OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Luis Tejedor Ballesteros

Luis Tejedor i Ballesteros, també conegut com a Lluís Tejedor, (Cifuentes, Guadalajara, 1951) és un enginyer i polític, exalcalde del Prat de Llobregat, a la comarca del Baix Llobregat, per Iniciativa per Catalunya (ICV) des de l'any 1982. Viu al Prat des dels 9 anys. És enginyer tècnic electrònic de formació i va treballar en una empresa d'instal·lacions electròniques i de gas abans de dedicar-se plenament a la política.

## Biografia

Va començar militant en política al Partit Socialista Unificat de Catalunya (PSUC) el 1971. En les primeres eleccions municipals de l'actual etapa democràtica, l'any 1979, va ser escollit regidor pel PSUC i exercí com a primer tinent d'alcalde. El 26 de desembre del 1981 l'aleshores alcalde Antonio Martín Sánchez va patir un greu accident de trànsit que va resultar mortal, i va haver de substituir-lo en el càrrec de forma accidental. El 2 de març del 1982 va ser elegit com a alcalde del Prat en el transcurs d'un ple extraordinari. D'ençà, és alcalde d'aquest mateix municipi des del 1982, guanyant nou eleccions municipals consecutives, primer com a representant del PSUC, posteriorment com Iniciativa per Catalunya Verds i actualment de Catalunya en Comú. Aquest fet el situa com l'alcalde que més temps ha governat una ciutat catalana des de la fi del franquisme.
Exerceix diferents càrrecs d'àmbit supramunicipal i metropolità, com ara les vicepresidències de la Mancomunitat de Municipis i de la Federació de Municipis de Catalunya. És conseller de l'Entitat Metropolitana del Medi Ambient, de l'Autoritat del Transport Metropolità i de l'Autoritat Portuària de Barcelona, entre d'altres. És vocal del Consejo Federal de Municipios y Provincias – FEMP.
Actualment, en l'organització interna del partit, forma part del Consell Nacional d'ICV com a Secretari d'entitats supramunicipals, així com de l'executiva d'ICV.
El 19 de novembre de 2021 rep el títol de Fill Adoptiu del Prat, acte de lliurament que se celebra al Teatre L'Artesà.

## Referències

* ↑ «Falleció el alcalde». La Vanguardia. Barcelona: Grupo Godó, 01-01-1982. [Consulta: 13 setembre 2012].
* ↑ «Luis Tejedor, nuevo alcalde comunista» (en castellà). La Vanguardia. Barcelona: Grupo Godó, 04-03-1982. [Consulta: 18 setembre 2014].
* ↑ «Ajuntament del Prat de Llobregat». Municat. Municipis i comarques de Catalunya. Barcelona: Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2014. [Consulta: 10 setembre 2014].
* ↑ «Òrgans de Direcció - Comissió Executiva Nacional». [Barcelona]: ICV, 2013. Arxivat de l'original el 2015-06-30. [Consulta: 18 setembre 2014].
* ↑ «Lluís Tejedor rep el títol de fill adoptiu del Prat en un acte celebrat al Teatre L’Artesà». [Consulta: 24 desembre 2021].

## Enllaços externs

* L'alcalde Lluís Tejedor
# Lu Dingyi

    Nota: a la Xina el cognom va davant del nom (en aquest cas Dingyi).
Lu Dingyi (xinès simplificat : 陆定一; xinès tradicional: 陸定一; en pinyin: Lù Dìngyī) (Wuxi, província de Jiangsu, 9 de juny de 1906 - Pequín, 9 de maig de 1996) fou un dirigent comunista xinès i ministre de la República Popular de la Xina. Se'l considera el creador de l'eslògan "Que cent flors floreixin i cent escoles (de pensament) competeixin" (baihua qifang, baihua zhengming). Fins a la Revolució Cultural fou una figura cabdal de la cultura socialista.

