OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Can Vilar de Dalt

Can Vilar de Dalt és una masia a poc més d'un km al sud del nucli de Cabanelles (l'Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. S'hi accedeix per la carretera GIP-5121, a poca distància de la C-260.Segons el Pla Especial d'identificació i regulació de masies i cases rurals de l'Ajuntament de Cabanelles, Can Marqués és una edificació del segle xviii, construïda vers el 1776, tal com ho testimonia la inscripció d'una llinda, amb reformes i ampliacions posteriors.
Masia de planta rectangular amb la coberta de dues vessants de teula i distribuïda en planta baixa i dos pisos. Presenta un volum força malmès adossat a la banda de llevant, que encara conserva restes de la coberta de teula que el cobria. La porta d'accés a l'interior d'aquest espai és rectangular, amb els brancals bastits amb pedra desbastada i la llinda plana, gravada amb una inscripció força malmesa que ha perdut l'any de construcció. La façana principal de la masia, orientada a migdia, presenta un portal d'accés situat a l'extrem de ponent del parament. És rectangular, amb els brancals fets de pedra calcària desbastada i la llinda plana gravada amb la inscripció "1776 MIQUEL VILÁ PALABERT". Presenta un arc de descàrrega a la part superior fet de maons. La resta d'obertures de la façana són rectangulars i estan bastides en maons, tot i que majoritàriament han estat reformades. L'única excepció és la finestra d'arc de mig punt del segon pis. La resta de paraments de l'edifici presenten obertures força senzilles.
La construcció és bastida en pedra sense treballar de diverses mides, lligada amb abundant morter de calç i amb restes del revestiment arrebossat.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Vilà de Dalt». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Can Massó (Parets del Vallès)

Can Massó, també coneguda com la Marineta, és una masia de Parets del Vallès (Vallès Oriental) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

La planta és quadrangular. La teulada és a quatre vents. A la porta, adovellada, hi ha un escut sobre la clau. A la finestres hi ha una bona traceria i són gòtiques igual que les laterals, tot i que són més petites respecta aquelles. A la part superior, sota el ràfec de la façana, hi ha una galeria amb pilarets octogonals que sustenten petits arcs escarsers.

## Història

Tot i la seva estructura, salvant la teulada, gòtic-renaixentista, només es tenen documents de Can Massó des del segle xviii. És gairebé segur que fou molt retocada sobre el 1921 pels que llavors eren els seus propietaris: J. Calderó i Marinette Damm. Actualment és propietat de l'Ajuntament de Parets del Vallès, i s'utilitza com a centre de recursos empresarial.
# Font Pública

La Fuente Pública (Font Pública en valencià) coneguda popularment amb el nom de Pantera Rosa, per les seues forma i color, és un monument situat a l'extrem sud del carrer Filipines, vora la plaça de Manuel Sanchis Guarner, al sud de la ciutat de València. Fou dissenyat per l'arquitecte valencià Miquel Navarro i erigit el 1984. Commemora la canal Túria-Xúquer.

## Referències

* ↑ Fitxa de l'obra a la pàgina de l'artista Arxivat 2014-05-14 a Wayback Machine..
* ↑ JOOS, Petra. Cataleg. Galería Colón XVI. Este mismo año realiza Font Pública, popularmente conocida como Pantera Rosa, una fuente de grandes dimensiones (23 metros) que conmemora la traída de aguas desde el río Júcar a Valencia.(castellà)

## Vegeu també

* El Parotet
# Nuevo París

Nuevo París és un barri (barrio) que es troba al centre-oest de la ciutat de Montevideo, capital de l'Uruguai. Les seves vies més importants són Santa Lucia i Llupes. Va formar-se a partir de 1869 entorn de diverses fàbriques. Era una urbanització aïllada fins al 1892 quan es va establir Belvedere al sud i va començar a unir-se a la resta de Montevideo.
Des dels seus començaments es va caracteritzar per reunir alguns dels cuirs més importants del món. Entre les plantes industrials van destacar la de Ferrosmalt, la qual va muntar els primers refrigeradors i altres electrodomèstics uruguaians; la Fàbrica d'Esmaltats Sue, amb estris de cuina; i la fàbrica Cemantosa de xapes.
Destaquen al barri l'església San Francisco i el convent de les Hermanas Capuchinas.

