OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Kirtland (Nou Mèxic)

Kirtland és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nou Mèxic. Segons el cens del 2000 tenia 6.190 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Kirtland tenia 6.190 habitants, 1.822 habitatges, i 1.517 famílies. La densitat de població era de 204,8 habitants per km².
Dels 1.822 habitatges en un 50,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,6% hi vivien parelles casades, en un 14,9% dones solteres, i en un 16,7% no eren unitats familiars. En el 13,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,4 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,71.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 36,4% tenia menys de 18 anys, un 11,2% entre 18 i 24, un 27,4% entre 25 i 44, un 18,9% de 45 a 60 i un 6,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 27 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 45.000 $ i la renda mediana per família de 45.491 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.014 $ mentre que les dones 21.146 $. La renda per capita de la població era de 14.053 $. Aproximadament el 12,5% de les famílies i el 14,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Kirtland». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Kirtland». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Le Silence de la mer

Le Silence de la mer és una pel·lícula francesa de Jean-Pierre Melville, de 1947. Està basada en la novel·la curta del mateix títol escrita per Jean Bruller i publicada sota el pseudònim de Vercors el 1942. Se'n va fer una segona versió estrenada el 2004, protagonitzada per Michel Galabru, Julie Delarme i Thomas Jouanne.

## Argument

En una petita ciutat de la França ocupada, el 1941, un oficial de l'exèrcit alemany, Werner von Ebrennac (Howard Vernon), s'allotja a la casa d'una peculiar parella formada per neboda i oncle (Jean-Marie Robain). Aquest últim ha adoptat la determinació de no dirigir-li la paraula; accepta la situació dels invasors però no vol cap relació amb ells. No obstant això, la neboda (Nicole Stéphane), encara que respecta aquest silenci, sembla totalment abstreta amb els soliloquis de l'oficial alemany sobre música, política, art o humanitats, després de tornar aquest cada dia a casa.

## Desenvolupament

L'acció es desenvolupa a França, el 1941, durant l'ocupació alemanya. A la llunyania, un llogaret amb el seu castell, la seva alcaldia on està instal·lada la Kommandantur, els boscos, la neu. En primer pla, una casa baixa amb el seu emparrat i el seu sostre de llargues teules marrons. Un oficial alemany, Werner von Ebrennac, s'allotjarà a la casa on habiten un ancià i la seva neboda. Totes les nits, l'estranger baixarà de la seva habitació per a reunir-se amb els seus hostes silenciosos i es lliurarà a un monòleg infatigable fins al dia de la seva partida per al front rus. Els dos francesos no poden impedir que l'oficial alemany s'allotgi a casa seva, però poden ignorar-lo; poden embolcallar-se en un silenci dens i immòbil com una boira matutina, i aquest silenci serà més eloqüent que les protestes indignades. Contra aquest baluard del silenci, Werner von Ebrennac llançarà cada nit, no obstant això, els assalts dels seus monòlegs ininterromputs. Aquest alemany no és un brut ni un exaltat. És un esperit culte, és un compositor dotat de talent que ha acceptat l'actitud de silenci dels seus hostes i aprova aquest rostre sever de França. "Jo respecto a les persones que estimen a la seva pàtria. Estic feliç d'haver trobat aquí a un ancià digne i a una senyoreta silenciosa. Caldrà vèncer aquest silenci. Caldrà vèncer el silenci de França". Però von Ebrennac s'equivoca. No vencerà a ningú, almenys mentre sigui feliç i poderós. Per contra, ell mateix serà lentament conquistat per la jove de rostre sever, qui des de fa sis mesos sembla no adonar-se de la presència i proximitat d'un home que la contempla amb amor. Von Ebrennac creu en la sinceritat d'Alemanya, en la seva bona fe respecte a França, però haurà de despertar brutalment d'aquest somni. França serà destruïda i no solament el seu poder: també la seva ànima. L'esfondrament de von Ebrennac no podria ser més total i demana el seu trasllat al front rus. L'última nit, la jove alça lentament el cap i respon a l'adéu que ell li dirigeix des del llindar de la porta.