## Dades biogràfiques

Lu Dingyi va contactar amb el Partit Comunista de la Xina (PCX) mentre estudiava, a l'Escola Pública de Nanyang Enginyeria elèctrica. Va col·laborar amb la Lliga de la Joventut Comunista (LJC) on va ser membre del seu Comitè Central, desenvolupant tasques de propaganda comunista de cara als joves. Actiu contra la política anticomunista de Chiang Kai-shek, va participar en el 6è Congrés de la LJC (1028). Va viatjar a Moscou com a representant del joves comunistes de la Xina a la Komintern on va residir fins al 1930. Estigué casat amb Tang Yizhen.
Després de la fundació de la República Popular de la Xina va ser i Cap del Departament Central de Propaganda del PCX i Ministre de Cultura (1965-1966). Amb la Revolució Cultural va ser acusat de ser un reaccionari pels guardes rojos i més tard rehabilitat per Deng Xiaoping. Va morir als 89 anys.
Altres càrrecs polítics:
* Membre del 8è Comitè Central (del 1956 al 1969.
* Sotspresident del Comitè Nacional del Partit Comunista de la Xina (a partir del 1978 fins al 1983)
* Sotspresident del 6è Comitè Nacional del PCX.

## Bibliografia

* "Let a hundred flowers blossom, a hundred schools of thought contend" de Lu Dingyi. Publicat per Peking Foreign Language Press 1964. 3a edició. ("Speech on the policy of the Communist Party of China on art, literature and science"). 26 fr maig 1956. De 34 pàgines. Text en anglès.
* "Turbulent Decade: A History of the Cultural Revolution" (pàg.192)de Jiaqi Yan i Gao Gao

## Enllaços externs

* http://www.monografias.com/trabajos40/revolucion-cultural-china/revolucion-cultural-china8.shtml
# Làmina basal

La làmina basal és una capa de matriu extracel·lular que separa teixits, normalment el teixit conjuntiu amb altres teixits com l'epitelial, muscular, etc.
Està composta de glúcids i proteïnes, sense gens de lípids, és per això que és incorrecte dir-ne "membrana basal".
S'hi distingeixen tres regions, la làmina densa, la làmina lúcida i la làmina reticular.
# Làkinsk

Làkinsk (en rus: Лакинск) és una ciutat de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2021 tenia 13.947 habitants. Pertany al districte municipal de Sóbinka.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Lustou

El Lustou o Pic de Lustou és una muntanya de 3.023 m d'altitud, amb una prominència de 264 m, que es troba al massís de Bachimala, totalment dins el departament dels Alts Pirineus (França).

## Referències

* ↑ Buyse, Juan. Los Tresmiles del Pirineo, un estudio enciclopédico (en castellà). 3a. ed.. Barcelona: Martínez Roca, 1993 (Muntanyisme). ISBN 8427017340.
* ↑ Armengaud, André; Jolis, Agustí. Posets-Maladeta. 3a. ed.. Barcelona: Centre Excursionista de Catalunya, 1968 (Guies). DL B-29033-1968.
# Lluís Muntadas i Rovira

Lluís Muntadas i Rovira (Barcelona, 1865 - 1911), fou un enginyer i industrial català, impulsor i pioner de la indústria i els productes elèctrics, fundador de les empreses La Industria Eléctrica i Lámparas Z. Conjuntament amb el doctor Salvador Andreu, van ser els promotors i constructors del funicular del Tibidabo.
Era fill de Josep Antoni Muntadas i Campeny, fundador juntament amb els seus germans de l'empresa La España Industrial.
El 1901 va encarregar a l'arquitecte Josep Puig i Cadafalch la construcció de la casa Muntadas, una vil·la residencial senyorial, a l'avinguda del Tibidabo.
Allunyant-se de la tradició tèxtil familiar, fou un dels principals introductors a l'estat espanyol de les indústries elèctriques. En tal sentit, l'any 1897 fundà Barcelona la companyia La Industria Eléctrica, d'equipament elèctric, que l'any 1910 es va unir a Siemens, creant-se la societat Siemens Schuckert Industria Eléctrica SA. Poc després, el 1908, fundà l'empresa Lámparas Z destinada inicialment a la fabricació de llums o bombetes incandescents, i posteriorment a altres productes d'il·luminació (llums fluorescents) i aparells elèctrics d'ús domèstic, posteriorment associada i finalment absorbida per l'empresa Philips. A la seva mort, el succeí al capdavant de l'empresa (Lámparas Z) el seu gendre Juli Caparà.
Fou president del Foment del Treball Nacional de 1907 a 1911.

