OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gòrgies d'Atenes

Gòrgies d'Atenes (en llatí Gorgias, en grec Γοργίας) va ser un orador del temps de Ciceró del qual va ser mestre de declamació a Atenes.
De jove portà una vida molt dissoluta i va corrompre alguns dels seus deixebles. Això hauria sigut la raó per la qual el pare de Ciceró, que era en formació a Atenes, va demanar que el seu fill s'acomiadés d'aquest professor.
Va escriure diverses obres:
* 1. Declamacions: Ἀπολογία Παλαμήδους i Ἐγκώμιον Ἑλένης,
* 2. Περὶ τῶν Ἀθήνῃσιν Ἑταιρίδων (atribuïda)
* 3. Σχῆμα Διονοίας καὶ Λέξεως, en 4 llibres, conservat en llatí amb el nom De Figuris Sententiarum et Elecutionis, en dos llibres

## Referències

* ↑ Smith, William; Schmitz, Leonhard. «Gorgias of Athens». A: Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). vol. 2. Boston: Walton and Maberly, 1870, p. 284-285.
# Montigny-sur-Meuse

Montigny-sur-Meuse és un municipi francès situat al departament de les Ardenes i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 83 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Montigny-sur-Meuse era de 83 persones. Hi havia 27 famílies de les quals 6 eren unipersonals (3 homes vivint sols i 3 dones vivint soles), 14 parelles sense fills i 7 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 65 habitatges, 36 eren l'habitatge principal de la família, 17 eren segones residències i 13 estaven desocupats. 64 eren cases i 1 era un apartament. Dels 36 habitatges principals, 27 estaven ocupats pels seus propietaris, 8 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 3 tenien dues cambres, 8 en tenien tres, 9 en tenien quatre i 17 en tenien cinc o més. 26 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 18 habitatges hi havia un automòbil i a 15 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Montigny-sur-Meuse el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 12 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 8 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 8 | 25 a 29 | 8 |
| 4 | 20 a 24 | 4 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 54 persones, 37 eren actives i 17 eren inactives. De les 37 persones actives 27 estaven ocupades (18 homes i 9 dones) i 9 estaven aturades (4 homes i 5 dones). De les 17 persones inactives 5 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 9 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Montigny-sur-Meuse a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Montigny-sur-Meuse a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Sext Cecili Africà

* Per a altres significats, vegeu «Africà».
Sext Cecili Africà (en llatí Sextus Caecilus Africanus) va ser un jurisconsult romà del temps d'Antoní Pius. Pertanyia a la gens Cecília, una antiga família romana d'origen plebeu.
Va ser deixeble de Salvi Julià, un eminent jurista del temps d'Hadrià i dels Antonins. Només una referència i un petit recull de les seves obres es va conservar als Digesta, (la compilació de lleis ordenada per Justinià I l'any 530), de les seves Epistulae d'almenys vint llibres. Els extractes de les seves Quaestiones, una col·lecció de casos legals sense un ordre particular, que va escriure en nou llibres, també es reprodueixen als Digesta. Les Quaestiones es destinaven probablement a les escoles jurídiques. Semblen estar estretament relacionats amb l'obra de Julià, que és citat amb freqüència. Se suposa que va actuar com a jurista en la majoria de casos que descriu. Cecili expressa de vegades les seves discrepàncies amb Julià. Se l'acostuma a situar dins de l'escola jurídica dels sabinians, seguidors de Masuri Sabí. Els escrits d'Africà van ser publicats per Jacques Cujas a "Ad Africanum tractatus".
Es coneix un altre jurista anomenat Sextus Caecilius que de vegades es confon amb l'Africà.

## Referències

* ↑ Digesta 30,39 pr.
* ↑ Digesta 19,1,45; 19,2,33
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 527-528.
# Balanub

Balanub (en rus: Балануб) és un poble del Daguestan, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 117 habitants. Pertany al districte rural de Gunib.