## Notes

* ↑ Pseudònim literari de Jean Bruller
# Ahmed Esad Efendi

Ahmed Esad Efendi (Salihzade Ahmet Esat Efendi - 1740 - 23 de desembre de 1814) fou un xaikh al-Islam otomà, fill del xaikh al-Islam Mehmed Salih Efendi. Fou kazasker d'Anadolu (1790-1791) i de Rumèlia (1794-1798) i xaikh al-Islam (21 de maig de 1803 a 14 de setembre de 1806) sent rellevat a petició pròpia després de la renúncia del sultà a les reformes. Nomenat per segon cop el 15 d'agost de 1808 fins al 22 de novembre de 1808, i enviat a Manisa per seguretat. Va tornar després a Istanbul on va morir el 1814.

## Referències

* Llista de xaiks al-Islam
* Biografia Arxivat 2016-06-24 a Wayback Machine. (turc)
* Münr Aktepe, M. «Esʿad Efendi, Aḥmed». Encyclopaedia of Islam, segona edició. Editada per: P. Bearman, Th. Bianquis, C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs. Brill Online, 2016. 21 de maig de 2016 <http://www.encquran.brill.nl/entries/encyclopaedia-of-islam-2/esad-efendi-ahmed-SIM_2205>
# Antonito

Antonito és una població dels Estats Units a l'estat de Colorado. Segons el cens del 2000 tenia 873 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Antonito tenia 873 habitants, 357 habitatges, i 234 famílies. La densitat de població era de 864,3 habitants per km².
Dels 357 habitatges en un 33,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 37,8% hi vivien parelles casades, en un 20,4% dones solteres, i en un 34,2% no eren unitats familiars. En el 31,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,45 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,09.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,8% tenia menys de 18 anys, un 8,4% entre 18 i 24, un 23,1% entre 25 i 44, un 21,4% de 45 a 60 i un 18,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 19.205 $ i la renda mediana per família de 23.162 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.417 $ mentre que les dones 17.500 $. La renda per capita de la població era de 10.047 $. Entorn del 26,4% de les famílies i el 29,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Antonito». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Antonito». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 18 juliol 2010].
# José Gascón y Marín

José Gascón i Marín (Saragossa, 14 de febrer de 1875 – Madrid, 2 de setembre de 1962) va ser un advocat i polític espanyol, que va ser ministre d'Instrucció Pública i Belles arts després de la dictadura del general Primo de Rivera.

## Biografia

Catedràtic de Dret Polític i Administratiu en la Universitat de Sevilla en 1902, en la Universitat de Saragossa en 1907 i en la Universitat Central de Madrid en 1916, com a membre del Partit Conservador, va ser elegit diputat per Saragossa en les successives eleccions que es van celebrar entre 1916 i 1923.
Va ser ministre d'Instrucció Pública i Belles arts al govern que, entre el 19 de febrer i el 14 d'abril de 1931, va presidir Juan Bautista Aznar-Cabañas.
Fou un dels vint-i-dos juristes addictes a la revolta els qui designats pel Ministeri de Governació el 21 de desembre de 1938 van elaborar el “dictamen sobre la il·legitimitat dels poders actuantes el 18 de juliol de 1936”.
Des del 3 de març de 1953 fins al 2 de novembre de 1962 ocupà la presidència de la Reial Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques.

## Obres

* Nociones de Derecho Político (1909)
* Tratado de Derecho Administrativo (1917-22)
* Administración provincial: sus problemas (1942)
* Los sindicatos y la libertad de contratación
* Mancomunidades provinciales
* Municipalización de Servicios Públicos
* La extradición ante el Derecho Internacional.

