OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Universitat Popular de Caen

La Universitat Popular de Caen és una institució educativa i cultural que ofereix conferències gratuïtes obertes a tothom. Va ser creada el juny de 2002 pel filòsof Michel Onfray. Les conferències tenen lloc a diversos indrets de Caen: Centre Dramatique National de Normandie, teatre de Hérouville-Saint-Clair, Museu de Belles Arts de Caen, Panta Théâtre, Café Mancel i Espace Puzzle. S'emeten regularment a l'estiu per France Culture.
Després que Jean-Marie Le Pen arribés a la segona volta de les eleccions presidencials franceses de 2002, Onfray decidí crear una universitat popular per a respondre al que descrigué com la «necessitat d'educació col·lectiva», formació que vol llibertària i gratuïta, a la seva regió d'origen, on organitzava cada any un seminari de filosofia hedonista que constituïa el cos del seu projecte de Contrahistòria de la filosofia.
El projecte d'Onfray es basa en el desig de democratitzar la cultura proporcionant coneixement gratuït a tantes persons com sigui possible. La cultura entesa hi és com un suport per a la construcció d'un mateix i no com un marcador social. El projecte parteix de la idea que el desig de conèixer és considerable i l'oferta oscil·la entre l'elitisme de la institució universitària i la improvisació dels cafès filosòfics, una reprodueix el sistema social, l'altre sovint redueix la pràctica filosòfica a mera conversa. El projecte es basa tant en el desig de canviar les condicions de vida com en l'interès per a comprendre el món en què vivim i les forces a la nostra disposició per transformar-lo.

## Referències

* ↑ Michel Onfray lance son Université populaire nomade : "C'est un outil de résistance"
* ↑ téléchargeables sur France Culture : « Conférences de Michel Onfray ».
* ↑ « Conférences de Michel Onfray », France Culture.
* ↑ Alexis Feertchak, « Privé de France Culture, Michel Onfray arrête l'Université populaire de Caen », lefigaro.fr, 28 septembre 2018.
# Vard Mamikonian

Vard Mamikonian, dit també Vard el patrici, (en armeni Վարդ Մամիկոնյան) va ser marzban d'Armènia per més de quatre anys, al darrere del seu germà gran Vahan II Mamikonian. Les dates del seu govern són incertes però es va iniciar entre l'any 505 i el 510 i va acabar entre el 509 i el 514. Formava part de la família Mamikonian.
Va ser ostatge dels perses durant la seva joventut. El seu germà Vahan el va nomenar sparapet (cap suprem militar) quan va ser nomenat marzban l'any 485, després de la mort del seu germà petit Vasak II Mamikonian. Segons els historiadors Sebeos (segle vii) i Esteve Asolik (segle x) tenia també el títol de patrici donat per l'Imperi Romà d'Orient, encara que el seu contemporani Llàtzer de Pharpi no ho menciona, cosa que fa pensar en una mala interpretació dels historiadors més tardans.
Vard va ser deposat per la cort persa i portat davant del "Gran rei", que el va acusar de conspirar amb els romans d'Orient, i el país va perdre l'autonomia. El va succeir com a marzban Purzan (Buzan). La direcció dels Mamikonian va passar als seus nebots Manuel i Vardan III Mamikonian, fills de Vasak II Mamikonian. El rei persa Kobad I, desitjós de mantenir la pau, va permetre la llibertat religiosa a Armènia.

## Arbre familiar

| | | | | | | Hemaik Mamikonian | Hemaik Mamikonian | Hemaik Mamikonian | Hemaik Mamikonian | | | | | Dzoyk Artsruni | Dzoyk Artsruni | Dzoyk Artsruni | Dzoyk Artsruni | | | | | | |
| Artaxes | Artaxes | Artaxes | Artaxes | Artaxes | Artaxes | Vasak II | Vasak II | Vasak II | Vasak II | Vasak II | Vasak II | Vahan II | Vahan II | Vahan II | Vahan II | Vahan II | Vahan II | Vard Mamikonian | Vard Mamikonian | Vard Mamikonian | Vard Mamikonian | Vard Mamikonian | Vard Mamikonian |
| | | | | | | | | | | | | Artavasdes | Artavasdes | Artavasdes | Artavasdes | Artavasdes | Artavasdes | | | | | | |
| | | | | | | | | | | | | Samuel | Samuel | Samuel | Samuel | Samuel | Samuel | | | | | | |

## Referències

* ↑ Dédéyan, Gérard (dir.). Histoire du peuple arménien. Tolosa de Llenguadoc: Privat, 2008, p. 193-195. ISBN 9782708968936.
* ↑ Grousset, René. Histoire de l'Arménie des origines à 1071. París: Payot, 1973, p. 232-233.
# Upeneus parvus

Upeneus parvus és una espècie de peix de la família dels múl·lids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 30 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Carolina del Nord (Estats Units) i Puerto Rico fins a Santa Catarina (Brasil). Absent de les Bahames, Bermuda i del Carib occidental.