## Vegeu també

* Zona metropolitana de Montevideo

## Enllaços externs

* Intendència Municipal de Montevideo / Història / Barris / (vegeu secció) Nuevo París, Belvedere i 19 de Abril (castellà)
# Henry Siedentopf

Henry Friedrich Wilhelm Siedentopf (* 22 de setembre de 1872 a Bremen; † 8 de maig de 1940 a Jena) va ser un físic alemany.
Siedentopf treballà de 1899 a 1938 per l'empresa de productes òptics Carl Zeiss de Jena. Des del 1907 en va ser el cap del departament de microscopia. Des de 1919 va ser també professor de microscopia a la Universitat de Jena. Junt amb Richard Zsigmondy va construir el 1902/03 l'ultramicroscopi basat en el principi del camo fosc.
També treballà en el desenvolupament de la fotomicrografia i la microcinematografia a càmera lenta i càmera ràpida. L'any 1908 junt amb l'òptic August Köhler (1866-1948), inventà el microscopi de fluorescència

## Obres

* Lexikon der Naturwissenschaftler. Berlin 2004.
# Baeksang Arts Awards

Els Baeksang Arts Awards són uns premis de cinema, teatre i sèries de televisió celebrats a Corea del Sud des del 1965 pel periòdic Hankook Ilbo. Han sigut comparats amb els Premis Globus d'Or.
En una enquesta feta el juliol de 2004 es preguntà als sud-coreans quins premis de cinema locals respectaven més. El 30% digué que cap i el segon percentatge de respostes van ser aquests premis amb un 18.7%.

## Referències

* 1 2 Paquet, Darcy. «Film Awards Ceremonies in Korea». Koreanfilm.org. [Consulta: 19 octubre 2005].
* ↑ Kazi, Pinaz «Baeksang Art Awards 2017 nominees is out: Find out if your favourite stars are on the list!». International Business Times, 07-04-2017.
# Cabanes del Mas d'en Porta

Les Cabanes del Mas d'en Porta són una obra de Guissona (Segarra) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Les dues cabanes de volta que hem localitzat en el terme de Guissona pertanyen als terrenys del mas d'en Porta i són d'una gran bellesa estètica i constructiva.
Dins el terme de Guissona hi ha altres cabanes més modernes construïdes a mitjan segle xx, les quals solen trobar-se sense teulada o altres parts dels murs.
La primera de les cabanes està localitzada en un marge, mig amagada entre arbres i matolls. Està construïda amb pedres irregulars extretes del camp que té al davant. Presenta porta rectangular i ràfec fet de pedres planes i fines que eviten que l'aigua de la pluja caigui directament sobre la façana. El sostre és a dues aigües, de pedra i cobert amb matolls.
L'interior és de pedra irregular i el sostre és de volta. Al fons hi ha la menjadora i a cada costat dels murs un forat quadrangular per que el pagès hi pugui guardar el menjar.
En una de les pedres que dona accés a la cabana trobem la data "1900". Està molt ben conservada, però és plena de matolls i eines velles, la qual cosa impedeix entrar-hi.
La segona cabana està en un turó situat a la part posterior del mas. És una cabana més ben feta ja que les pedres que formen la façana no estan col·locades de manera més o menys recta com és habitual, sinó que la part superior consta de dues fileres de pedres posades de través resseguint la silueta de la coberta per sobre de la porta rectangular que dona accés a l'interior, la resta de la façana té les pedres col·locades de forma tradicional. La teulada forma un ràfec de pedres fines i planes que fan caure l'aigua de la pluja lluny de la cabana. La coberta és plena d'herbes i això fa que quedi integrada en el paisatge. A l'interior la coberta és de volta apuntada amb fileres de pedres cada cop més estretes a mida que s'apropen al centre. Al fons de la cabana la hi ha la menjadora per als animals.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Cabanes del Mas d'en Porta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 juny 2021].
# Cantó de Saint-Sauveur-en-Puisaye

El cantó de Saint-Sauveur-en-Puisaye és un cantó francès del departament del Yonne, situat al districte d'Auxerre. Té 10 municipis i el cap és Saint-Sauveur-en-Puisaye.