## Enllaços externs

* Fitxa en el Congrés dels Diputats.
* José Gascón y Marín Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine. a l'Enciclopèdia Aragonesa
* José Gascón a biografiasyvidas.com
Càrrecs públics :
| Precedit per: Elías Tormo Monzó | Ministre d'Instrucció Pública i Belles Arts (febrer-abril) 1931 | Succeït per: Marcel·lí Domingo i Sanjuan |
| Premis i fites |||
| Precedit per: Francisco Javier Ugarte Pagés | Reial Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques Medalla 4 1919-1962 | Succeït per: Luis Legaz Lacambra |
# Hénansal

Hénansal (en bretó Henant-Sal, gal·ló Henaunt-Sau) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 1999 tenia 935 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1009 | 1016 | 1012 | 1007 | 936 | 935 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Marcel Robillard | UDF |
# Kirtland (Ohio)

Kirtland és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 6.670 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Kirtland tenia 6.670 habitants, 2.445 habitatges, i 1.885 famílies. La densitat de població era de 155,1 habitants per km².
Dels 2.445 habitatges en un 31,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 67,9% hi vivien parelles casades, en un 6,1% dones solteres, i en un 22,9% no eren unitats familiars. En el 19,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,65 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,7% tenia menys de 18 anys, un 6,2% entre 18 i 24, un 24,6% entre 25 i 44, un 30,7% de 45 a 60 i un 14,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 65.422 $ i la renda mediana per família de 76.062 $. Els homes tenien una renda mediana de 51.179 $ mentre que les dones 31.179 $. La renda per capita de la població era de 32.148 $. Aproximadament l'1,8% de les famílies i el 2,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Kirtland». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Kirtland». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Llengües lenmitxí

Les llengües lenmitxí és una agrupació genealògica de llengües indígenes de l'àrea Intermèdia. La denominació va ser proposada pel lingüista costariqueny Adolfo Constenla Umaña, qui va aconseguir provar per mitjà del mètode comparatiu el parentiu entre els següents tres grups de llengües d'aquesta regió:
* Llengües txibtxa
* lenca
* Llengües misumalpa
El microfil lenmitxí va haver d'iniciar el seu procés de fragmentació al començament del vuitè mil·lenni abans de Crist, durant el període dels caçadors recol·lectors. Les llengües lenca i les misumalpa es van separar prop del 5000 aC, mentre que el paya es va desprendre del tronc de les altres llengües txibtxa aproximadament en el 4500 aC.

## Història

La relació entre aquestes llengües i moltes altres de la regió havia estat proposada per Walter Lehmann en 1920, encara que sense donar indicis convincents. La hipòtesi, no obstant això, va gaudir de popularitat, i va ser seguida per lingüistes com Morris Swadesh i Joseph Greenberg, els qui, d'altra banda, no van aportar indicis lingüístics suficients per provar el parentiu, en favor de la seva hipòtesi macrotxibtxa.
En el 2002, Adolfo Constenla va aportar dades fidedignes que van comprovar de forma definitiva que la família lenca estava emparentada amb les llengües misumalpa. Dos anys després, va publicar les dades que acrediten que les llengües txibtxes estan emparentades amb les anteriors. A més, va reconstruir de forma parcial el sistema fonològic de l'avantpassat comú i va realitzar un càlcul lexicoestadístic de la seva separació temporal.

## Descripció lingüística
### Fonologia
#### Vocals

Constenla (2005) reconstruí un sistema fonològic per al protolenmitxí format pel següent sistema vocàlic:
| | Anteriors | Centrals | Posteriors |
| Tancades | *i | | *u |
| Semitancades | *e | | *o |
| Oberta | | *a | |
Endemés, reconstruí un protofonema de nasalitat vocàlica

#### Consonants

Constenla (2005) reconstruí el següent grup de consonants:
| | Bilabial | Alveolar | Velar | Labio- velar | Glotal |
| Oclusives | *b | *t *d | *k | | *ʔ |
| Africada | | *ts | | |
| Fricatives | | *s | | | *h |
| Vibrant | | *ɾ | | |
| Aproximants | | *l | | *w | |