## Referències

* 1 2 «Foment del Treball Nacional. Galeria de Presidents». Arxivat de l'original el 22 de desembre 2015. [Consulta: 18 desembre 2015].
* 1 2 de Oleza i Roncal, Jaume. Arquitectura a Sant Gervasi, Sarrià i Vallvidrera. Passejades pel patrimoni arquitectònic. Barcelona: Premsa Local El Jardí SCCL, 2023, p. 23. ISBN 978-84-09-55644-1.
* ↑ Rico, César. «El comienzo de la industria de las telecomunicaciones en españa (Capítulo 16)». A: Crónicas y testimonios de las telecomunicacions españolas (pdf) (en castellà). Tomo 2. Madrid: Colegio oficial de ingenieros de telecomunicación, 2006, pàg. 497. ISBN 8493504904. Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
* ↑ Rico, César. «El comienzo de la industria de las telecomunicaciones en españa (Capítulo 16)». A: Crónicas y testimonios de las telecomunicacions españolas (pdf) (en castellà). Tomo 2. Madrid: Colegio oficial de ingenieros de telecomunicación, 2006, pàg. 499. ISBN 8493504904. Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
* ↑ La Vanguardia, 26/09/2010, Siemens, cien años catalanes
* ↑ «Philips en España. Historia». Web corporativa Philips. [Consulta: 14 desembre 2015].
* ↑ Segura Soriano, Isabel. «Lámparas Z. De fàbrica a motor de veïnatge». A: La modernitat a la Barcelona dels cinquanta. Ajuntament de Barcelona, 2010, pàg. 164. ISBN 97884 98502152.
# Lluís Muns

Lluís Muns, nom artístic amb què fou conegut Lluís Munt i Balil (Barcelona, 9 de desembre de 1850 - 1923) va ser un actor català de l'últim terç del segle xix.
El seu fill Joan Munt i Rosés també es va dedicar a la interpretació teatral.

## Trajectòria professional

* 1869, 19 de març. En el paper de Vigatà 2 a l'obra Les heures del mas de Frederic Soler. Estrenada al teatre de l'Odèon de Barcelona.
* 1882, 24 d'octubre. En el paper de Simon a l'obra Una senyora sola de Joan Molas i Casas. Estrenada al teatre Romea de Barcelona.
* 1883, 2 d'octubre. En el paper d'El patge Rodolf a l'obra El llibre de l'honor de Frederic Soler i Manuel Mata i Maneja. Estrenada al teatre Romea de Barcelona.
* 1884, 22 de febrer. En el paper d'Adalart a l'obra Judith de Welp d'Àngel Guimerà. Estrenada al teatre Romea de Barcelona. Un any abans s'havia estrenat a Canet de Mar.
* 1886, 15 d'abril. En el paper de Guim a l'obra El pubill de Frederic Soler. Estrenada al teatre Romea de Barcelona.
* 1886, 2 de maig. En el paper d'Estornell a l'obra El rústic "Bertoldo" de Frederic Soler. Estrenada al teatre Romea de Barcelona.
* 1888, 7 de febrer. En el paper de Malek a l'obra Mar i cel d'Àngel Guimerà. Estrenada al teatre Romea de Barcelona.
* 1890, 4 febrer. En el paper de Guisla a l'obra Rei i monjo, original d'Àngel Guimerà. Estrenada al Teatre Romea de Barcelona.
* 1890, 14 d'octubre. En el paper de Miquel a l'obra Sogra i nora de Josep Pin i Soler, estrenada al teatre Novetats de Barcelona.
* 1890, 2 de desembre. En el paper de Tomàs a l'obra La sala d'espera d'Àngel Guimerà. Estrenada al teatre Novetats de Barcelona.
* 1892, 8 de gener. En el paper de Sist a l'obra El promès de Joaquim Riera i Bertran. Estrenada al teatre Novetats de Barcelona.
* 1892, 14 de maig. En el paper de Bertran a l'obra L'ànima morta d'Àngel Guimerà. Estrenada al teatre Novetats de Barcelona.

