OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Musaranya d'orelles petites de Thomas

La musaranya d'orelles petites de Thomas (Cryptotis thomasi) és una espècie de mamífer de la família de les musaranyes que es troba a Colòmbia, l'Equador i el Perú. Fou anomenada en honor de l'eminent mastòleg britànic Oldfield Thomas.

## Referències

* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 410–411. ISBN 978-0801893049.
* Fordham et al. (2006). Cryptotis thomasi. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 9 desembre 2007 (en anglès).
# Musaranya d'orelles petites equatoriana

La musaranya d'orelles petites equatoriana (Cryptotis montivaga) és una espècie de musaranya endèmica de l'Equador.

## Referències

* ↑ Woodman, N. Cryptotis montivaga. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 31 març 2015.
# Pseudanthias townsendi

Pseudanthias townsendi és una espècie de peix de la família dels serrànids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 9 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical que viu entre 15-63 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Golf Pèrsic fins al sud d'Oman i el sud de l'Iran.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1871-1876. Atlas ichthyologique des Indes Orientales Néêrlandaises, publié sous les auspices du Gouvernement colonial néêrlandais. Tome VII. Percoides I, Priacanthiformes, Serraniformes, Grammisteiformes, Percaeformes, Datniaeformes. Atlas Ichthyol. v. 7 . 1-126.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Pseudanthias townsendi». Catalogue of Life. (anglès)
* 1 2 3 «Pseudanthias townsendi» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Randall, J.E., 1995. Coastal fishes of Oman. University of Hawaii Press, Honolulu, Hawaii. 439 p.
* ↑ Carpenter, K.E., F. Krupp, D.A. Jones i U. Zajonz, 1997. FAO species identification field guide for fishery purposes. Living marine resources of Kuwait, eastern Saudi Arabia, Bahrain, Qatar, and the United Arab Emirates. FAO, Roma. 293 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Heemstra, P.C. i J.E. Randall, 1999. Serranidae. p. 2442-2547. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 4. Bony fishes part 2 (Mugilidae to Carangidae). Roma, FAO. 2069-2790 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Mustapha Zitouni

Mustapha Zitouni (Alger, 19 d'octubre de 1928 - Niça, 5 de gener de 2014) fou un futbolista algerià de la dècada de 1950.
Fou internacional amb la selecció de futbol de França i amb la selecció d'Algèria.
Pel que fa a clubs, destacà a Olympique Musulmane de Saint-Eugène, AS Cannes i AS Monaco.

## Referències

* ↑ «Profile» (en francès). FFF. [Consulta: 24 maig 2017].
* ↑ Xavier Breuil. «Mustapha Zitouni – Bridging a cultural divide» p. 29–31, 24-01-2014. [Consulta: 24 maig 2017]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-02-24. [Consulta: 14 juny 2022].
* ↑ «Football: L'ancien joueur de l'équipe du FLN, Mustapha Zitouni, n'est plus - A la une». El Watan. Arxivat de l'original el 2014-01-06. [Consulta: 5 gener 2014].
* ↑ «Algerian Mustapha Zitouni dies, aged 85». BBC Sport, 06-01-2014. [Consulta: 7 gener 2014].
* ↑ «Mustapha Zitouni - International Appearances». RSSSF. [Consulta: 21 abril 2008].
* ↑ James Copnall. «Algeria pacesetters». BBC Sport, 21-04-2008. [Consulta: 21 abril 2008].
* 1 2 «Mustapha Zitouni». National Football Teams. [Consulta: 24 maig 2017].
* ↑ «Disparition de Mustapha Zitouni, ex-pilier de l'équipe de football du FLN» (en francès). France 24, 06-01-2014. [Consulta: 24 maig 2017].
* ↑ «Mustapha Zitouni, l'ancien entraîneur de l'équipe du FLN, n'est plus» (en francès). Le Matin d'Algérie, 06-01-2014. [Consulta: 25 maig 2017].
* ↑ «Emouvant jubilé en hommage à Mustapha Zitouni à Alger» (en francès). AllAfrica, 27-05-2009. [Consulta: 25 maig 2017].
# NGC 4319