## Referències

* ↑ Закон Республики Дагестан от 13 января 2005 года № 6 «О статусе и границах муниципальных образований Республики Дагестан»
# Balanç de matèria

El balanç de matèria és un mètode matemàtic utilitzat principalment en Enginyeria química. Es basa en la Llei de conservació de la massa (la matèria ni es crea ni es destrueix, només es transforma), s'estableix que la massa d'un sistema tancat roman sempre constant (excloent, la reacció nuclear on la massa es transforma en energia segons l'equivalència entre massa i energia). La massa que entra en un sistema ha de sortir del sistema o acumular-se dins del sistema, és a dir:
$entrades=sortides+acumulacio\,$
Els balanços de matèria es desenvolupen comunament per la massa total que creua els límits del sistema. També pot desenvolupar-se per un element químic o compost químic. Quan s'escriu balanços de matèria per compostos específics en lloc de la massa total del sistema, s'introdueix un terme de producció (que equival a la quantitat generada en la reacció química menys la quantitat desapareguda):
$entrades+produccio=sortides+acumulacio\,$
El terme de producció pot utilitzar-se per descriure la velocitat de reacció. Els termes de producció i acumulació poden ser positius i negatius.

## Balanç de matèria en estat estacionari

La majoria dels processos industrials són continus, amb un mínim d'alteracions o aturades. En aquest tipus de processos, amb l'excepció dels períodes de posada en marxa i aturada, el temps no és una variable a considerar, pel que les propietats intensives depenen de la posició i es troben en estat estacionari.
En aquests sistemes en estat estacionari el terme acumulació desapareix, es simplifica l'equació a:
$entrades+produccio=sortides\,$
En els sistemes on no hi ha reacció química, es simplifica més:
$entrades=sortides\,$

## Tipus

Els balanços de matèria poden ser integrals o diferencials.
* Balanç integral: es dirigeix al comportament global del sistema.
* Balanç diferencial:es dirigeix al comportament dels mecanismes dins del sistema.
També poden classificar-se de la següent forma:
* Balanç de massa global o total: es realitza en tot el sistema, considerant les masses totals de cadascun dels corrents de materials.
* Balanç parcial: es realitza en els subsistemes, considerant un determinat component en cadascun dels corrents.
* Balanç molar: si en el sistema no s'originen canvis químics.
* Balanç atòmic: si en el sistema hi ha canvis químics.
* Balanç volumètric: si no s'originen canvis d'estat.

## Bibliografia

* G. Calleja Pardo, F. García Herruzo, A. de Lucas Martínez, D. Prats Rico y J. M. Rodríguez Maroto, "Introducción a la Ingeniería Química" Editorial Síntesis. Pág 112-126.

## Enllaços externs

* http://www.frlp.utn.edu.ar/materias/integracion3/UT2_Balance_de_materia.pdf PDF
# Balaiseaux

Balaiseaux és un municipi francès situat al departament del Jura i a la regió de Borgonya - Franc Comtat.
# Balànids

Els balànids (Balanidae) són una família de crustacis cirrípedes de l'ordre Sessilia. Tenen una closca de 4 o 6 plaques, i un complex sistema de septes interlaminats, amb una base calcària.

## Sistemàtica

La sistemàtica de la família està en revisió. Hi ha diverses fonts i, seguint la proposta de la NCBI, estan descrits 10 gèneres amb gairebé unes 30 espècies:
* Amphibalanus Pitombo, 2004
* Austromegabalanus Newman, 1979
* Balanus Da Costa, 1778
* Fistulobalanus Zullo, 1984
* Megabalanus Hoek, 1913
* Menesiniella Newman, 1982
* Notomegabalanus Newman, 1979
* Paraconcavus Zullo, 1992
* Perforatus Pitombo, 2004
* Tetrabalanus Cornwall, 1941
En la revisió de la ITIS es pot veure el llistat de gèneres i espècies i el grau de credibilitat d'algunes de les espècies descrites.

