OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Antonina (cràter)

Antonina és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 13,8 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim rus, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1985.

## Referències

* ↑ «Antonina». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Antonin de Selliers de Moranville

El cavaller Antonin de Selliers de Moranville (Saint-Josse-ten-Noode 1852 – Ixelles 1945) va ser un militar belga.
El 25 de maig de 1914 va ser nomenat Cap de l'Estat Major de l'exèrcit belga, que controlava en el moment de la invasió alemanya de Bèlgica a l'agost de 1914.

## Referències

* ↑ Pre-war Military Planning (Belgium), Christophe Béchet, International Encyclopedia on the First World War (anglès)
# Mahalana Kirti

Mahalana Kirti fou rei de Ruhunu del 1049 al 1052. Va enderrocar i matar el seu antecessor Kirti.
Després de regnar tres anys fou derrotat en batalla pels coles i es va suïcidar al mateix camp de batalla abans de permetre ser capturat viu. Per segona vegada els coles van capturar la corona, el tron i el tresor del rei singalès que foren enviats a l'Índia al rei cola Rajadhiraja Cola.
Poc després de la seva mort un príncep singalès de sang reial, Vikrama Pandya, que estava refugiat a l'Índia (Dulu) es va presentar a Ruhunu i es va establir a Kalutara (Kalatittha) sent reconegut per la població com a cap suprem.

## Referències

* Outlines of Ceylon history, per Donald Obeyesekere, "Times of Ceylon", Colombo, 1911.
# Manuela de Laborde

Manuela de Laborde (Ciutat de Mèxic, 1989) és una artista visual mexicana que centra el seu treball en el cinema i el vídeo-art.

## Biografia

Manuela de Laborde va estudiar Art a l'Edinburgh College of Art (2011) i es va graduar en Cinema i Vídeo a l'Institut d'Arts de Califòrnia (CalArts) (2016). El 2012, la seva exposició individual Maquettes va tenir lloc al Generator Projects de Dundee, Escòcia i la seva pel·lícula de graduació As Without So Within es va estrenar el 2012 al Toronto International Film Festival.
Les seves pel·lícules i treballs han estat projectats i s'han vist en festivals de cinema internacionals i altres espais expositius com The Bijou Theater a CalArts, el Ji.hlava International Documentary Film Festival de Txèquia, a la Reial Acadèmia Escocesa, al Festival Internacional de les Arts de Singapur o al Festival Internacional de Cinema de Róterdam, entre uns altres. Ha estat residint durant diversos anys a Los Angeles, Estats Units; des del 2019 és artista resident a Alemanya i en l'actualitat (2020), ho és també a Mèxic, vinculada al Museu Tamayo Art Contemporan.
L'obra de Manuela de Laborde té reclams estètics de plaer, però el seu propòsit és profundament conceptual. El treball de l'artista evoluciona al voltant d'una recerca per localitzar i aïllar els conceptes que es construeixen al voltant d'elements tangibles. A l'descobrir aquests elements, Laborde regenera la imatge i la posiciona en noves formacions, creant nous espais virtuals.

## Referències

* ↑ «Manuela de Laborde». Peana, s/f. Arxivat de l'original el 2021-02-27. [Consulta: 15 març 2021].
* ↑ «Cristina de Laborde». Centre de Cultura Contemporània de Barcelona, s/f. [Consulta: 15 març 2021].
* 1 2 3 «Xcèntric - Manuela de Laborde» (en anglès). [Consulta: 12 abril 2021].
* ↑ «Manuela de Laborde». Arte Informado, 29-05-2017. [Consulta: 15 març 2021].

## Enllaços externs

* Aquest article incorpora text d'un treball de contingut lliure. Llicenciat sota CC-BY-SA: Cristina de Laborde, Centre de Cultura Contemporània de Barcelona. Per obtenir informació sobre com afegir text amb llicència lliure als articles de la Viquipèdia, consulteu els termes d'ús.
# Marca Àvara

La Marca Àvar fou una divisió administrativa de l'estat carolingi establerta com a frontera amb el país àvar vers el 788 en temps de Carlemany, entre el Danubi i el Drave, amb la finalitat de protegir els territoris situats més a l'oest de les incursions dels àvars de Panònia.
La marca va existir fins a la meitat del segle IX quan després de la derrota dels àvars fou suprimida i es van crear dues marques: la de Panònia i la de Caríntia. Des de la partició de l'Imperi el 843 la marca (i les seves successores) foren part del regne de Germània. El 907 fou ocupada pels hongaresos que la van conservar fins al 955 i llavors es va restablir (vers 960) una nova marca que fou anomenada Marca Oriental (Ostmark, coneguda per Àustria)