NGC 4319 és una galàxia espiral barrada de la constel·lació del Dragó. De magnitud aparent 12,8, va ser descoberta per William Herschel en 1797.
Observacions amb el telescopi espacial Hubble mostren els braços interiors de NGC 4319; per a veure els braços exteriors és necessària una exposició més llarga. Així mateix, s'observen franges de pols en la regió interior.
En la imatge, s'observa un objecte a dalt a la dreta de NGC 4319. Es tracta de Markarian 205 (Mrk 205), una galàxia amb una forta emissió ultraviolada, classificada com una galàxia activa amb un nucli brillant o un quàsar de baixa lluminositat. Un tènue filament que sembla unir a NGC 4319 i Markarian 205, suggereix que pot existir relació entre tots dos. Durant molt temps hi ha hagut dubtes sobre si realment tots dos objectes estaven físicament relacionats o si simplement estaven en la mateixa línia de visió. Les dades de corriment roent de tots dos objectes, significativament major en el cas de Markarian 205, semblen indicar que la distància d'aquest últim és unes 15 vegades major que la distància de NGC 4319.

## Referències

* ↑ Peter Erwin «Peanuts at an angle: detecting and measuring the three-dimensional structure of bars in moderately inclined galaxies» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 4, 03-04-2013, pàg. 3060–3086. DOI: 10.1093/MNRAS/STT385.
* ↑ Karen Masters «Groups of Galaxies in the Two Micron All Sky Redshift Survey» (en anglès). Letters of the Astrophysical Journal, 2, 01-02-2007, pàg. 790–813. DOI: 10.1086/510201.
* ↑ Roc M. Cutri «The K‐Band Galaxy Luminosity Function» (en anglès). Astrophysical Journal, 2, 20-10-2001, pàg. 566–579. DOI: 10.1086/322488.
* ↑ R. Brent Tully «Galaxy groups: a 2MASS catalog». Astronomical Journal, 5, 2015, pàg. 171. DOI: 10.1088/0004-6256/149/5/171.
* 1 2 Thomas H. Jarrett «The Two Micron All Sky Survey (2MASS)» (en anglès). Astronomical Journal, 2, 01-02-2006, pàg. 1163–1183. DOI: 10.1086/498708.

## Enllaços externs

* Hubble Heritage site: Imatges i descripció
# Musaranya d'orelles petites mexicana

La musaranya d'orelles petites mexicana (Cryptotis mexicana) és una espècie de musaranya endèmica de Mèxic. Habita els boscos tropicals humits montans i els boscos freds i humits de pins i roures. Tendeix a viure en boscos primaris. Està amenaçada per la desforestació i, possiblement, l'ús de pesticides.

## Referències

* ↑ Woodman, N. Cryptotis mexicana. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 29 novembre 2014.
# Musaranya d'ungles llargues de Kelaart

La musaranya d'ungles llargues de Kelaart (Feroculus feroculus) és una espècie de mamífer de la família de les musaranyes (Soricidae). És monotípica dins del gènere Feroculus. És endèmica de Sri Lanka. El seu hàbitat natural són els boscos secs tropicals o subtropicals, els herbassars plans secs tropicals o subtropicals i els aiguamolls. Està amenaçada per la pèrdua d'hàbitat.
L'espècie fou anomenada en honor del zoòleg Edward Frederick Kelaart.
# Pírcing antitragus

Un pírcing antitragus és una perforació del cartílag exterior de l'orella (antitragus), davant del conducte auditiu extern, amb la finalitat d'inserir i usar una joia. En general, la perforació té característiques similars a la del pírcing tragus; aquests pírcings es realitzen i cicatritzen de la mateixa manera.

## Cicatrització

Aquesta perforació, com la majoria dels pírcings del cartílag, pot durar entre 8 i 16 mesos per curar-se completament. La perforació s'ha de netejar diàriament fins que cicatritzi. La forma més comuna de netejar-la és mitjançant aigua de mar o amb una solució salina.
La joieria no s'ha de canviar fins que la perforació s'hagi guarit del tot.

## Referències

* ↑ «Ear piercings». Bella Online. [Consulta: 1r novembre 2013].
* ↑ EarPiercing.ca. «Ear piercing.ca». Ear piercing.ca. Arxivat de l'original el 2009-11-20. [Consulta: 1r novembre 2013].