## Referències

* ↑ ITIS
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Upeneus moluccensis

Upeneus moluccensis és una espècie de peix de la família dels múl·lids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 20 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de l'Àfrica oriental fins al sud-est d'Àsia i el nord d'Austràlia. També al Japó i Nova Caledònia. Recentment s'ha establert a la Mediterrània oriental des del Mar Roig a través del Canal de Suez.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# El Cogull (Granera)

El Cogull és una muntanya de 664,2 metres d'altitud que es troba en el terme municipal de Granera, a la comarca del Moianès.
Està situada en el sector sud-occidental del terme, a ran del límit municipal amb Sant Llorenç Savall, en el Serrat de Trens, a prop del seu extrem nord-oest.

## Enllaços externs

* El Cogull en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# El regal

«El regal» té aquests significats:
* El regal (pel·lícula de 1982) (Le Cadeau), pel·lícula francesa dirigida per Michel Lang
* El regal (pel·lícula de 2015) (The Gift), pel·lícula australiano-estatunidenca dirigida per Joel Edgerton
# Dugesia libanica

Dugesia libanica és una espècie de triclàdide dugèsid que habita l'aigua dolça del Líban. Els espècimens de D. libanica mesuren uns 7 mm de longitud. L'aparell copulador està constituït per un penis gran i allargat i presenta un adenodàctil cònic, sòlid, i amb forma de pera.

## Referències

* ↑ Bromley, Heather J.; Benazzi, Mario «New planarians (Turbellaria, Tricladida) from Israel and Lebanon» (en anglès). Israel Journal of Zoology, 37, 3, 1991, pàg. 139-150. DOI: 10.1080/00212210.1991.10688650.
Espècies de Dugesia :
# Vestit amb escolladura hàlter

Un vestit de coll hàlter o amb escolladura hàlter o esquena nua o escolladura posterior (anglès backless (dress) és un vestit concebut per a exposar l'esquena de la qui el porta. Un vestit d'esquena nua és el més sovint portat com un vestit de sortida (per ex. en ocasions formals), com a vestidura de vetllada o com a vestit de núvia. Pot ser de qualsevol llargada, de la minifaldeta al vestit llarg.

## Història

Els vestits d'esquena nua van aparèixer per primera vegada als anys 1920 Als anys 1930 l'estil es va convertir en un dels aliat de la moda del bronzejat, que havia començat en aquella època. El vestit sense esquena era la manera d'exhibir un bronzejat sense marques. La dona que el portava generalment havia de ser prima per a treure'n el millor profit. Al desembre de 1937 l'actriu Micheline Patton va ser filmada de manera controvertida per l'esquena mentre portava un vestit backless al darrer episodi del documental de moda de la BBC titulat Clothes-Line. La il·lusió de nuesa va escandalitzar els teleespectadors, fins i tot hi va haver queixes per escrit. Pearl Binder, coanimadora de la sèrie, va dir en to burleta: "La iaia mira cap enrere, però la Micheline no té esquena per mostrar."

## Referències

* ↑ «History». Arxivat de l'original el 2011-06-24. [Consulta: 23 juny 2019].
* ↑ 1930s Fashion History
* 1 2 Taylor, Lou, Establishing Dress History, chapter 2 (Manchester 2002) ISBN 0-7190-6639-5

## Bibliografia

* Georges Vigarello, La Robe. Une histoire culturelle - Du Moyen Âge à aujourd'hui, Le Seuil, 2017, 216 pàg.
* "Eugénie Lemoine-Luccioni, André Courrèges, La robe: essai psychanalytique sur le vêtement, Le Seuil, 1983, 160 pàg.
# El Reu (la Nou de Berguedà)

El Reu és una muntanya de 1.258 metres que es troba al municipi de la Nou de Berguedà, a la comarca catalana del Berguedà. És el cim més alt dels anomenats Cingles del Reu, cinglera que cau sobtadament al riu Llobregat, amb un desnivell de més de 600 metres. La ruta normal d'accés es des de la Collada de Sant Isidre per un corriol (seguint a nord-oest) que va fins al cingle i després seguir a sud per la carena fins al cim.