## Llista de marcgravis

* Gerald de Vintzgau 788-799
* Desconegut 799-vers 828
* Radbó de Panònia (marcgravi de Panònia des de vers 850 a 856) vers 828-850

## Referències

* Regnal Chronologies Arxivat 2012-04-12 a Wayback Machine.
# Arawanna

Arawanna era un regne que es va formar durant la crisi d'Hatti al segles XVI-XV aC quan Mitanni es trobava al seu punt de màxim poder. Estava situada a la regió de l'Alt Eufrates i la futura Armènia. Va ser sotmès pel rei hitita Tudhalias II cap a l'any 1400 aC.
El rei Tushratta de Mitanni, potser el 1360 aC, hi va afavorir una revolta contra els hitites. Subiluliuma, que probablement encara només era príncep hereu hitita, va anar a la zona i va derrotar els rebels.
Mursilis II que era a la terra de Samuha, a la ciutat de Ziulila (a l'est d'Hattusa) va atacar Arawanna entre el 1320 aC i el 1310 aC en represàlia perquè els habitants havien atacat la terra de Kasiya. Victoriós va retornar a la capital.

## Referències

* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Reino medio y del Imperio Nuevo. Tres Cantos: Akal, 2004, p. 19 i 122. ISBN 8446022532.

## Bibliografia

* R. Grousset, Histoire d'Armenia
# Araxa

* No s'ha de confondre amb Araxá.
Araxa (elamita Harakqa, accadià Arahu) és el nom en antic persa del cap de la rebel·lió babilònia contra Darios I de Pèrsia. La revolta va esclatar al districte de Dubala al sud de la ciutat de Babilònia (a Ur segons la inscripció de Bishutun), i es va estendre cap a la capital provincial que va quedar en poder dels rebels. Fill de Nabònides, Araxa fou proclamat rei amb el nom de Nebuchadnezzar o Nabucodonosor IV. Per un temps no gaire llarg (uns tres mesos) va dominar tota la província; documents de Babilònia, Sippar, Borsippa i Uruk apareixen datats com al seu any I de regnat a partir de la data del 15 d'agost del 521 aC. Segurament el seu regne es comptava com a continuació del de Nidintu-Bel (Nebuchadnezzar o Nabucodonosor III) del que apareixen documents de Babilònia de l'any 522 aC. Segons les versions persa i elamita de la inscripció de Bishutun era d'ètnia armènia però segons la versió babilònia era urartià i fill de Haldita, nom teòfor d'Haldi (Gran) el gran deu del panteó urartià. Darios I hi va enviar un exèrcit dirigit per Vindafarna (Intaphernes) i va derrotar les forces d'Araxa el 27 de novembre del 521. Les forces rebels estaven formades per 2.497 homes. Araxa fou fet presoner i empalat a Babilònia per orde del rei junt amb els seus principals seguidors. Tradicionalment aquesta revolta s'havia datat el 517 aC-516 aC però elements més recents l'han pogut situar molt més propera a la de Nabucodonosor III.
| Precedit per: Nabònides | Rei de Babilònia 521 BC | Succeït per: ningú |
# Antonio Pérez Pérez (polític)

Antonio Pérez Pérez (Benidorm, 2 de juny de 1968) és un polític valencià, alcalde del seu municipi des de 2015 i president de la Diputació d'Alacant des de 2023 pel Partit Popular (PP).
Actiu a la política local amb el PP des de 1992, accedeix a l'ajuntament de Benidorm (Marina Baixa) a les eleccions de 1995 de la mà de l'alcalde Vicent Pérez Devesa. Va exercir com a portaveu del PP i cap de l'oposició durant el període de l'alcalde socialista Agustín Navarro (2009-2015) fins que aconsegueix guanyar les eleccions de 2015 i accedir a l'alcaldia revalidant-la a les següents de 2019 i 2023.
El 2021, amb l'arribada de Carlos Mazón a la presidència regional del PP, Toni Pérez passa a liderar la direcció del partit a la província d'Alacant. També substituirà a Mazón a la presidència de la Diputació d'Alacant després que aquest aconseguira la victòria a les eleccions a les Corts Valencianes de 2023 i la presidència de la Generalitat Valenciana.