## Referències

* ↑ «En Lluis Muns». La Veu de Catalunya : diari catalá d'avisos, noticias y anuncis: Any 33, Núm. 8485 (9 ag. 1923) Ed. Matí, 09-08-1923, pàg. 8.
# Loxomorpha

Loxomorpha és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Loxomorpha amseli Munroe, 1995
* Loxomorpha cambogialis (Guenée, 1854)
* Loxomorpha flavidissimalis Grote, 1877
* Loxomorpha pulchellalis (Dyar, 1922)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 1r març 2019].
# Maadna

Maadna (àrab لمعادنة) és una comuna rural de la província de Khouribga de la regió de Béni Mellal-Khénifra. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 6.227 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Mabel Caro

Mabel Caro (l'Ametlla del Vallès, 13 de març de 1991) és una exjugadora de voleibol catalana.
Començà a practicar el voleibol amb el Club Voleibol l'Ametlla del Vallés i es formà al centre de tecnificació Joaquim Blume. Jugà amb el Club Voleibol Esplugues (2007-08) i, posteriorment, competí amb el Club Voleibol Vall d'Hebron durant sis temporades (2008-14). Amb el club barceloní, guanyà dos títols la temporada 2012-13, la Superlliga Femenina 2 i la Copa de la Princesa. A més, fou escollida millor blocadora de la competició. L'any següent debutà a la primera divisió estatal i la temporada 2014-15 fitxà pel Club Voleibol Barcelona Barça. També competí a la Lliga belga amb el Dauphines Charleroi (2015-16) i a Lliga francesa amb el Bordeaux Mérignac Volley (2017-18). Tornà al CVB Barça la temporada 2018-19 i aconseguí el subcampionat de la Superlliga aquella mateixa temporada. Internacional amb la selecció espanyola de voleibol en cent quinze ocasions entre 2014 i 2019, destaca la consecució del tercer lloc que aconseguí a l'European Golden League de 2017.

## Palmarès

* 2 Superlliga Femenina 2 de voleibol (2012-13, 2020-21)
* 1 Copa de la Princesa de voleibol (2012-13)
* 3 Lligues catalanes de voleibol femenina (2011-12, 2013-14, 2014-15)

## Referències

* ↑ Martí, Joan. «"Deixo el voleibol de banda"». L'Esportiu, 27-07-2020. [Consulta: 30 juny 2023].
* ↑ «Conoce a las Leonas: Mabel Caro». RFEVB, 19-08-2019. [Consulta: 30 juny 2023].
* ↑ «Mabel Caro, nou reforç pel Club Voleibol Barcelona». La Xarxa, 15-07-2014. [Consulta: 30 juny 2023].
* ↑ Domínguez López, José Ramón. «Mabel Caro, el adiós de la guía espiritual del voley femenino» (en castellà). La Grada, 16-06-2021. [Consulta: 30 juny 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa de Mabel Caro - Volleybox (anglès)
# Luis Aranaz Lliberri

Luis Aranaz Lliberri (Estella, 19 d'agost de 1914 - ?) fou un futbolista navarrès de la dècada de 1940. Va ser internacional amb la selecció catalana i amb la selecció espanyola.

## Trajectòria

Jugava a la posició de mig centre. Va començar a destacar al CA Osasuna, club amb el qual debutà a primera divisió la temporada 1935-36. La Guerra Civil aturà la seva carrera i finalitzada la contesa retornà a defensar els colors d'Osasuna, fins que l'any 1942 fou contractat pel CE Sabadell, club que pagà un traspàs de 25.000 pessetes pel jugador. Feu dues grans temporades, la segona a primera divisió, fet que va fer que el València CF intentés el seu fitxatge. Durant aquests anys arribà a disputar tres partits amb la selecció catalana. Però l'any 1944 va patir una doble fractura de tíbia i peroné, fet que l'apartà dels terrenys de joc gairebé un any. Retornà al Sabadell, on jugà fins al 1946, però el seu joc ja no tornà a ser el mateix. Va rebre el títol de fill adoptiu de la ciutat de Sabadell. La temporada 1946-47 encara jugà a Primera amb el Reial Múrcia. Posteriorment es retirà i exercí d'entrenador a equips com el CD Logroñés o el CA Osasuna.