## Referències

* ↑ «El Reu (la Nou de Berguedà)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Hephaestus habbemai

Hephaestus habbemai és una espècie de peix pertanyent a la família dels terapòntids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 15 cm de llargària màxima.
* 12-13 espines i 11-13 radis tous a l'aleta dorsal i 3 espines i 10-11 radis tous a l'anal.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima tropical (4°S-7°S).

## Distribució geogràfica

Es troba a Nova Guinea.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ De Vis C. W., 1884. New Australian fishes in the Queensland Museum. Proc. Linn. Soc. N. S. W. v. 9 (pt 2). 389-400.
* ↑ Weber, M., 1910. Neue Fische aus Niederländisch Süd-Neu-Guinea. Notes Leyden Mus. v. 32: 225-240, Pl. 3.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Allen, G.R., 1991. Field guide to the freshwater fishes of New Guinea. Christensen Research Institute, Madang, Papua Nova Guinea.
* ↑ Kailola, P.J., 1987. The fishes of Papua New Guinea: a revised and annotated checklist. Vol. II Scorpaenidae to Callionymidae. Research Bulletin Núm. 41, Research Section, Dept. of Fisheries and Marine Resources, Papua Nova Guinea.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Haplochromis scheffersi

Haplochromis scheffersi és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al llac Kivu (Àfrica).

## Referències

* ↑ Hilgendorf, F. M. 1888. Fische aus dem Victoria-Nyanza (Ukerewe-See), gesammelt von dem verstorbenen Dr. G. A. Fischer. Sitzungsber. Ges. Naturf. Freunde Berlín 1888: 75-79.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# El somiador rebel

El somiador rebel (títol original en anglès: Young Cassidy) és una pel·lícula anglo-estatunidenca dirigida per Jack Cardiff i John Ford, estrenada el 1965. El film és l'adaptació de l'autobiografia de l'escriptor irlandès Sean O'Casey. Ha estat doblada al català.

## Argument

A Dublín, el 1911, a la Irlanda ocupada per les forces britàniques, John Cassidy treballa per mantenir la seva mare i la seva germana. Animat per un desig de justícia i de llibertat per al seu país, s'agafa a la valenta estudiar, llegir, escriure, i posar la seva ploma al servei de la independència irlandesa. Participa en vagues i en moviments de protesta, escriu fulls polítics. Durant una manifestació, coneix Daisy Battles, una bonica ballarina que es converteix en la seva amant. Però, de seguida, l'abandona per a Nora, venedora en una llibreria, que comprèn les seves aspiracions i l'anima a escriure. El fracàs de la insurrecció irlandesa de 1916, violentament reprimida pels britànics, no el desanima. Una obra teatral que ha escrit, L'arada i les estrelles, acaba sent acceptada a l'Abbey Theatre de Dublín. La carrera d'un gran escriptor comença.

## Repartiment

* Rod Taylor: John Cassidy
* Maggie Smith: Nora
* Julie Christie: Daisy Battles
* Flora Robson: Mrs. Cassidy
* Jack MacGowran: Archie
* Siân Phillips: Ella
* T.P. McKenna: Tom
* Julie Ross: Sara
* Robin Sumner: Michael
* Philip O’Flynn: Mick Mullen
* Pauline Delaney: Bessie Ballynoy
* Edith Evans: Lady Gregory
* Michael Redgrave: W.B. Yeats
* Arthur O’Sullivan: el contramestre
* Joe Lynch: Un llançador
* Vincent Dowling: Un llançador
* Tom Irwin: Un agent de policia
* John McDarby: Barman
* John Cowley: Barman
* Gerry Sullivan: Barman
* Bill Foley: Un empleat
* John Franklyn: Caixer
* Harry Brogan: Murphy

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 1966: BAFTA a la millor actriu britànica per Maggie Smith
* 1966: BAFTA al millor vestuari per Margaret Furse

## Al voltant de la pel·lícula

Ford es va posar malalt després de tres setmanes de rodatge i va ser reemplaçat per Jack Cardiff, conegut director de fotografia britànic. Ford només va dirigir els 20 primers minuts de la pel·lícula.

## Bibliografia

* Monthly Film Bulletin, Número 374 (anglès)
* Sight and Sound, primavera 1965, p. 97 (anglès)

## Referències

* 1 2 esadir.cat. El somiador rebel. esadir.cat.
* ↑ «Young Cassidy». ‘‘The New York Times'’.
# Victor Vernicos

Victor Vernicos Jørgensen (Grec: Βίκτορ Βερνίκος Γιούργκενσεν; Atenes, 23 d'octubre del 2006) és un cantautor grecodanès.