## Municipis

* Fontenoy
* Lainsecq
* Moutiers-en-Puisaye
* Sainpuits
* Sainte-Colombe-sur-Loing
* Saints
* Saint-Sauveur-en-Puisaye
* Sougères-en-Puisaye
* Thury
* Treigny

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1958 | M. Petit | Divers droite |
| 1958-1982 | Gérard Vée | SFIO, després PS, després UDF |
| 1982-2008 | Gérard Morisset | UDF |
| 2008- | Jean Massé | Divers gauche |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Territori del Rif

El territori del Rif va ser un dels cinc territoris en què es va dividir el protectorat espanyol del Marroc el 1935 i va perdurar fins a la independència del Marroc. Abans de la reorganització territorial del protectorat el 1943 es va dir regió del Rif. Estava situat al centre-aquest del protectorat, entre els territoris de Kert i Xauen. La capital era Vila Sanjurjo o Alhucemas, actual Al Hoceima, i estava dividit en les següents càbiles
* Mestasa
* Beni Guemil
* Beni Seddat
* Ketama
* Beni Bufrah
* Targuist
* Zarkat
* Beni Jennús
* Beni Buensar
* Tagsut
* Beni Buchibet
* Beni Ahmed
* Beni Bechir
* Beni Ammart
* Beni Mezdui
* Beni Urriaguel
* Beni Iteft
* Bokoia

## Referències

* ↑ Villanova, José Luis. «La organización territorial del Protectorado español en Marruecos». Revista de Estudios Internacionales Mediterráneos. Arxivat de l'original el 2012-03-21. [Consulta: 6 febrer 2011].
# Núria Sempere

Núria Sempere és una professora de guitarra catalana, directora de l'ESMUC des de 2019.
Va estudiar Història de l’Art a la Universitat de Barcelona i té el Títol de professor de Guitarra pel Conservatori Municipal de Música de Barcelona. Posteriorment, va completar el seus estudis amb un Diploma d'Estudis Avançats a la Universitat de Barcelona i un Màster en Direcció Pública per ESADE.
Fins al 2019 fou directora de l’Escola Municipal de Música – Centre de les Arts de L’Hospitalet (EMMCA). El mateix any fou nomenada directora de l'ESMUC. També és membre de la junta directiva i fundadora de l’Associació Catalana d’Escoles de Música (ACEM).

## Referències

* ↑ «La directora general de l'ESMUC, Núria Sempere, al Congrés dels Diputats -», 22-02-2023. [Consulta: 17 maig 2023].
* ↑ «Núria Sempere, directora de l'ESMUC», 16-05-2022. [Consulta: 17 maig 2023].
* ↑ Cultura, Comunicació Cercle de. «Parlem amb el soci: Núria Sempere», 19-10-2021. [Consulta: 17 maig 2023].
* 1 2 «Núria Sempere» (en castellà). [Consulta: 17 maig 2023].
* ↑ «L'èxit de les arts - Escola de Música i Centre de les Arts» (en català). [Consulta: 17 maig 2023].
* ↑ «esmuc» (en espanyol europeu), 12-02-2019. [Consulta: 17 maig 2023].
# Ambassis macleayi

Ambassis macleayi és una espècie de peix pertanyent a la família dels ambàssids.

## Descripció

* Fa 9 cm de llargària màxima.
* 8 espines i 9-11 radis tous a l'aleta dorsal.
* 3 espines i 9-11 radis tous a l'aleta anal.