## Referències

* ↑ «El delantero de Osasuna que marcó cinco goles en un partido». Diario de Navarra, 06-04-2015. [Consulta: 9 febrer 2018].
* 1 2 3 4 «Aranaz, un jugador sensacional». Mundo Deportivo, 08-11-1971. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «El equipo de Osasuna frente el Irún». Mundo Deportivo, 30-08-1935. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Aranaz al Sabadell». Mundo Deportivo, 23-08-1942. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Luis Aranaz se irá hoy a Estella». Mundo Deportivo, 04-08-1944. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «En la Cruz Alta». Mundo Deportivo, 04-04-1945. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Luis Aranaz reaparecerá mañana en el Sabadell». Mundo Deportivo, 05-01-1946. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Histórico entrenadores C.A. Osasuna». CA Osasuna. Arxivat de l'original el 2019-08-27. [Consulta: 1r abril 2015].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol (jugador)
* Perfil a BDFutbol (entrenador)
# László Sáry

László Sáry (hongarès: Sáry László) (Győr, 1 de gener de 1940) és un compositor i pianista hongarès.
A la dècada de 1970 va començar a compondre amb un estil mínim. Va rebre reconeixement el 2002 per haver creat les partitures de nombroses obres d'animació i va ser guardonat amb un premi pel Jurat del Festival de Cinema d'Animació de Kecskemét a la millor música.

## Influència

Una composició dart lliure publicada el 2018 sota la influència de Sáry per a la marimba i més instruments. (del compositor d'art lliure Attila Szervác)
El seu germà gran és el també compositor József Sári.

## Referències

* ↑ https://2021.kaff.hu/2002/kaff2002_dijak.htm%5BEnllaç+no+actiu%5D
# MAF

* Aquest article tracta sobre l'Organització Kurda pels Drets Humans. Vegeu-ne altres significats a «MAF (desambiguació)».
MAF (que en kurd vol dir "dret"), en àrab al-Lijna al-Kurdiyya lil-Difa an huquq al-Insan (Organització Kurda pels Drets Humans) és una organització defensora dels drets humans a Síria, una de les tres organitzacions kurdes d'aquesta finalitat que existeixen al país. L'únic dirigent conegut és Hasan Masho.
La seva legalització fou denegada per les autoritats sirianes.

## Nota

* ↑ les altres són DAD (Justícia) coneguda en àrab com al-Munathama al-Kurdiyya lil-Difa an huquq al-Insan wal Hurriyat fi Suriya (Organització Kurda per la Defensa dels Drets Humans i les Llibertats Fonamentals a Síria); i el Comitè Kurd dels Drets Humans en àrab al-Lijna al-Kurdiyya li huquq al-Insan

## Referències

Informe sobre partits polítics a Síria
# Marc Fundani

Marc Fundani (en llatí Marcus Fundanius) va ser un magistrat i polític romà del segle II aC. Formava part de la gens Fundània, una gens romana d'origen plebeu.
Va ser elegit tribú de la plebs l'any 195 aC i junt amb un altre tribú, Luci Valeri Fundani, va proposar l'abolició de la Lex Oppia sumptuaria que establia limitacions en els vestits, els ornaments i els costums luxosos de les dones romanes. Altres tribuns s'hi van oposar (Marc Brut i Titus Brut) i també el cònsol Marc Porci Cató Censorí, però les dames romanes van donar suport a la proposta fins que finalment la llei va ser abolida.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/199?view=image&size=100Smith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Londres:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 189. ]
# Mantua (Virgínia)

Mantua és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Virgínia. Segons el cens del 2000 tenia 7.485 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mantua tenia 7.485 habitants, 2.627 habitatges, i 1.938 famílies. La densitat de població era de 1.194,2 habitants per km².
Dels 2.627 habitatges en un 35,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 64,7% hi vivien parelles casades, en un 6,4% dones solteres, i en un 26,2% no eren unitats familiars. En el 21,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,7 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,15.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,5% tenia menys de 18 anys, un 5,5% entre 18 i 24, un 22,2% entre 25 i 44, un 27,9% de 45 a 60 i un 19,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 88.367 $ i la renda mediana per família de 103.277 $. Els homes tenien una renda mediana de 70.899 $ mentre que les dones 45.184 $. La renda per capita de la població era de 37.672 $. Entorn del 2,3% de les famílies i el 3,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mantua». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mantua». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
# Mantra Soham