## Biografia

Va néixer d'una mare grega i un pare danès. Des de petit, estava interessat en la música. A quatre anys, va començar amb classes de piano, a vuit anys amb classes de cant i a deu anys amb classes de guitarra. Escriu i produeix les seves cançons. El 2020 va publicar el seu primer senzill, Apart.
El gener del 2023 va ser seleccionat internament per ERT, la corporació de ràdio i televisió pública de Grècia, per representar Grècia en el Festival de la Cançó d'Eurovisió 2023, que se celebrarà en la ciutat britànica de Liverpool. Cantarà la cançó What They Say, que va escriure a 14 anys, durant un període difícil en la seva vida.

## Referències

* ↑ «Ο 16χρονος Βίκτωρ Βερνίκος εκπρόσωπος της Ελλάδας στη Eurovision 2023» (en grec). Euronews, 30-01-2023. [Consulta: 13 març 2023].
* ↑ «Greece: Victor Vernicos releases 'What They Say'» (en anglès). Eurovision.tv, 12-03-2023. [Consulta: 13 març 2023].
# Henry Billingsley

Henry Billingsley (1538-1606) va ser un matemàtic i polític anglès.

## Vida i Obra

Era fill d'un ric comerciant de camiseria de Londres. Durant els anys 1550-1551 va estudiar al St. John's College de la universitat de Cambridge i també va estar a la universitat d'Oxford, tot i que no es va graduar a cap de les dues.
El 1560 va ser admès al gremi i es va convertir en un pròsper comerciant. El 1572 va ser oficial de duanes i el 1585 va ser escollit membre del parlament per la ciutat de Londres, de la qual seria lord major (alcalde) el 1596.
Billingsley és recordat, sobre tot, per haver estat el primer traductor al anglès dels Elements d'Euclides. La seva traducció, publicada el 1570, estava precedida per un pròleg de John Dee i la seva font va ser una traducció llatina d'un original grec.

## Referències

* ↑ Cormack, pàgina 82.
* ↑ Goldstein, pàgina 41.
* ↑ Archibald, pàgina 450.
* ↑ Archibald, pàgina 449.

## Bibliografia

* Archibald, R. C. «The First Translation of Euclid's Elements into English and its Source» (en (anglès)). The American Mathematical Monthly, Vol. 57, Num. 7, 1950, pàg. 443-452. DOI: 10.2307/2308296. ISSN: 0002-9890.
* Cormack, Lesley B. Charting an Empire: Geography at the English Universities 1580-1620 (en (anglès)). University of Chicago Press, 1997. ISBN 0-226-11606-9.
* Goldstein, Joel A. «A Matter of Great Magnitude: The Conflict over Arithmetization in 16th-, 17th-, and 18th-Century English Editions of Euclid's Elements Books I Through VI (1561–1795)» (en (anglès)). Historia Mathematica, Vol. 27, Num. 1, 2000, pàg. 36-53. DOI: 10.1006/hmat.1999.2263. ISSN: 0315-0860.

## Enllaços externs

* Thrush, Andrew. «BILLINGSLEY, Sir Henry (c.1538-1606), of Fenchurch Street, London». The History Of Parliament. [Consulta: 26 novembre 2016].
# Henry Becque

Henry Becque (París, 1837 — Neully-sur-Seine, 1899) fou un dramaturg francès. Malgrat que als inicis de la seva carrera va escriure alguns melodrames i comèdies, la seva obra s'emmarca dins del realisme, disciplina on va obtenir un èxit notable. Ja en l'època va ser representat a Barcelona i pogué influir en Àngel Guimerà.

## Obres

* Les corbeaux (1882)
* La parisienne (1885)

## Referències

* ↑ «Henry Becque». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# El passeig

El passeig (en francès La promenade) és una pintura a l'oli realitzada per Claude Monet el 1875 i que actualment s'exposa al National Gallery of Art de Washington.
Monet va pintar diverses versions de la dona amb para-sol o paraigua, tot idealitzant visions d'un temps passat. No és gaire habitual trobar obres de Monet en les quals la figura humana tingui major rellevància que el paisatge. Els protagonistes tornen a ser Camille, la seva companya, i Jean, el seu fill, igual que veiem en Dinar. Aquí estan vistos des d'una perspectiva baixa, situats sobre un turó on hi toca el vent. La llum provoca una ombra malva que domina tota la figura, mentre que l'ombra que ella projecta és més fosca. Les zones il·luminades pel sol tenen, òbviament, un color més viu. Jean queda més difuminat en el fons, i s'aprecia a penes el color vermell de les seves galtes.
Una vegada més, la pinzellada és ràpida; es converteix en la configuradora del conjunt, i n'elimina les formes, la qual cosa provocarà la reacció de Cézanne o Renoir.
# Viena (departament)

* Per a altres significats, vegeu «Viena (desambiguació)».
Viena (86) (en francès Vienne i en occità Vinhana) és un departament francès situat a la regió Nova Aquitània.