## Referències

* ↑ S.L, EDICIONES PLAZA. «Toni Pérez, reelegido alcalde de Benidorm con mayoría absoluta: apela a un gobierno de diálogo» (en castellà). [Consulta: 19 desembre 2021].
* ↑ «Toni Pérez releva a Carlos Mazón como presidente del PP provincial | Onda Cero Radio» (en castellà), 10-06-2021. [Consulta: 19 desembre 2021].
* ↑ S.L, EDICIONES PLAZA. «Toni Pérez, alcalde de Benidorm, presidirá la Diputación de Alicante» (en castellà). [Consulta: 7 juliol 2023].
# Antonio Pérez Quijano

Antonio Pérez Quijano va ser un militar espanyol que va participar en la Guerra civil espanyola.
Militar procedent de milícies, posteriorment ingressaria en el Cos de Carabiners. En la primavera de 1937 va ser nomenat comandant de la 3a Brigada Mixta, al capdavant d'aquesta unitat va intervenir en les batalles de Segòvia i Brunete. Posteriorment va assumir el comandament de la 211a Brigada Mixta. Al març de 1938, després del començament de l'ofensiva franquista a Aragó, es va fer càrrec d'una agrupació composta per restes d'unitats republicanes procedents del nord del riu Ebre. Poc després, el 5 d'abril, va ser nomenat cap d'Estat Major del XXII Cos d'Exèrcit. Es va mantenir en aquest lloc fins a novembre de 1938.

## Referències

* ↑ Engel, 1999, p. 11.
* ↑ Alpert, 1989, p. 357.
* ↑ Engel, 1999, p. 145.
* ↑ Salas Larrazábal i Salas Larrazábal, 1986, p. 324.
* ↑ Engel, 1999, p. 194.
* ↑ Martínez Bande, 1985, p. 38.

## Bibliografia

* Alpert, Michael. El Ejército Republicano en la Guerra Civil. Ibérica, 1977.
* Engel, Carlos. Historia de las Brigadas Mixtas del Ejército Popular de la República. Madrid, Almena, 1999. 84-922644-7-0.
* Salas Larrazábal, Jesús María. Historia general de la Guerra de España. Madrid: Rialp, 1986.
* Martínez Bande, José Manuel. El Final de la guerra civil. Madrid: Ed. San Martín, 1985.
# Astyanax potaroensis

Astyanax potaroensis és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu a àrees de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica, a la conca del riu Potaro (Guaiana).

## Referències

* ↑ Baird, S. F. & C. F. Girard 1854. Descriptions of new species of fishes collected in Texas, New Mexico and Sonora, by Mr. John H. Clark, on the U. S. and Mexican Boundary Survey, and in Texas by Capt. Stewart Van Vliet, U. S. A. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 7: 24-29.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Astyanax potaroensis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Reis, R.E., S.O. Kullander i C.J.Jr. Ferraris (eds.) 2003. Checklist of the freshwater fishes of South and Central America. EDIPUCRS, Porto Alegre, Brasil. 742 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Morelli, S., L.A. Bertollo, F. Foresti, O. Moreira-Filho i S.A. de Almeida-Toledo 1983. Cytogenetic considerations on the genus Astyanax (Pisces, Characidae). I. Karyotypic variability. Caryologia. 36(3):235-244.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Astyanax ruberrimus

Astyanax ruberrimus és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Hàbitat

Viu a àrees de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Panamà i Colòmbia.

## Referències

* ↑ Baird, S. F. & C. F. Girard 1854. Descriptions of new species of fishes collected in Texas, New Mexico and Sonora, by Mr. John H. Clark, on the U. S. and Mexican Boundary Survey, and in Texas by Capt. Stewart Van Vliet, U. S. A. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 7: 24-29.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Eigenmann, C. H. 1913. Some results from an ichthyological reconnaissance of Colombia, South America. Part II. (Includes 5 separate subtitles.) (Contrib. Zool. Lab. Ind. Univ. Núm. 131). Ind. Univ. Studies Núm. 18: 1-32.
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Morelli, S., L.A. Bertollo, F. Foresti, O. Moreira-Filho i S.A. de Almeida-Toledo 1983. Cytogenetic considerations on the genus Astyanax (Pisces, Characidae). I. Karyotypic variability. Caryologia. 36(3):235-244.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Manuel Mestre Torres

Manolo Mestre Torres era un futbolista valencià. Va nàixer a Oliva (la Safor, País Valencià), el 7 de gener de 1935. Jugava de defensa central i la major part de la seua carrera va transcórrer al València CF, club del que va formar part del cos tècnic quan es va retirar com a jugador. Va ser internacional amb la selecció espanyola.
Era un defensa que destacava per la seua classe, qualitat tècnica, claredat d'idees per a jugar el baló i una magnífica col·locació que li van permetre disputar un total de 323 partits en Primera divisió, essent el tercer jugador que més partits ha disputat en primera amb el València CF. Malgrat ser defensa central i haver jugat més de 29.000 minuts en primera, només va sofrir una expulsió.
Com a entrenador, va ser tècnic del filial valencianista, el CE Mestalla i del primer equip en tres moments puntuals el 1976, 1977 i 1982.
Va morir el 31 d'agost del 2008 a l'edat de 73 anys.