## Referències

* ↑ NCBI Taxonimy Browser: Balanidae
* ↑ ITIS: Balanidae
* Glen Pownall, New Zealand Shells and Shellfish, Seven Seas Publishing Pty Ltd, Wellington, New Zealand 1979 ISBN 0-85467-054-8
# Balistapus undulatus

Balistapus undulatus és un peix teleosti de la família dels balístids i de l'ordre dels tetraodontiformes. Pot arribar als 30 cm de llargària total. Es troba des de les costes del Mar Roig fins a les de KwaZulu-Natal (Sud-àfrica), les Illes Marqueses, les Tuamotu, sud del Japó, Nova Caledònia i el sud de la Gran Barrera de Corall.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Bandera de les Illes Cocos

La bandera de les Illes Cocos va ser creada el 2003 i adoptada oficialment el 6 d'abril de 2004. El disseny de la bandera és obra de Mohammed Minkom, que va guanyar el concurs convocat per la comunitat quan era adolescent.

## Disseny

La bandera està formada per un camp verd amb una palmera dins una rodella groga al quarter. Al vol, un creixent lunar al costat dels cinc estels que formen la constel·lació de la Creu del Sud, tot en groc també.

### Simbologia

* La palmera representa la flora tropical de les illes.
* El verd i el groc són els colors nacionals d'Austràlia, a la qual pertanyen les illes.
* El creixent lunar representa l'Islam, la religió majoritària de la població de les illes.
* La constel·lació de la Creu del Sud és un símbol tant d'Austràlia com de l'hemisferi sud.

### Colors

Els colors de la bandera són el verd, el groc i el marró.
| Model de color | Verd | Groc | Marró |
| Pantone | 356 C | Yellow C | P 39-16 C |
| RGB | 0, 128, 0 | 255, 224, 0 | 128, 32, 0 |
| CMYK | 100, 0, 100, 50 | 0, 12, 100, 0 | 0, 75, 100, 50 |
| HTML | #008000 | #FFE000 | #802000 |

## Referències

* ↑ «Cocos (Keeling) Islands». Ben Cahoon. Arxivat de l'original el 6 gener 2019. [Consulta: 31 octubre 2023].
* ↑ Wynne, Emma «When there was trouble in paradise» (en anglès). ABC Radio Perth News, 06-04-2019 [Consulta: 31 octubre 2023].
* ↑ «Cocos Islands, Territory of Australia». Flags Of The World. Arxivat de l'original el 6 gener 2019. [Consulta: 31 octubre 2023].
* ↑ «Color Names & Codes of the Cocos (Keeling) Islands Flag» (en anglès). FlagColorCodes. [Consulta: 31 octubre 2023].
# Biblioteca Nacional de Puerto Rico

La Biblioteca Nacional de Puerto Ricoés una biblioteca nacional creada l'11 d'abril de 1973 i ubicada a San Juan. Va ser creada per la llei 44 de 1967 com a Biblioteca General de Puerto Rico, més tard derogada i substituïda la resolució 188 de 2003 on es va declarar Biblioteca Nacional. La biblioteca està adscrita a l'Institut de Cultura de Puerto Rico.
La biblioteca s'allotja en un edifici clàssic del segle xix, molt a prop de la fàbrica del Rom Bacardi, juntament amb els Arxius Generals de Puerto Rico. La biblioteca té col·leccions especialitzades com: la Col·lecció Dominicana de llibres religiosos que daten dels segles XVI-XIX, la col·lecció Eugenio Maria de Hostos, que inclou 1.300 manuscrits digitalitzats, i la col·lecció privada de Concha Meléndez, crítica literària i antiga professora a la Universitat de Puerto Rico.
L'edifici és entre el Vell San Juan, la ciutat colonial, i el Centre de Convencions de Puerto Rico, on es va celebrar el 77è Congrés Mundial de Biblioteques i Informació de la Federació Internacional d'Associacions de Biblioteques. Està just al davant del parc Luis Muñoz Rivera i des de les seves finestres es pot veure la badia. Les seves instal·lacions estan climatitzades i té accés d'Internet lliure. La biblioteca i arxius comparteixen un amfiteatre de 119 seients a nivell de carrer on cadascú té el seu escriptori individual, amb una vista sense obstacles.