## Història

El departament de Viena és un dels vuitanta-tres departaments originals creats durant la Revolució Francesa, el 4 de març de 1790 (en aplicació de la llei del 22 de desembre de 1789). Va ser creat a partir de territoris pertanyents a l'antiga província de Poitou.

## Vegeu també

* Llista de municipis de la Viena
* Llista de Cantons de la Viena
* Consell General de la Viena

## Enllaços externs

* Consell General Arxivat 2016-08-09 a Wayback Machine. (francès)
# Valls arpitanes del Piemont

Les Valls arpitanes del Piemont (francoprovençal Valâdes arpitanes) són unes valls situades al nord-oest del Piemont dins la província de Torí, ocupant un territori de 1.589,06 km² i 65.995 habitants. Lingüísticament, formen part del territori de l'Arpitània. Parlen una variant lingüística semblant a la de la Vall d'Aosta. Les vuit valls, de nord a sud, són:
* Vall Soana (Vâl Soana)
* Vall d'Orco (Vâl d'Orco)
* Valls de Lanzo (Vâlades at Lans):
    Val Grande (Vâl Grande)
    Vall d'Ala (Vâl d'Ala)
    Vall de Viù (Vâl di Viù)
* Vall Cenischia (Vâl Cenischia)
* Vall de Susa (Vâl Susa), la part baixa
* Vall Sangone (Vâl Sangon)

## Geografia

Les valls arpitanes del Piemont ocupen un territori de 1.589,06 km² i 65.995 habitants, d'orografia complexa, a la part occidental dels Alps que formen una cadena de valls paral·leles situades entre les diverses cadenes muntanyoses en direcció est-oest. La comunicació entre les diferents valls és força difícil, i només accessibles des de la Planura Padana des de les Valls Occitanes, que han tingut, però, més relació amb la Vall d'Aosta i França.
D'entre els municipis de les valls cal destacar Pont-Canavese, Corio, Lanzo Torinese, Monastero di Lanzo, que segons la recerca publicada per E. Allasino, C. Ferrier, S. Scamuzzi, T. Telmon Le lingue del Piemonte. Quaderni di ricerca 113, IRES, 2007, s'han declarat francoprovençals per a obtenir els beneficis de la llei 482/99, en realitat són de parla piemontesa, com demostren altres estudis científics i atles lingüístics. També hi ha dubtes sobre la pertinença de Carema i Castagnole Piemonte.

## Municipis francoprovençals del Piemont (46)

| Nom en arpità | Nom en italià |
| Ala | Ala di Stura |
| La Alpete | Alpette |
| Bârmes | Balme |
| Burgùn | Borgone Susa |
| Bërsoel | Bruzolo |
| Busoulin | Bussoleno |
| Centuèiri | Cantoira |
| Karéma | Carema |
| xx | Castagnole Piemonte |
| Sèress | Ceres |
| Cérisoles | Ceresole Reale |
| Tchialambèrt | Chialamberto |
| Tsanuch | Chianocco |
| Cuasöl | Coassolo Torinese |
| Couvase | Coazze |
| Kundòve | Condove |
| Koeri | Corio |
| Frasinei | Frassinetto |
| Sen German | Germagnano |
| Djavën | Giaveno |
| Gravere | Gravere |
| Gruskavà | Groscavallo |
| L'Éngri | Ingria |
| Lans | Lanzo Torinese |
| Leimia | Lemie |
| Lukënna | Locana |
| Màtie | Mattie |
| Meana | Meana di Susa |
| Meisinì | Mezzenile |
| Moutier | Monastero di Lanzo |
| Frere Cenisio | Moncenisio |
| Novaska | Noasca |
| Nonalésa | Novalesa |
| Pisinài | Pessinetto |
| Punt | Pont-Canavese |
| Ronc | Ronco Canavese |
| Rubiana | Rubiana |
| Sen Didé | San Didero |
| Sparun | Sparone |
| Susa | Susa |
| Tràves | Traves |
| Usei | Usseglio |
| Voudjiň | Valgioie |
| Vâlprât | Valprato Soana |
| Venàus | Venaus |
| Vjy | Viù |

## Font

* Minoranze Linguistiche in Italia, Fiorenzo Toso, ed. Il Mulino, 2008, p. 116-122

## Enllaços externs

* Web de l'Effepi, associació de la minoria francoprovençal del Piemont
* Web Vall Soana
* Web Valàdes at Lans Arxivat 2020-03-08 a Wayback Machine.