## Internacional

Va ser internacional amb la selecció espanyola en dos ocasions. Va debutar el 22 de novembre de 1959 a València en el partit: Espanya-6; Àustria-3.

## Clubs

* UE Oliva
* CF Gandia
* CE Mestalla
* València CF – 1955-1969 – Primera divisió – 323 partits i 3 gols.

## Palmarès
### Títols estatals

* 1 Copa del Rei - València CF - 1967

### Títols internacionals

* 2 Copes de Fires - València CF - 1962 i 1963

## Enllaços externs

* Mestre en www.lfp.es
# Manuel Merino

Manuel Arturo Merino de Lama (Tumbes, 20 d'agost de 1961) és un polític i agrònom peruà. Es va exercir com a congressista pel departament de Tombis i va ser triat com a president del Congrés de la República al març de 2020. Posteriorment va assumir la Presidència de la República el 10 de novembre de 2020 fins a la seva dimissió el 15 de novembre de 2020, pel contrari hauria governat fins al 28 de juliol de 2021. Va tenir aquest càrrec després d'una controvertida declaració de vacant per "incapacitat moral" de qüestionada legitimitat aprovada pel Congrés de la República contra el llavors mandatari Martín Vizcarra.
El 10 de novembre de l'any 2020, Merino va jurar com a president. A més, va indicar que «ningú pot canviar la data de les eleccions generals del 2021 previstes per l'11 d'abril». La seva assumpció a la presidència, a causa de la vacancia contra Martín Vizcarra, va ser qüestionada per diversos sectors de la población, provocant diverses protestes.

## Referències

* ↑ «Manuel Merino juró como presidente de la República». Canal N, 10-11-2020 [Consulta: 12 novembre 2020].
* ↑ «Manuel Merino ratifica elecciones generales del 11 de abril del 2021 y anuncia gabinete de consenso». Gestión, 10-11-2020 [Consulta: 12 novembre 2020].
* ↑ «Alberto Beingolea: "El Congreso actuó de manera contraria a los intereses nacionales"». Latina, 09-11-2020 [Consulta: 12 novembre 2020].
# Manuel Millás Casanoves

Manuel Millás Casanoves (València, 6 de gener de 1845 - València, 6 de gener de 1914) va ser un poeta i dramaturg valencià que va destacar per la seua dedicació al teatre popular, principalment al sainet valencià.

## Referències

* ↑ Millás, Jaime. Escenas de un burgués en la Valencia del Ochocientos. [València]: Sargantana, 2017. ISBN 978-84-16900-40-4.
* ↑ S.C., L. «Manuel Millàs i Casanoves». Memoria Valencianista. La Hiperenciclopèdia Històrica del Valencianisme. Fundació Josep Irla. Arxivat de l'original el 7 de febrer 2019 [Consulta: 4 febrer 2019].
* ↑ Millás, Jaime «Manuel Millás (1845-1914). Recuperació d ’ un escriptor de la Renaixença valenciana». eHumanista/IVITRA, Núm. 5, 2014, pàg. 197-214. ISSN: 1540-5877 [Consulta: 4 febrer 2019].
# Arkhànguelskoie (Baixkíria)

Arkhànguelskoie - Архангельское (rus) - és un poble de Baixkíria, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 5.819 habitants. Alguns dels pobles que pertanyen al districte de Baixkíria són: Abzànovo.

## Referències

* ↑ Единый электронный справочник муниципальных районов Республики Башкортостан — приложение в формате Excel Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine..
# Argya

Argya és un gènere d'aus paseriformes de la família dels leiotríquids.

