OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Proveis

Proveis (italià Proves) és un municipi italià, dins de la província autònoma de Tirol del Sud. És un dels municipis del districte de Burggrafenamt. L'any 2007 tenia 278 habitants. Limita amb els municipis de Cagnò, Laurein, Rumo i Ulten.

## Situació lingüística

| Pertinença lingüística (cens 2001) | 97,84% alemany |
| Pertinença lingüística (cens 2001) | 2,16% italià |
| Pertinença lingüística (cens 2001) | 0,00% ladí |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Sebastian Mairhofer | SVP |
# Cànon de Ptolemeu

El Cànon de Ptolemeu o Cànon dels Reis és una llista de reis amb les seves dates de regnat usat en l'edat antiga pels astrònoms com una manera de registrar fenòmens astronòmics, com els eclipsis. La llista va ser conservada i publicada per Claudi Ptolemeu, i per això s'ha anomenat el «Cànon de Ptolemeu». És bastant precisa, i una de les fonts més importants a l'hora de fixar la cronologia absoluta de l'antic orient.
El Cànon és hereu d'anteriors llistes babilòniques. S'hi relacionen els reis de Babilònia des de 747 aC fins a la caiguda de Babilònia en mans dels perses l'any 539 aC. Segueix amb els monarques perses des de 538 aC fins a 332 aC. Des d'aquest any, els astrònoms grecs d'Alexandria la van continuar i van enumerar als monarques macedonis des del 331 aC fins al 305 aC, i seguint amb els Ptolemeus des del 304 aC fins al 30 aC i finalment amb els emperadors romans des del 29 aC fins al 160.
El Cànon és una llista anual. Només esmenta reis que van regnar durant més d'un any i parla solament d'un monarca per any, i en els anys que hi van haver diferents reis només en menciona un. Hi ha dos períodes en els quals no s'esmenta cap rei, quan Sennàquerib, rei d'Assíria, va tenir el control de Babilònia. El seu nom no es menciona degut a l'odi dels babilonis per un rei que va destruir la seva ciutat l'any 689 aC.

## Referències

* ↑ Bickerman, E. J. Chronology of the ancient world. Ithaca, N.Y.: Cornell University Press, 1968, p. 81, 107.
# Colitis pseudomembranosa

La colitis pseudomembranosa és una inflamació del còlon (colitis) que es produeix quan, en determinades circumstàncies, el bacteri anomenat Clostridioides difficile lesiona l'òrgan mitjançant la seva toxina i produeix diarrea i aparició a l'interior del còlon d'unes plaques blanquinoses anomenades pseudomembranes. Gairebé sempre apareix en persones tractades prèviament amb antibiòtics, i en persones debilitades ingressades a hospitals o residències de gent gran. La malaltia es caracteritza per una diarrea, de vegades d'olor fètida, febre i dolor abdominal, i pot arribar a ser greu i en alguns casos mortal (6-30%).

## Causes

L'ús de gairebé qualsevol antibiòtic, però especialment dels antibiòtics d'ampli espectre, tals com les quinolones, la clindamicina i les cefalosporines, causa que la microbiota normal de l'intestí s'alteri. En especial, quan l'antibiòtic destrueix bacteris competitius a l'intestí, qualsevol organisme restant tindrà menys competència per l'espai i els nutrients del còlon. L'efecte net és el de permetre un creixement de més extensió que certs bacteris normalment allà presents. Clostridioides difficile és un d'aquests bacteris, que a més de proliferar a l'intestí, també elabora una toxina, responsable de la diarrea que caracteritza la colitis pseudomembranosa.

## Diagnòstic i tractament

El més important és la prevenció: que el personal que atén persones enllitats o febles, es renti bé les mans (prou amb un sabó normal). Si apareix, es diagnostica mitjançant la determinació en excrements de la toxina del C. difficile. Si hi ha dubte, una colonoscòpia pot mostrar les plaques típiques de la malaltia.
El tractament consisteix en l'administració d'un antibiòtic contra Clostridioides difficile, generalment metronidazole o vancomicina, en qualsevol cas per via oral. són les recomanades habitualment per a infeccions lleus, moderades i greus. Últimament també hi ha disponibles la rifaximina i la fidaxomicina També són el tractament de primera línia per a les dones embarassades, sobretot perquè el metronidazole pot provocar defectes de naixement. La vancomicina típica de 125 mg es pren quatre vegades al dia per via oral durant 10 dies. La fidaxomicina es pren a 200 mg dues vegades al dia durant 10 dies. També es pot donar per via rectal si la persona desenvolupa un ileus.

## Referències

* ↑ Mada, Pradeep Kumar; Alam. Clostridioides Difficile. StatPearls Publishing, 2022.
* 1 2 Clinical Infectious Diseases, 66, 7, 01-03-2018, pàg. 987–994. DOI: 10.1093/cid/ciy149. PMID: 29562266 [Consulta: free].
* 1 2 The American Journal of Gastroenterology, 108, 4, 01-04-2013, pàg. 478–98; quiz 499. DOI: 10.1038/ajg.2013.4. PMID: 23439232.
* 1 2 Kelly, Colleen R.; Fischer, Monika; Allegretti, Jessica R.; LaPlante, Kerry; Stewart, David B. American Journal of Gastroenterology, 116, 6, 18-05-2021, pàg. 1124–1147. DOI: 10.14309/ajg.0000000000001278. ISSN: 0002-9270. PMID: 34003176.
# Achada Furna

Achada Furna (crioll capverdià Txada Furna) és una vila a l'est de l'illa de Fogo a l'arxipèlag de Cap Verd. Està situada 15 kilòmetres a l'est de São Filipe i a l'est de Cova Figueira.