## Enllaços externs

* «Pírcings». Canal Salut. Generalitat de Catalunya.
# Pírcing al prepuci

El pírcing al prepuci (també conegut com a Oetang) és una perforació que passa pel prepuci del penis. És l'equivalent masculí del pírcing al prepuci clitorial de les dones.
És una perforació que generalment cicatritza ràpidament i és senzill de fer. L'únic requisit per fer-lo és que l'home no hagi estat circumcisat (o almenys que hagi quedat prou prepuci de la circumcisió per poder practicar la perforació).
El pírcing pot estimular sexualment a causa de la seva fricció amb el gland. També s'ha utilitzat aquest pírcing per la infibulació masculina.

## Història

A Birmània, aquest pírcing ja s'ha usat amb el nom d'Oetang.
També s'ha fet als adolescents «per a protegir-los» contra la masturbació i, de vegades, s'utilitza en cercles BDSM, però s'ha de seguir constantment la higiene íntima (especialment a causa de l'esmegma).

## Realització

El pírcing es pot col·locar a qualsevol lloc, però preferiblement més a prop de la vora frontal. Sovint també es fan vàries perforacions que es connecten amb un barbell o anell de bola captiva, de manera que el prepuci es manté unit per sobre del gland i no es pot tirar enrere, semblant a una fimosi. Suposadament, aquesta variant ja estava gravada com un pírcing de castedat entre els antics romans.
El temps de cicatrització és d'entre 4 i 8 setmanes.

## Pírcing Kuno

Un tipus específic de pírcing al prepuci que es realitza sota el gland del penis es denomina pírcing kuno. Se suposa que el seu nom deriva de la paraula grega kynodesme (nus de gos).

## Referències

* ↑ Kuno Piercing
* ↑ History of Body Modification

## Bibliografia

Cornelia Ziegler, Barbara Zoschke u. a.: Bodypiercing. Originalausgabe. Zsolnay Verlag, Wien 1995 (= VIP-Style), ISBN 3-552-05152-X.

## Enllaços externs

* FAQ 2E--Genital Piercings & Their Suggested Jewelry
* Isabella piercing Bmezine encyclopedia Arxivat 2012-02-04 a Wayback Machine.
# Ménien

El Ménien és un riu de Guinea afluent del Bakhoy. Neix a la muntanya Ménien que li dona nom.
Antigament marcava el límit sud del cercle de Kita, que fou una divisió administrativa colonial francesa del territori de l'Alt Senegal (des de 1890 territori del Sudan Francès i des de 1892 colònia del Sudan Francès).
# Publi Antisti

Publi Antisti (llatí: Publius Antistius) va ser tribú de la plebs el 88 aC, i en el seu període es va oposar a Gai Cèsar Estrabó que era candidat al consolat sense haver estat abans pretor. Ciceró l'orador parla amb considerable elogi sobre la seva eloqüència.
La seva filla Antístia va ser la primera esposa de Pompeu el Gran després de ser repudiada per un primer marit. A causa d'aquest matrimoni, Publi Antisti va donar suport al partit de Sul·la. Va ser assassinat al senat per ordre de Gai Mari el Jove el 82 aC per haver recolzat Sul·la. La seva dona Calpúrnia, en saber la seva mort, es va suïcidar.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 209.
# Quaranta-vuit

El quaranta-vuit és un nombre parell que segueix el quaranta-set i precedeix el quaranta-nou. Segons el sistema de numeració s'escriu 48, XLVIII o 四十八. És un nombre abundant perquè la suma dels seus factors és major que ell mateix.
Ocurrències del 48:
* Dos dies són 48 hores
* El nombre atòmic del cadmi
* El nombre de constel·lacions ptolemaiques
* Buda va estar 48 dies sota un arbre per assolir la il·luminació
* És com es coneix a l'obra de JS Bach El clavecí ben temperat
* Els anys 48, 48 aC i 1948
* El prefix telefònic de Polònia
* L'Estat d'Arizona és el 48è
* La quantitat de cromosomes dels micos

## Referències

* ↑ Sharma, Shiv Kumar. Life Profile & Biography of Buddha (en anglès). Diamond Pocket Books, 2002, p. 81. ISBN 8128400355.
# Museu del Mar de Santa Pola