## Taxonomia

Segons el Congrés Ornitològic Internacional, versió 11.1, 2021 aquest gènere està format per 16 espècies:
* Argya malcolmi - tordenc gris.
* Argya cinereifrons - xerraire capgrís.
* Argya longirostris - tordenc becfí.
* Argya subrufa - tordenc frontgrís.
* Argya rufescens - tordenc de bec taronja.
* Argya striata - tordenc de matollar.
* Argya affinis - tordenc becgroc.
* Argya rubiginosa - tordenc rovellat.
* Argya aylmeri - tordenc d'Aylmer.
* Argya altirostris - tordenc d'Iraq.
* Argya huttoni - tordenc de l'Afganistan.
* Argya caudata - tordenc de l'Índia.
* Argya fulva - tordenc lleonat.
* Argya squamiceps - tordenc d'Aràbia.
* Argya earlei - tordenc d'Earle.
* Argya gularis - tordenc gorjablanc.
# Maravichromis anaphyrmus

Maravichromis anaphyrmus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 20,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: llac Malawi.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Maréchal, C. 1991. Maravichromis. p. 252-257. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les, Bèlgica; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París. Vol. 4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Luís Mesquita de Oliveira

Luís Mesquita de Oliveira, més conegut com a Luisinho, (Rio de Janeiro, 29 de març de 1911 - São Paulo, 27 de desembre de 1983) fou un jugador de futbol brasiler de les dècades de 1930 i 1940.

## Trajectòria

Durant la seva carrera (1928-1946) destacà als clubs Palestra Italia i São Paulo. Guanyà set campionats paulistes els anys 1930, 1931, 1936, 1940, 1942, 1944 i 1946, i en fou el màxim golejador el 1944 amb 22 gols. Jugà amb la selecció del Brasil, essent convocat per disputar els Mundials d'Itàlia 1934 i França 1938, així com la Copa Amèrica de 1937, competició en la qual la selecció brasilera fou segona i Luisinho marcà 5 gols.

## Referències

* ↑ «Perfil a sambafoot». sambafoot. [Consulta: 17 març 2014].
* ↑ Luís Mesquita de Oliveira Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ «Todos os brasileiros - 1934» (en portuguès). FolhaOnline, 09-12-2005. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Todos os brasileiros - 1938» (en portuguès). FolhaOnline, 09-12-2005. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Luís Manuel Ferreira Delgado

Luís Manuel Ferreira Delgado (Luanda, 1 de novembre de 1979), conegut com a Luís Delgado, és un exfutbolista angolès de la dècada de 2000.
Fou internacional amb la selecció de futbol d'Angola.
Pel que fa a clubs, destacà a FC Metz i Guingamp.

## Partits internacionals

Selecció de futbol d'Angola :
| Any | Partits | Gols |
| 1998 | | |
| 1999 | 3 | 0 |
| 2000 | 0 | 0 |
| 2001 | 0 | 0 |
| 2002 | 0 | 0 |
| 2003 | 1 | 0 |
| 2004 | 0 | 0 |
| 2005 | 1 | 0 |
| 2006 | 11 | 0 |
| 2007 | 1 | 0 |
| 2008 | 1 | 0 |
| Total | | |

## Referències

* ↑ Luís Manuel Ferreira Delgado Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Profile Arxivat 2014-02-22 a Wayback Machine. - FC Metz
* ↑ Luís Manuel Ferreira Delgado a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Perfil a lequipe.fr
# Luís Mendes de Vasconcellos

Luís Mendes de Vasconcellos (Évora, 1543 $^{(Gregorià)}$ - La Valletta, 7 de març de 1623) fou el 55è Gran Mestre de l'Orde de l'Hospital, elegit el 1622. Havia nascut a Évora, Portugal, c. 1542 i va morir el 7 de març de 1623 a Malta. Era fill de Francisco Mendes de Vasconcelos, germà de Luís da Costa, servent d'Henrique de Portugal i de la seva esposa Isabel Pais de Oliveira. Els avis paterns eren Cristóvão Nunes da Costa (fill natural de Luís Nunes da Costa i Isabel Botelho i germà de Brás Nunes da Costa) casat amb Catarina Mendes de Vasconcelos. Els avis materns eren Paio Rodrigues de Vilalobos i Isabel de Oliveira.

## Referències

* ↑ Gatt, John. «History – 1622 – 1623 Luis Mendez de Vasconcellos» (en anglès). Coins of Malta. [Consulta: 18 febrer 2024].
* ↑ «Grand Master Luis Mendes De Vasconcellos | Order of Malta - Western Association» (en anglès americà), 29-03-2023. Arxivat de l'original el 2024-02-18. [Consulta: 18 febrer 2024].
* ↑ «Joane Mendes de Vasconcelos» (en portuguès). Dicionário Histórico, Corográfico, Heráldico, Biográfico, Bibliográfico, Numismático e Artístico (Volume VII) p. 322-324. [Consulta: 18 febrer 2024].

## Enllaços externs

* Retrat del Gran Mestre Fra Luis Mendes de Vasconcellos