### Reflexos dels protofonemes
#### Vocals

    Protolenmitxí*a*e*i*o*u Prototxibtxa*a*e*i*o*u Protolenca*a *e*e*i*o *u*u Protomisumalpa*a*i*i*u*u

#### Consonants

    Protolenmitxí*b*d*t*k*ʔ*s*h*ts*l*ɾ*w Prototxibtxa*b*d*t*k*ʔ*s*h*ts*ɾ*ɾ∅ Protolenca*p *m*l *n*t*k∅*ts'∅*ts'*l*l*w Protomisumalpa*b *p *m*d *n*t*k∅*s∅*s*l*ɾ*w

## Bibliografia

* Constenla Umaña, Adolfo «Acerca de la relación genealógica entre las lenguas lencas y las lenguas misumalpas». Revista de Filología y Lingüística de la Universidad de Costa Rica, 28, 2002. p. 189-206.
* Constenla Umaña, Adolfo «¿Existe relación genealógica entre las lenguas misumalpas y las chibchenses?». Estudios de Lingüística Chibcha, 24, 2005. p. 7-85.
# Evelio Esteve

Evelio Esteve (Elda, 15 de maig de 1932 - Madrid, 3 de febrer de 2022) va ser un tenor valencià.
Esteve es va formar a Madrid de la mà dels mestres López i Luis de Armedillo. A la capital espanyola fa el seu debut en 1957, al Teatro de la Zarzuela amb Madama Butterfly. Més tard, va ser protagonista masculí per a la sarsuela Doña Francisquita per a la companyia de José Tamayo.
Amb una companyia de sarsuela va fer una gira per Llatinoamèrica, en 1965. Tres anys després, es contractat per la Compañía Lírica Nacional. Després, va passar de nou a treballar amb Tamayo. En 1981 va formar la seua pròpia companyia, Ases Líricos.
Esteve va interpretar obres com El pirata d'Òscar Esplà o La vida breve de Manuel de Falla en escenaris espanyols, de diversos països d'Europa i als Estats Units. Va intervindre en la inauguració del Palau de la Música de València, en 1988.

## Referències

* «Evelio Esteve». Gran Enciclopèdia de la Música. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Llançador d'aplicacions

Un llançador d'aplicacions o interfície d'inici és un programa informàtic que ajuda els usuaris a localitzar i executar altres programes informàtics. Un llançador d'aplicacions proporciona accessos directes als programes d'ordinador i emmagatzema els accessos directes en un sol lloc perquè siguin més fàcils de trobar.
Exemples per diferents entorns d'escriptori i sistemes operatius:
* Microsoft Windows: LiberKey, PortableApps.com Platform, SliderDock, SyMenu, etc.
* Sistemes Unix-like: GNOME Do, Launchy, Unity Dash, wbar, etc.
* Mac OS X: Quicksilver, LaunchBar, etc.

## Referències

* ↑ «interfície d'inici - Cercaterm | TERMCAT». [Consulta: 15 desembre 2023].
* ↑ Cruz Jiménez, Francisco Javier. Gestión auxiliar de archivo en soporte convencional o informático (en castellà). IC Editorial, 2014. ISBN 8416207437.
# Anton Door