## Referències

* ↑ «Archivo General de Puerto Rico-Biblioteca Nacional. Su historia».
* ↑ Act No. 188 of 2003 Arxivat 2017-10-02 a Wayback Machine. (castellà)
* 1 2 Gómez de Hillyer, Josefina. The National Library of Puerto Rico, 10-11-2015.

## Enllaços externs

* Biblioteca Nacional de Puerto Rico - Lloc web oficial (castellà)
* Welcome information by Josefina Gómez de Hillyer, Library Director
* Història de la Biblioteca per Juan Torres Rivera (castellà)
# Bel canto

En la música clàssica, el bel canto (en italià, cant bell, bonic) designa un estil de cant que es caracteritza per la bellesa del timbre i per la recerca de la virtuositat vocal, la vocalització, els ornaments, una gran extensió de la tessitura, etc.
S'originà a Itàlia a finals del segle xvi i arribà a la màxima esplendor al primer terç del segle xix, durant l'època justament anomenada belcantista. Rossini (1792-1868), Bellini (1801-1835) i Donizetti (1797-1848) foren els compositors operístics que millor exemplifiquen aquest estil durant el període comprès entre aproximadament el 1810 i el 1830.
El bel canto es basa en la uniformitat perfecta de la veu, el legato hàbil, un registre alt i clar, una gran agilitat i flexibilitat, i un cert timbre líric, dolç. Trinats, refilets, notes picades, llargues cadències improvisades, etc., en són les principals característiques, especialment durant el segle xvii i el segle xviii. El bel canto emfatitza més la tècnica que no pas el volum. Va significar una demostració de les capacitats vocals dels intèrprets, amb habilitat virtuosa i proeses diverses, a vegades en detriment de l'acció escènica.
Sovint els intèrprets del bel canto estan més preocupats per la demostració de la seua tècnica personal que no pas per l'adequació de les seves intervencions a l'acció escènica i molts compositors -Gluck, Mozart, Rossini, entre altres- van intentar de frenar, amb més o menys èxit, les exageracions dels castrati i de les prime donne. D'altra banda, la virtuositat desenvolupada per aquests cantants ha contribuït no només a fer evolucionar la tècnica del cant en gèneres molt allunyats de l'òpera -en la música sacra, posem per cas-, sinó que també ha estimulat igualment el desenvolupament de la tècnica instrumental: per exemple, en el concert de solista, gènere nascut al començament del segle xviii, les parts confiades als solistes no són, en realitat, altra cosa que del bel canto adaptat a la música instrumental.
El bel canto deriva del procediment d'escriptura musical anomenat monodia acompanyada, una tècnica nascuda juntament amb l'òpera i que en resulta indissociable. Per això se centra, naturalment, al voltant de la melodia: s'oposa doncs al cant polifònic de la fi de l'edat mitjana i del Renaixement i també al corrent musical encetat al segle xix per certs compositors d'òperes, com Berlioz, Wagner o Debussy, per als quals els cantants, la veu i la música, havien d'estar al servei del drama i no al contrari.
D'altra banda, habitualment, hom considera el segle xix com el període que marca el començament del declivi del bel canto, fins a arribar als darrers testimonis, ja entrat el segle xx, dels compositors italians Puccini, Leoncavallo o Mascagni.

## Vegeu també

* Llista d'òperes més importants
# BeOS

BeOS és un sistema operatiu per l'ordinador BeBox i després per Macintosh, orientat a l'entorn multimèdia. No va tenir gaire èxit a causa de les poques aplicacions existents que l'utilitzen.

## Referències

* ↑ Finley, Klint «This OS Almost Made Apple an Entirely Different Company» (en anglès). Wired. ISSN: 1059-1028.
* ↑ Bortman, Henry; Pittelkau, Jeff «Plan Be». MacUser, 13, 01-01-1997, pàg. 64-69.