## Alimentació

Menja sobretot petits crustacis i, en menor mesura, insectes aquàtics, peixos i algues.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima tropical (20 °C-32 °C).

## Distribució geogràfica

Es troba a Austràlia i Nova Guinea.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* 1 2 Allen, G.R., S.H. Midgley i M. Allen, 2002. Field guide to the freshwater fishes of Australia. Western Australian Museum, Perth, Austràlia Occidental. 394 p.
* ↑ Allen, G.R., 1989. Freshwater fishes of Australia. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City, Nova Jersey.
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1985. Aquarien atlas. Band 2. Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde GmbH, Melle, Alemanya. 1216 p.
* ↑ Hitchcock, G., 2002. Fish Fauna of the Bensbach river, southwest Papua New Guinea. Memoirs of the Queensland Museum. 48(1): 119-122.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* ↑ Kailola, P.J., 1987. The fishes of Papua New Guinea: a revised and annotated checklist. Vol. II Scorpaenidae to Callionymidae. Research Bulletin Núm. 41, Research Section, Dept. of Fisheries and Marine Resources, Papua Nova Guinea.
* ↑ Paxton, J.R., D.F. Hoese, G.R. Allen i J.E. Hanley, 1989. Pisces. Petromyzontidae to Carangidae. Zoological Catalogue of Australia, Vol. 7. Australian Government Publishing Service, Canberra, 665 p.

## Bibliografia

* Anònim, 2000. Base de dades de la col·lecció de peixos del J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Baells

* Per a altres significats, vegeu «Baells (desambiguació)».
Baells és un municipi de la comarca de la Llitera, a l'Aragó, dins de la província d'Osca.

## Història

L'any 1610, Baells encara conservava el nom de Bays. Va tenir un important palau fortificat, que avui es conserva –parcialment i modificat– al bell mig del centre urbà.

## Geografia

Situat al somontà pirenaic, a tocar del barranc de Requé, afluent de la Noguera Ribagorçana.
Limita amb Benavarri al nord, amb Estopanyà al nord i oest, amb Camporrells a l'oest, amb Castellonroi a l'oest i sud, amb Albelda al sud, amb El Campell a l'est i amb Peralta i Calassanç a l'est.

## Entitats de població

* Getsemaní.
* Natjà, llogaret situat a 748 metres d'altitud.
* Sorita de Llitera.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1900 | 1910 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1978 | 1991 | 1996 | 2001 | 2004 | 2016 |
| 727 | - | - | - | 483 | - | - | 258 | 171 | 160 | 144 | 134 | 105 |

## Monuments
### Monuments religiosos

* Església parroquial Nostra Senyora Assumpta, barroca, segle xvii, decoració interior de guixeries i la torre amb tres cossos realitzada en maó.
* Ermita de Sant Toribi de Liébana del segle xviii.
* Església de Sant Nicolau, a Natjà, romànica del segle xii.
* Església parroquial de Sant Pere, a Sorita, barroca, segles xvii i xviii.
* Ermita de Sant Urbà, a Sorita, de maçoneria, segle xviii.
* Monestir de Jesús de l'Hort de Getsemaní, a Sorita, també anomenat Convent o Cinquena de Getsemaní (en ruïnes).

### Monumentos civiles

* Castell-Palau, romànic-gòtic, segles XI-XVI. Declarat Bé d'Interès Cultural el 2006.
* Casa Consistorial, arquitectura civil, segle XVI-XX.

## Personatges il·lustres

* José Ramírez de Arellano, l'escultor més important de l'Aragó del segle xviii i un dels més importants de l'Espanya barroca, hi nasqué i passà els primers anys de vida.