Anton Door (Viena, 20 de juny de 1833 - Viena, 7 de novembre de 1919) fou un pianista de concert austríac.
Va estudiar piano amb Carl Czerny i va ser ensenyat en teoria per Simon Sechter. Des del 1850 va fer gires de concerts que el van portar a Itàlia i Alemanya. A Estocolm va ser nomenat membre de la Royal Academy i nomenat pianista de la cort. Després va ensenyar durant una dècada al Conservatori de Moscou i es va traslladar a Viena el 1868, on va ensenyar al Conservatori de la Societat d'Amics de la Música fins al 1901, i on entre els seus alumnes tingué Carl Lafite. Aquí es va trobar amb el cercle d'amics de Johannes Brahms i va defensar la música antiga en particular. Tot i que Door va tenir alguns èxits com a solista a una edat primerenca, va abandonar completament la seva carrera en solitari el 1869 després de ser nomenat professor al Conservatori de Viena. Com a professor, era conegut menys pel seu caràcter inspirador i la seva interpretació que pel seu èmfasi en la tècnica.
La seva filla era l'actriu i cantant Jenny Door.
Els seus records personals de Johannes Brahms (a: "Die Musik", vol. II, número 15, Berlín, 1903) encara són molt interessants per la vívida caracterització del gran artista com a músic i com a persona.

## Enllaços externs

* https://web.archive.org/web/20070927012441/http://www.bezirksmuseum.at/landstrasse/page.asp/2650.htm (Record del 27 de setembre de 2007 a Internet Archive)
# Josep Vila Martínez

Josep Vila Martínez (Benavites, 17 d'octubre de 1866 - València, 1 de setembre del 1932) fou un religiós i erudit conegut, sobretot, per haver sigut Bisbe de Girona entre 1925 i 1932.
Format al Seminari de València, fou ordenat prevere amb 22 anys (21 de setembre del 1889). Assolí el grau de doctor en teologia i dret canònic. Profund coneixedor de la llengua llatina, fou autor "De ratione linguae latinae addiscendae" (1896) o el "Manual de preladas para la admisión de aspirantes a la religión"(1918) aquests darrers uns comentaris sobre Títol IX del Codi de Dret Canònic; i de diverses cartes pastorals de caràcter pietós. El 14 de desembre de 1925, als 69 anys, fou preconitzat a la mitra gironina, consagrat com a bisbe a la Catedral de València el següent 26 de febrer; i entrant a la diòcesi el 21 de març. Allí instituí l'incipient Museu Diocesà al Saló del Tron del Palau Episcopal de Girona.
Malgrat tot se l'ha titllat d'anticatalanista, protagonitzant alguns episodis algun de gran rebombori com la lectura del sermó en castellà el dia de Corpus a la Catedral de Girona, també procurava que la resta de sermons de la diòcesi s'efectuessin en castellà; o que la propaganda també fos publicada en aquesta llengua entre elles l'edició d'un catecisme en castellà destinat a les escoles; o l'expulsió dels seminaristes catalanistes sota el pretext que no entressin en política. Nomenat bisbe després del trasllat del Bisbe Llompart al capdavant del Bisbat de Mallorca, el seu nomenament és adscrit al conjunt de nomenaments episcopals amb preferència per personatges poc afins al catalanisme i a l'ús social del català durant la Dictadura de Primo de Rivera com ho foren els bisbes Josep Miralles (Barcelona), Manuel Irurita Almandoz (Lleida) i Félix Bilbao Ugarriza (Tortosa) i Joan Perelló (Vic). Amb la proclamació de la Segona República Espanyola, i de la llibertat d'expressió, les crítiques en contra de l'anticatalanisme del Dr. Vila Martínez no trigaren a aparèixer a la premsa en que s'hi arriba a escriure: «No s'ha adonat que a Girona hi fa nosa? No sap que no el volem a Girona?» Afectat d'una greu malaltia des de l'any 31 morí a València just després d'una intervenció quirúrgica que s'havia sotmès per a restaurar-li la salut. Fou succeït pel bisbe Cartañá.

## Notes

* 1 2 3 4 «Vida Religiosa - Fallecimiento del señor Obispo de Gerona, Dr. Vila Martínez» (en castellà). La Vanguardia, 21.370 (año LI), Divendres, 2 setembre 1932, pàg. 8 [Consulta: 16 març 2017].
* 1 2 3 4 Clara, Josep «El bisbe Vila i Martínez i la llengua catalana». Revista de Girona, Núm. 101, 1982, p. 367-372 [Consulta: 16 març 2017].
* ↑ Soler i Masferrer, Narcís «El clírector del Museu Diocesá». Revista de Girona, Núm. 158, maig-juny 1993, p. 71-73 [Consulta: 16 març 2017].