Soham (en sànscrit सो ऽहम् So 'ham) significa en sànscrit "Jo sóc allò" o "Ell sóc jo" i és considerat un mantra. També és conegut com a mantra So ham, mantra ajapa o mantra hamsa. D'acord amb la filosofia vèdica, el mantra fa referència a identificar-se amb l'univers o la realitat última.
"so 'ham" és la forma abreujada de "saḥ aham", que és una forma emfàtica de "aham", el pronom personal "jo" en sànscrit. El mantra també es pot invertir en la forma "hamsa". La combinació so 'haṃ haṃsaḥ ha estat interpretada com a "Jo mateix sóc l'oca", i aquesta oca representaria l'Atman, l'ànima de tots els éssers vius.
Quan s'usa per a la meditació, "So 'ham" actua com un mantra natural per al control del patró de respiració i per ajudar a aconseguir la respiració profunda i guanyar concentració.
* Sooooo... és el so de la inhalació.
* Hammmm... és el so de l'exhalació.

## Enllaços externs

* Explicació, àudios i vídeos del mantra Soham a "swamij.com" (anglès)
# Manuel Sanchis Blasco

Manuel Sanchis Blasco, més conegut com Finezas II (València, 3 de març de 1918 - València, 24 de maig de 1996) va ser un fotògraf que va desenvolupar la seua activitat principalment a València. Va ser el segon d'una coneguda família de fotògrafs valencians, ocupació que heretà de son pare Joaquín Sanchis Serrano i més tard també desenvoluparia el seu net José Manuel (Finezas III).
Comença a treballar el 1932 a Casa Gil, i a la Guerra Civil participa al Front de Terol, on li fereixen als ulls. Va exercir com a reporter fotogràfic, per a Levante entre d'altres mitjans, i publicà a Paris-Match un reportatge sobre la riuada de 1957. En la maduresa, s'especialitza en esports i passatemps, com futbol, bous i boxa.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Manuel Sanchís Blasco». Real Academia de la Historia. [Consulta: 2 gener 2021].
* ↑ «Reportaje: La guerra según Finezas» (en castellà). El País, 17-04-2005.

## Enllaços externs

* Col·lecció Finezas a la Biblioteca Valenciana
# Marbach (Lucerna)

Marbach és un municipi del cantó de Lucerna (Suïssa), situat al districte d'Entlebuch.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Marc Ravalomanana

Marc Ravalomanana (Imerinkasinina, 12 de desembre de 1949) és un polític malgaix d'ètnia merina que fou president de Madagascar del 2002 al 2009. Va ser un empresari d'èxit que es va dedicar a promocionar l'economia nacional. Va ser alcalde de la capital, Antananarivo, del 1999 al 2001 amb el partit "Estimo Antananarivo".
El 2001 va guanyar l'elecció presidencial com a candidat independent, i el 2002 el seu primer ministre Jacques Sylla va fundar el partit "Estimo Madagascar" per donar-li suport. Fou reelegit el 2006.
Ravalomanana fou obligat a dimitir el 17 de març de 2009 després d'una revolta popular liderada per Andry Rajoelina, aleshores alcalde d'Antananarivo. Ravalomanana actualment viu exiliat a Sud-àfrica, on participa en les negociacions entre Rajoelina i els antics presidents Albert Zafy i Didier Ratsiraka per mirar de resoldre la crisi política malgaix.

## Referències

* ↑ «Madagascar soldiers seize palace» (en anglès). BBC, 16-03-2009. [Consulta: 21 desembre 2023].
# Picó Bernat

El Picó Bernat és una muntanya de 1.535 metres d'altitud del terme municipal de Sant Esteve de la Sarga que es troba al vessant nord del Montsec d'Ares, lluny al sud-est del poble de Sant Esteve de la Sarga i al sud-oest d'Alzina.
# San-Giovanni-di-Moriani

San-Giovanni-di-Moriani (en cors San Ghjuvanni di Moriani) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 85 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 108 | 157 | 112 | 75 | 73 | 85 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Marcel Tristani | | |