El Museu del Mar es troba al Castell Fortalesa de Santa Pola (Baix Vinalopó, País Valencià), una construcció militar renaixentista del segle xvi. El museu es presenta com una exposició monogràfica centrada en la història de Santa Pola, sota sis temàtiques:
* Prehistòria: Se centra en la Cova de les Aranyes (III mil·lenni a. C.), de la qual existeix una reproducció ambientada amb eines de caça i pesca, la llar i l'entorn. Es mostren així mateix materials prehistòrics trobats al terme de Santa Pola.
* Ibers: Es presenta el poblat i port ibèrics a través d'aspectes del mateix com el comerç marítim amb Grècia, l'àmbit domèstic, la indumentària, la religió, etc.
* Portus Illicitanus: Es mostren nombrosos materials recollits de les ruïnes del Portus Ilicitanus, que constaten el desenvolupament de l'activitat comercial. Cal destacar els mosaics de la Casa romana del Palmerar, les eines trobades a la factoria de saladures i els productes manufacturats com ara vidre, ceràmica, llums, objectes d'adorn i ús personal, etc. És important també la col·lecció de monedes.
* Fortificació de la costa: Se centra en el castell-fortalesa i les torres de vigilància, emmarcades en el seu context històric mitjançant maquetes i material gràfic acompanyat d'una selecció de materials recuperats durant els treballs de rehabilitació de la fortalesa.
* Arts del mar: Destaca la pesca, així com la vida quotidiana, la fusteria de ribera i la navegació.
* Salines de Santa Pola: Mostra, juntament amb la sala anterior, el fil conductor fonamental de l'activitat i economia de Santa Pola.

## Serveis complementaris

* Sala d'audiovisuals en la qual es projecten documentals.
* Centre de gestió, restauració i museologia.
* Biblioteca especialitzada en temes d'Història Antiga, Arqueologia, Etnografia i Navegació.
* Laboratori de restauració i conservació.
* Atenció a consultes sobre arqueologia, conservació, restauració i autenticació, així com assessorament pedagògic.

## Referències

* 1 2 3 «Guia». Museu del Mar. Regidoria de Cultura: Ajuntament de Santa Pola, 2005.
# Museu del Mar d'Altea

El Museu del Mar d'Altea es troba a Altea, Marina Baixa, País Valencià. És un lloc on es comprén l'enorme vinculació històrica dels alteans amb la mar a través del seu aprofitament i coneixement.
El Museu està situat en l'antiga drassana Orozco, una de les empreses més importants del País Valencià de l'època dels 60 i ha estat creat per ensenyar els visitants la història d'Altea, que sempre ha estat lligada al mar.
Al Museu del mar es poden veure des de fotografies antigues d'Altea, de les drassanes, embarcacions recuperades, diferents aparells navals, artefactes de pesca com: el palangre, pesca tresmall, pesca d'arrossegament, un mascaró de proa, una sala de maquetes navals entre les quals es troben una maqueta del Titanic, així com dels diferents bucs escola d'Espanya, Itàlia, Portugal, Noruega, Alemanya, maquetes pesqueres d'època, una nau egípcia etc.

## Referències

* 1 2 «30 años de servicio al mar». [Consulta: 2 juny 2020].
# Museu del Molino

El Museu del Molino de Puente la Reina de Jaca, a la comarca de la Jacetania, Huesca, Espanya, és un edifici que alberga en el seu interior des de seus d'organismes oficials de la Comarca a l'antiga maquinària d'una central elèctrica del segle xix, que forma part del Museu del Molino.