## Enllaços externs

* «Josep Vila Martínez». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Casas de Don Gómez

Casas de Don Gómez és un municipi de la província de Càceres, a la comunitat autònoma d'Extremadura (Espanya).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 344 | 336 | 342 | 348 | 343 | 357 | 356 |
# Falero

«Falero» té aquests significats:
* Falero o Falèron ciutat d'Àtica, de la tribu dels antiocs
* Alfonso Falero (Granada, 1959), estudiós del Japó expert en la història del pensament japonès i la religió sintoista
* Luis Ricardo Falero (Granada, 1851-Londres, 1896), pintor espanyol
# Linfield Football Club

El Linfield Football Club és un club de futbol nord-irlandès de la ciutat de Belfast.

## Història

El Linfield va ser fundat al sud de Belfast el març de 1886 com a Linfield Athletic Club per treballadors de la Linfield Spinning Mill. El seu primer estadi fou The Meadow. El 1889 es traslladà a Ulsterville Avenue. Posteriorment es va moure fins Myrtlefield, al sud de la ciutat, fins al 1905, any en què debutà al Windsor Park. És el club representant, tradicionalment, del protestantisme irlandès.

## Palmarès

* Lliga nord irlandesa de futbol: 50
** 1890/91, 1891/92, 1892/93, 1894/95, 1897/98, 1901/02, 1903/04, 1906/07, 1907/08, 1908/09, 1910/11, 1913/14, 1921/22, 1922/23, 1929/30, 1931/32, 1933/34, 1934/35, 1948/49, 1953/54, 1954/55, 1955/56, 1958/59, 1959/60, 1960/61, 1961/62, 1965/66, 1968/69, 1970/71, 1974/75, 1977/78, 1978/79, 1979/80, 1981/82, 1982/83, 1983/84, 1984/85, 1985/86, 1986/87, 1988/89, 1992/93, 1993/94, 1999/00, 2000/01, 2003/04, 2005/06, 2006/07, 2007/08, 2009/10, 2010/11
* Copa nord irlandesa de futbol: 41
** 1890/91, 1891/92, 1892/93, 1894/95, 1897/98, 1898/99, 1901/02, 1903/04, 1911/12, 1912/13, 1914/15, 1915/16, 1918/19, 1921/22, 1922/23, 1929/30, 1930/31, 1933/34, 1935/36, 1938/39, 1941/42, 1944/45, 1945/46, 1947/48, 1949/50, 1952/53, 1959/60, 1961/62, 1962/63, 1969/70, 1977/78, 1979/80, 1981/82, 1993/94, 1994/95, 2001/02, 2005/06, 2006/07, 2007/08, 2009/10, 2010/11
* Copa de la Lliga nord irlandesa de futbol: 9
** 1986/87, 1991/92, 1993/94, 1997/98, 1998/99, 1999/00, 2001/02, 2005/06, 2007/08.
* City Cups: 20
* Gold Cup: 31
* Ulster Cups: 15
* County Antrim Shield: 41
* All-Ireland/Setanta Cups: 4
* Coca-Cola Cup: 3
* Budweiser Cups: 1

## Jugadors destacats

| Trevor Anderson Joe Bambrick Harry Baird Roy Coyle Tommy Dickson Glenn Ferguson Harry Gregg Billy Hamilton David Jeffrey Davy Larmour Willie McFaul Alf McMichael Martin McGaughey Billy Murray | George O'Boyle Billy Scott Arthur Thomas Jackie Milburn Dennis Viollet Fitzroy Simpson Tommy Leishman Billy Liddell Robert Milne Tommy Breen Pat Fenlon Bill Lacey Davy Walsh Dessie Gorman Tony Gorman |

## Enllaços externs

* Web oficial