## Festivitats locals

* 16 d'abril
* 15 d'agost

## Referències

* ↑ «Baells». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Baells». Arxivat de l'original el 2016-09-19. [Consulta: 5 setembre 2016].
* ↑ «Baells». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Baells». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Baells». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Portal d'informació de Baells. Accés a la versió digital del Noticiari de Baells. Arxivat 2008-03-18 a Wayback Machine.
# Upeneichthys vlamingii

Upeneichthys vlamingii és una espècie de peix de la família dels múl·lids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 35 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud d'Austràlia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cadenat

Un cadenat és un tipus simple de pany desmuntable, amb un grilló corredís o una frontissa dissenyat per passar-lo a través d'un anell o grapa en una porta, pit, etcètera. Tot i que la majoria de cadenats no permeten treure la clau mentre aquests estan oberts, en alguns, especialment moderns, es pot retirar la clau mentre el cadenat roman obert.
Els cadenats de combinació no utilitzen claus. En canvi, el pany s'obre quan les seves rodes s'alineen correctament per mostrar la combinació correcta. Sovint el pany és re-programable, és a dir, se'ns permet canviar la combinació numèrica de les rodes posant el grilló en una posició especial mentre les girem.

## Història

A finals del segle xvii Christopher Polhem va crear una fàbrica a Stjärnsund que entre altres coses va inventar un tipus de cadenat propi, el cadenat escandinau ("Polhem locks").
Harry Soref va fundar la Master Lock Company el 1921 i va patentar un tipus de cadenat millorat. L'abril de 1924, rebia una patent (U.S #1,490,987) per al seu embolcall de panys nou. Soref va fer un cadenat que era tan fort com barat utilitzant un cos construït de capes de metall, com les portes d'una sucursal bancària. Va dissenyar el seu cadenat utilitzant acer laminat el 1919.

## Altres imatges

* Cadenat al Museu del Castell de Mayenne (França)

## Vegeu també

* Forrellat
* Picaporta

## Referències

* ↑ Peterson, Gary Dean. Warrior kings of Sweden: the rise of an empire in the sixteenth and seventeenth centuries (en anglès). McFarland, 2007, p.280. ISBN 0786428732.
* ↑ «History of Locks» (en anglès). Haley's Lock, Safe and Key, 2011. Arxivat de l'original el 2012-01-18.
# Cantó de Saint-Sauveur

El cantó de Saint-Sauveur és un cantó francès del departament de l'Alt Saona, situat al districte de Lure. Té 20 municipis i el cap és Saint-Sauveur.

## Municipis

* Ailloncourt
* Baudoncourt
* Breuches
* Breuchotte
* Brotte-lès-Luxeuil
* La Chapelle-lès-Luxeuil
* La Corbière
* Citers
* Dambenoît-lès-Colombe
* Éhuns
* Esboz-Brest
* Froideconche
* Lantenot
* Linexert
* Magnivray
* Ormoiche
* Rignovelle
* Sainte-Marie-en-Chaux
* Saint-Sauveur
* Visoncourt

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1973-2001 | Marc Roussel | MRG, després PRG |
| 2001-2008 | Jean-Claude Ghettini | PRG |
| 2008- | Joël Daval | Divers gauche |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 7.137 | 7.947 | 8.165 | 8.995 | 9.155 | 9.112 | 9.679 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Tirà xiulador de carpó blanc

El tirà xiulador de carpó blanc (Sirystes albocinereus) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les terres baixes del sud-oest de Veneçuela, est de Colòmbia, est de l'Equador, est del Perú, oest del Brasil i ord de Bolívia.

## Referències

* ↑ «Tirà xiulador de carpó blanc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Anquimòlios

Anquimòlios (en llatí Anchimolius, en grec antic Ἀγχιμόλιος) fill d'Aster, fou un militar espartà que va dirigir la primera expedició que Esparta va enviar per expulsar els Pisistràtides d'Atenes, però va ser derrotat i mort el 511 aC. Va ser enterrat al demos d'Alopekes, a l'Àtica.