## Descripció historicoartística

Prop de Puente la Reina de Jaca va haver d'existir des de l'època medieval fins a quedar totalment despoblada al segle xiv, una vila de nom suposadament “Astorito”. De fet aquesta vila és nomenada com a lloc de final d'etapa en el Llibre V del Còdex Calixtino, escrit al segle xii, segons diu, pel clergue francès Aymeric Picaud, malgrat el discutit que està aquesta autoria.
En l'actualitat encara poden distingir-se, prop del pont modern de Puente la Reina (pont que data de 1880 i que és obra de l'enginyer Saturnino Bellido), les restes de l'antic pont medieval, que, era conegut ja des de 1084 com a “pont de Astorito”, i que segons certs autors, pot tenir origen romà o fou el substitut d'un altre d'aquella època. No podem oblidar que la calçada romana Saragossa-Bearn, que era una via internacional important, franquejava el riu Aragó en aquest punt; també es trobava en Puente la Reina de Jaca l'encreuament amb la calçada Jaca-Pamplona, que es reconvertiria després en part del Camí de Sant Jaume.
A més hi ha documents en els quals se cita al pont de Astorito, com el situat entre les poblacions de Bailo i Astorito, que van anar entre els segles x-xii seus règies.
En època medieval els ponts que travessaven rius de fort cabal eren molt cotitzats, ja que els seus propietaris podien obtenir grans rendes pel peatge que es cobrava per ser utilitzat.
El pont de Astorito va formar part del dot de la reina Felicia de Roucy, segona dona de Sancho Ramírez. A més, existeix documentació contrastada que ja al segle xviii, hi havia un molí, cridat de “Azorito”, nom que pot derivar de Astorito, utilitzat per a la producció de farina, que va acabar utilitzant-se per instal·lar en ell una de les primeres 'mini' centrals hidroelèctriques de la comarca de la Jacetania. L'edifici va ser rehabilitat i es va convertir a la seu d'alguns organismes públics comarcals, així com del conegut com a “Museu del Molino”.
El museu se situa en la planta baixa, i en ell es conserva i exposa part de l'antiga maquinària que va servir per a la producció d'energia elèctrica.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «http://www.aspejacetania.com/museos.php?». Arxivat de l'original el 2015-06-27. [Consulta: 15 maig 2015].
* 1 2 3 http://www.jacajacobea.com/es/ficha_sitiodeinteres.php?sit_id=153 Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* ↑ «Museo del Molino - GUÍA DEL LOS PIRINEOS». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 9 juny 2021].
# Quint Fabi Buteó (qüestor 134 aC)

Quint Fabi Buteó (en llatí: Quinctus Fabius Buteo) va ser un magistrat romà del segle ii aC.
Va ser elegit qüestor l'any 134 aC, i el seu oncle Escipió Emilià li va donar el comandament de quatre mil voluntaris allistats a Roma per lluitar contra els celtibers a la Guerra de Numància.
La seva identitat, però, és controvertida. Apià diu que era nebot d'Escipió Emilià. Smith interpreta que el seu pare era Quint Fabi Màxim Emilià, fill de Luci Emili Paulus Macedònic (també pare de sang d'Escipió Emilià), adoptat per un fill (o potser més aviat un net: Quint Fabi Màxim, pretor el 181 aC) de Quint Fabi Màxim, el vencedor d'Hanníbal. Quint Fabi Buteó, per tant, hauria estat el pare de Quint Fabi Màxim Al·lobrògic. Resta per explicar solament el cognom, que no és propi de la seva branca de la gens Fàbia ans a la branca dels Fabi Buteó (amb els quals no tenia parentiu conegut). Per això, Münzer considera que el nebot d'Escipió Emilià, qüestor el 134 aC, seria directament Quint Fabi Màxim Al·lobrògic, i no el seu pare, de manera que Quint Fabi Buteó, qüestor el 134 aC, no hauria existit mai. Una altra possibilitat és que per nebot (ἀδελφιδοῦς) Apià entengués 'besnebot', fent referència a Quint Fabi Màxim Al·lobrògic però mantenint-lo com a net de Quint Fabi Màxim Emilià.

## Referències

* 1 2 Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 519.
* ↑ Apià, Història romana: «Les guerres d'Ibèria», 84.
* ↑ Münzer, F. «Fabius 52, Fabius 110». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
# Quint Fabi Màxim

Quint Fabi Màxim és el nom dels següents personatges:
* Quint Fabi Màxim (àugur), àugur el 203 aC
* Quint Fabi Màxim (cònsol 213 aC), cònsol el 213 aC
* Quint Fabi Màxim (llegat), llegat de Cèsar a Hispània, cònsol sufecte el 45 aC
* Quint Fabi Màxim (pretor), pretor peregrí el 181 aC
* Quint Fabi Màxim Al·lobrògic (cònsol 121 aC), cònsol el 121 aC.
* Quint Fabi Màxim Al·lobrògic (magistrat), magistrat romà
* Quint Fabi Màxim Berrugós, cònsol el 233 aC, 228 aC, 215 aC, 214 aC i 209 aC i dictador el 221 aC i 217 aC.
* Quint Fabi Màxim Eburne, cònsol el 116 aC.
* Quint Fabi Màxim Emilià, cònsol el 145 aC.
* Quint Fabi Màxim Gurges, cònsol el 292 aC, 276 aC i 265 aC.
* Quint Fabi Màxim Rul·lià, cònsol diverses vegades a la segona meitat del segle IV aC i començaments del segle III aC
* Quint Fabi Màxim Servilià, cònsol el 142 aC.

