'Índia.

## Referències

* ↑ «Funetː Catocala dotatoides». Arxivat de l'original el 2019-07-20. [Consulta: 27 març 2016].
# Castell d'en Plaja

El Castell d'en Plaja és un edifici aïllat en forma de castell del municipi de Lloret de Mar (Selva) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Està situat a prop del Turó Rodó, al costat esquerre (o a la part nord) de la platja gran de Lloret. És un indret amb molta visibilitat i molt visible des de tota la platja de Lloret, cosa que ha fet que sigui motiu i logotip del tradicional turisme de platja de Lloret.

## Descripció

La planta és rectangular i té diversos cossos de dues i tres plantes. Existeixen dues torres de planta circular, encara que una té molt més diàmetre que l'altra i una és més alta i prima que l'altra. Hi ha portes i finestres amb arcs i mènsules apuntades i espitlleres als panys de paret culminats amb merlets. La coberta és aterrassada.
La construcció, d'estil relativament neogòtic, és de pedra i ciment i la coberta de rajola. Al voltant de l'edifici principal hi ha diversos panys de paret emmerletats, fins i tot hi ha un caminet que arriba fins als penya-segats de la costa en forma de mirador.

## Història

Les obres, dirigides per l'arquitecte Isidre Bosch s'iniciaren el 1935 i finalitzaren el 1940. El promotor fou Narcís Plaja Martí, industrial dedicat a les galetes a Santa Coloma de Farners, que encarregà l'edifici per mostrar la seva puixança econòmica. La construcció d'aquest edifici despertà molta polèmica però ha acabat sent un dels símbols del poble.

## Referències

* 1 2 3 4 «Castell d'en Plaja». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 novembre 2014].
# Chatino de Zenzontepec

El chatino de Zenzontepec, chatino septentrional o chatino occidental alto és una llengua mesoamericana, una varietat del chatino, membre de la família lingüística otomang. No té gaire mútua intel·ligibilitat amb les altres varietats del chatino. És parlada per un dels més aïllats grups chatins d'Oaxaca als municipis de Santa Cruz Zenzontepec, San Jacinto Tlacotepec, i l'antic Santa María Tlapanalquiahuitl.

## Referències

* ↑ Ethnologue.
* ↑ «OLAC resources in and about the Zenzontepec Chatino language». [Consulta: 18 setembre 2013].

## Enllaços externs

* Chatino a native-languages.org
* Recursos OLAC sobre el chatino de Zenzontepec
# Catedral de Bamberg

La catedral de Bamberg (en alemany: Bamberger Dom), dedicada a Sant Pere i Sant Jordi, és un dels monuments arquitectònics més coneguts a Alemanya i ha estat la fita més famosa de Bamberg des del seu acabament al segle xiii. La catedral és la seu de l'Arquebisbe de Bamberg.
Es fundava el 1004 per l'emperador Enric II, i s'acabava i consagrava el 6 de maig de 1012. El 1081 fou destruïda parcialment pel foc. La nova catedral, construïda per Sant Otó de Bamberg, es consagrava el 1111, i al segle xiii rebia la seva forma romànica tardana tal com es pot veure avui amb quatre torres imponents.
La catedral de Bamberg pertany a l'estil de transició romànic-gòtic, que es caracteritza per la presència de dos absis oposats. El més antic, a l'est, ocupa una posició elevada i està adornat amb una fina balustrada i cornises. L'altre, a l'oest, és d'estil gòtic pur. Ambdós presbiteris estan flanquejats per quatre esveltes torres. La seva planta és herència d'un antic edifici otonià. Tradueix la reticència de les poderoses institucions eclesiàstiques de l'Imperi davant les innovacions del gòtic francès. De davant la Domplatz, la Portada dels Prínceps, la més bella de la catedral, compta amb sis dovellatges recolzats sobre columnes o en una figura escultòrica que representa els profetes, carregant sobre les seves espatlles els apòstols. S'accedeix a l'edifici per la Portada d'Adam, situada a l'est.
En l'interior, podem observar l'accentuada evolució del romànic al gòtic, de l'est a l'oest. Els dos presbiteris, molt elevats, envolten una nau els murs de la qual estan desproveïts de trifori i galeria. Sota el presbiteri oriental hi ha una gran cripta de tres naus. Sota el presbiteri occidental es troba una altra cripta realitzada en temps de l'emperador Enric II, que serveix de sepultura als arquebisbes de Bamberg.
També hi trobem del cèlebre grup de la Visitació, l'estàtua eqüestre del Cavaller de Bamberg (segle xiii), que representa un rei no identificat, i l'obra de Tilman Riemenschneider: el sepulcre d'Enric II el Sant i de la seva esposa Cunegunda de Luxemburg, ricament adornada amb sants i relleus d'escenes de la vida dels dos reis.
# Chadwick (cràter)

Chadwick és un cràter d'impacte que es troba a la cara oculta de la Lluna, just més enllà de l'extremitat sud-oest, a nord-oest del cràter De Roy. Abans de rebre el seu nom actual per la UAI, va ser designat De Roy X. Aquesta regió de la superfície lunar es troba a l'extrem sud de la capa de material expulsat que envolta la conca d'impacte de la Mare Orientale.
Chadwick és més o menys circular, amb una vora esmolada. La paret interna és una mica més ampla cap al sud-sud-est, donant al cràter una lleugera corba cap a fora, de la banda de De Roy. La vora no s'ha erosionat de manera significativa, i no està marcat per altres impactes. La superfície interior té un aspecte una mica irregular.
Aquest cràter es troba dins de la Conca Mendel-Rydberg, una àmplia depressió d'impacte del període Nectarià de 630 km.

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Catervari

A l'antiga Roma, els catervaris (en llatí: Catervarii) eren els gladiadors (concretament, els púgils) que combatien en grup, en contrast amb el sistema habitual de combatre individualment un gladiador contra un altre. El seu origen etimològic rau en el mot caterva, que significa 'colla', i en fa un cognat de la paraula catalana «catèrvola».

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Gladiatores». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 5 maig 2022].
* ↑ Seva i Llinares, Antoni (dir.). Diccionari llatí-català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993, p. 231. ISBN 8477396310.
* ↑ «Catèrvola». Diccionari.cat. Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 5 maig 2022].