## Vegeu també

* Haiku OS
# Barri de la Plata

El barri de la Plata és un barri del Districte de Sant Martí de la ciutat de Barcelona. El tram del carrer del Doctor Trueta –abans carrer de Wad-ras– entre els carrers Badajoz i ciutat de Granada rep el nom de Barri de la Plata. El nom li prové dels diferents boters que construïen bótes dedicades a l'exportació de vins i aiguardents. L'activitat devia ser força enriquidora. La major part de la gent provenia de les províncies de Castelló i Terol –territori conegut popularment com "el barranco del hambre". El nom del barri està documentat a la revista El Eco del Taulat l'any 1872. La construcció d'aquest tram de carrer va començar a partir de l'acceptació per part de Sant Martí del Pla Cerdà. Hi ha documentades construccions dels anys 1867, 1868 i 1870.

## Referències

* ↑ DDAA. Enciclopèdia, El Poblenou en 135 veus. p. 24, Arxiu Històric del Poblenou, 2005
# Barry Parker

Barry Parker (Cherterfield, Anglaterra, 18 de novembre de 1867) va ser un arquitecte i urbanista anglès. Va estudiar a la South Kensington School of Art de Londres i també va estudiar disseny d'interiors.
El 1896 es va associar amb Raymond Unwin. Parker va destacar per popularitzar el moviment Arts and Crafts, que va ser molt popular en l'inici del segle xx.
La seva contribució no obstant això és més important en el camp de l'urbanisme, on Parker va tenir oportunitat de projectar barris i ciutats, realitzant en la pràctica, a partir de 1902, el concepte de "Ciutats-Jardins", en les quals les àrees construïdes s'harmonitzen amb espais verds en una ambientació rural. Letchworth i Hampstead són exemples de ciutats construïdes sota aquest concepte.
Va treballar a Portugal i al Brasil, on va tenir participació en el projecte i implantació dels barris de Sao Paulo Jardim Amèrica, Alto da Lapa, Pacaembu i Butantã, però la influència de les idees de "Ciutat-Jardí" és sentida fins avui en projectes urbans en Brasil.
Barry Parker va morir el 1947.

## Referències

* ↑ «Dictionary of Scottish Architects - DSA Architect Biography Report (September 28, 2007, 2:30 am)», 28-09-2007. Arxivat de l'original el 2007-09-28. [Consulta: 22 desembre 2020].
* ↑ Griffin, Leonard. The Fantastic Flowers of Clarice Cliff, 1998.
* ↑ Historians, Society of Architectural. Journal of the Society of Architectural Historians (en anglès). The Society, 1963.
# Bitis

«Bitis» té aquests significats:
* Bitis (príncep), príncep dels odrisis
* Bitis (serp), gènere de serps
# Betoncourt-Saint-Pancras

Betoncourt-Saint-Pancras és un municipi francès situat al departament de l'Alt Saona i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 45 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Betoncourt-Saint-Pancras era de 45 persones. Hi havia 24 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills, 4 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 31 habitatges, 21 eren l'habitatge principal de la família, 7 eren segones residències i 3 estaven desocupats. 29 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 21 habitatges principals, 19 estaven ocupats pels seus propietaris i 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 1 en tenia tres, 4 en tenien quatre i 15 en tenien cinc o més. 13 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 11 habitatges hi havia un automòbil i a 6 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Betoncourt-Saint-Pancras el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 8 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 8 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 27 persones, 17 eren actives i 10 eren inactives. Les 17 persones actives estaven ocupades(10 homes i 7 dones).. De les 10 persones inactives 3 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.
L'únic establiment comercial que hi havia el 2009 era una botiga de mobles.
L'any 2000 a Betoncourt-Saint-Pancras hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements et de services dans le domaine du commerce en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Betoncourt-Saint-Pancras a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Betoncourt-Saint-Pancras a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.