## Vegeu també

* Quint Fabi
# NGC 6027b

NGC 6027b és una galàxia lenticular en interacció que forma part del Sextet de Seyfert, un grup compacte de galàxies actualment en procés de col·lisió i fusió, que s'hi troba a la constel·lació del Serpent

## Referències

* ↑ «A photometric catalog of compact groups of galaxies». The Astrophysical Journal Supplement Series, 1989, pàg. 687–698. DOI: 10.1086/191354.
* ↑ Theodoros Bitsakis «A mid-IR study of Hickson compact groups. II. Multiwavelength analysis of the complete GALEX-Spitzer sample» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 01-09-2011, pàg. 142–142. DOI: 10.1051/0004-6361/201117355.
* ↑ Roc M. Cutri «The K‐Band Galaxy Luminosity Function» (en anglès). Astrophysical Journal, 2, 20-10-2001, pàg. 566–579. DOI: 10.1086/322488.
* ↑ «Dynamical properties of compact groups of galaxies» (en anglès). Letters of the Astrophysical Journal, 1992, pàg. 353–367. DOI: 10.1086/171932.
* 1 2 Satya Gontcho A Gontcho «The eleventh and twelfth data releases of the Sloan Digital Sky Survey: final data from SDSS-III». The Astrophysical Journal Supplement Series, 1, 27-07-2015, pàg. 12. DOI: 10.1088/0067-0049/219/1/12.

## Enllaços externs

* HubbleSite NewsCenter: Fotografies i descripció
# NGC 6043

NGC 6043 és una galàxia lenticular la galàxia situada a uns 444 milions d'anys llum de distància a la constel·lació d'Hercules. NGC 6043 per l'astrònom Lewis Swift el 27 de juny de 1886. La galàxia és una membre del cúmul d'Hèrcules.

## Referències

* ↑ Afirmat a: SIMBAD.
* ↑ «Demographics of Isolated Galaxies along the Hubble Sequence». The Astrophysical Journal Supplement Series, 01-09-2015, pàg. 3. DOI: 10.1088/0067-0049/220/1/3.
* 1 2 Satya Gontcho A Gontcho «The eleventh and twelfth data releases of the Sloan Digital Sky Survey: final data from SDSS-III». The Astrophysical Journal Supplement Series, 1, 27-07-2015, pàg. 12. DOI: 10.1088/0067-0049/219/1/12.
* 1 2 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ «Your NED Search Results».
* ↑ «Your NED Search Results». ned.ipac.caltech.edu. [Consulta: 25 gener 2018].
* ↑ «Revised NGC Data for NGC 6043». spider.seds.org. [Consulta: 25 gener 2018].
* ↑ «New General Catalog Objects: NGC 6000 – 6049» (en anglès). cseligman.com. [Consulta: 25 gener 2018].
* ↑ «Detailed Object Classifications». ned.ipac.caltech.edu. [Consulta: 25 gener 2018].

## Enllaços externs

* NGC 6043 a WikiSky: DSS2, SDSS, GALEX, IRAS, Hydrogen α, X-Ray, Astrophoto, Sky Map, Articles i imatge (anglès)
# Pòrt de Vielha

El Pòrt de Vielha és un pas de muntanya que permet la comunicació entre el vessant sud i el vessant nord del Pirineu. Està situat a 2.443 metres d’altitud, i separa el Tuc de Montanèro, de 2.585 metres, del Tuc deth Pòrt de Vielha, de 2.605 metres d’altitud.
Fins a la inauguració del túnel de Viella el 1948, el camí que passava pel port era la principal via de comunicació entre la vall d'Aran i la Noguera Ribagorçana. Actualment, el camí que passa pel port forma part del sender de gran recorregut GR-211-5.

## Referències

* «Pòrt de Vielha» (HTML). Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya. [Consulta: 27 agost 2021].