## Referències

* ↑ Anchimolius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 168
# Hafsa bint Úmar

L'umm al-muminín Hafsa bint Úmar ibn al-Khattab (àrab: حفصة بنت عمر بن الخطاب, Ḥafṣa bint ʿUmar ibn al-Ḫaṭṭāb) (605 - Medina, 665) fou la quarta esposa de Mahoma.
Era filla d'Úmar ibn al-Khattab i de Zàynab bint Madhun (germana d'Uthman ibn Madhun). Es va casar primer amb el quraixita Khumays ibn Hudhafa del que va quedar vídua sense fills poc després de la batalla de Badr (març del 624) i llavors fou oferta en matrimoni pel seu pare a Uthman ibn Affan, que la va refusar (després es va excusar dient que sabia de les pretensions a la noia de Mahoma).
Fou llavors quan Mahoma, que tenia uns 55 anys, va fer la seva oferta de matrimoni que Úmar ibn al-Khattab va acceptar. Es creu que les raons de Mahoma foren polítiques per assegurar la cooperació del seu sogre. El casament s'hauria fet el febrer del 625 i fou la seva quarta esposa, just després d'Àïxa bint Abi-Bakr. Fou sempre amiga i aliada d'aquesta.
Hafsa era l'única muller de Mahoma que sabia llegir i escriure (la resta o només sabien llegir o no sabien ni llegir ni escriure). Àïxa, Zàynab i Umm-Sàlama foren les esposes preferides de Mahoma però algunes fonts i inclouen també a Hafsa. Es creu que una vegada fou repudiada per Mahoma però que tot seguit va revocar aquesta decisió.
Segons la tradició islàmica, Hafsa havia memoritzat el contingut de l'Alcorà. També hauria conservat a casa seva la primera transcripció del text de Zayd ibn Thàbit, feta per encàrrec d'Abu-Bakr. Quan Uthman ibn Affan va esdevenir califa, va utilitzar la còpia de Hafsa per estandarditzar el text de l'Alcorà. També es diu que va transmetre seixanta hadits de Mahoma.

## Vegeu també

* Maria al-Qibtiyya

## Bibliografia

* R. Bell, Introduction of the Quran, Edimburg, 1954
# Baells (desambiguació)

«Baells» té aquests significats:
* Baells, municipi de la comarca de la Llitera (província d'Osca, Aragó)
* Castell de Baells
* Pantà de la Baells, embassament del riu Llobregat creat per una presa situada al municipi de Cercs
* Els Baells (Erinyà), camp de conreu allargassat de Conca de Dalt (Pallars Jussà)
* La Baells, antic poble del municipi de Cercs (Berguedà)
# Upaveda

El terme upaveda ("coneixement aplicat") es fa servir en la bibliografia índia tradicional per designar els subjectes de certs treballs tècnics. La llista dels subjectes que s'inclouen en aquesta classe difereixen segons les fonts.
Les Charanavyuha mencionen aquestes upavedes:
* Medicina (ayurveda), associada amb el Rigveda
* Arqueria arts marcials de l'ïndia (dhanurveda), associada amb l'Yajurveda
* Música i dansa sagrada (gandharvaveda), associada a la Samaveda
* Ciència militar (xastra-xastra), associada amb l'Atharvaveda
Sushruta i Bhavaprakasha mencionen l'ayurveda com un upaveda de l'Atharvaveda. L'sthapatyaveda (arquitectura) i els xilpa-xastra (arts i oficis) es mencionen com quart upaveda segons les fonts tardanes.

## Referències

* ↑ Monier-Williams, 2006, p. 207.
* ↑ Apte, 1965, p. 293.

## Bibliografia

* Apte, Vaman Shivaram. The practical Sanskrit-English dictionary : containing appendices on Sanskrit prosody and important literary & geographical names of ancient India. [4th] rev. & enl. ed. Delhi: Motilal Banarsidass, 1965. ISBN 81-208-0567-4.
* Monier-Williams, Monier, Sir. «upa-vidh». A: A English-Sanskrit dictionary. Springfield, VA: Nataraj Books, 2006. ISBN 978-1-881338-58-1.