## Vegeu també

* Llista de nuclis de població de Cap Verd
# Casa Vilà (Ripoll)

Casa Vilà és un habitatge a la vila de Ripoll protegida com a bé cultural d'interès local. Immoble format per dos cossos: l'edifici d'habitatges i un magatzem o cobert. L'edifici d'habitatges té planta baixa, tres plantes pis i golfes. Hi ha quatre obertures per nivell a la façana que dona al carrer del Prat; a la planta baixa hi ha una porta tapiada -la que queda més cap a l'esquerra. Les dues obertures centrals de les plantes primera, segona i tercera són balcons individuals. Les obertures de les golfes són de disseny semi-circular. El cos que fa les funcions de magatzem, amb una alçada inferior a l'edifici d'habitatges, té per sobre un terrat, afegit amb posterioritat. La façana que dona al riu Freser, arrebossada i no pintada, presenta les obertures amb una disposició asimètrica. No hi ha cap accés a l'interior de l'immoble. De la façana que dona al passeig només són visibles la 3a i la 4a planta i les golfes; la resta ho tapa el cos afegit. La disposició de les obertures en aquesta façana és asimètrica.
La coberta del cos d'habitatges, a dues aigües, és de teula. No és uniforme i presenta dos nivells; l'inferior, amb llates i encavallades de fusta està coronat a la part frontal per una forma punxeguda. Entre els dos nivells, a l'altura de les golfes hi ha un terrat amb una coberta lleugera de caràcter provisional, com les que cobreixen el cos més baix.

## Referències

* 1 2 «Casa Vilà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 maig 2016].
# Universitat de Burgos

La Universitat de Burgos és una universitat pública situada a la ciutat espanyola de Burgos, creada en 1994.
Malgrat la seva recent creació, el 2012 es va col·locar al capdavant en recerca dins de Castella i Lleó.

## Història

La Universitat va ser creada com tal l'any 1994, com a escissió de la Universitat de Valladolid a partir del campus que aquesta tenia a la ciutat de Burgos. En un primer moment és regida per una comissió gestora, presidida pel catedràtic de Valladolid Marcos Sacristán Represa fins a 1997. El seu primer rector va ser catedràtic José María Leal Villalba, des de 1997 al 2008. El seu successor va ser el catedràtic Alfonso Murillo Villar. En 2013 la UBU comença a impartir els graus de Llengua i Literatura, d'Enginyeria Informàtica, de Ciència Política i de Gestió Pública, Història i Patrimoni i Turisme en línia. En 2014, va obtenir l'avaluació favorable per ser campus d'excel·lència internacional.

## Doctors Honoris causa per la Universitat de Burgos

| Data | investidura | Doctor honoris causa | Professió |
| 06/mar/1998 | Rafael Frühbeck de Burgos | Músic burgalès. Director d'orquestra |
| 06/mar/1998 | José Vetlla Zanetti | Pintor burgalès |
| 10/may/2001 | Michele Forina | Químic |
| 10/may/2001 | Fernando Tejerina García | Rector de la Univ. de Valladolid durant la creació de la UBU |
| 20/abr/2007 | Antonio María Rouco Varela | Cardenal Arquebisbe de Madrid |
| 20/abr/2007 | Emiliano Aguirre Enríquez | Paleontòleg. Primer director dels jaciments d'Atapuerca (1978-1990) |
| 17/dic/2009 | 30/abr/2010 | Juan Luis Arsuaga Ferreras | Codirector dels jaciments d'Atapuerca (1991-) |
| 17/dic/2009 | 30/abr/2010 | José María Bermúdez de Castro | Codirector dels jaciments d'Atapuerca (1991-) |
| 17/dic/2009 | 30/abr/2010 | Eudald Carbonell i Roura | Codirector dels jaciments d'Atapuerca (1991-) |
| 17/dic/2009 | 17/sep/2010 | Geoffrey Parker | Historiador i hispanista |
| 1/mar/2013 | Félix Rodríguez de la Font | Naturalista i divulgador burgalès (investit in memorian) |
| 23/may/2013 | Umberto Ressò | Escriptor |
| 16/jul/2013 | 25/oct/2013 | José Antolín Toledà | Industrial |
| 15/jun/2015 | Luis Rojas-Marcos | Psiquiatre, investigador i professor |

## Referències

* ↑ «La UBU supera en investigación al resto de centros de la Comunidad». Diario de Burgos, 2012.
* ↑ «La UBU será la primera pública de Castilla y León con grados online». El Correo de Burgos, 2013.
* ↑ «La UBU se marca el objetivo de lograr 1.000 alumnos en los grados online». El Correo de Burgos, 2014.
* ↑ «El Campus de Excelencia Internacional (CEI) Triangular - E3 obtiene evaluación favorable del Ministerio de Educación y Ciencia.».
* ↑ «Biografías de los Doctores Honoris Causa por la Universidad de Burgos». Arxivat de l'original el 2016-10-13. [Consulta: 8 novembre 2015].
* ↑ http://www.elcorreodeburgos.com/noticias/2013-07-17/jose-antolin-honoris-causa-por-ser-ejemplo-de-emprendimiento-0
# Cabra del Santo Cristo

Cabra del Santo Cristo és un municipi de la província de Jaén (Espanya), situat en la comarca de Sierra Mágina.
El municipi consta de tres localitats.
* Cabra del Santo Cristo
* Estació de Cabra
* Estació de Huesa
# Prefectura de Fukushima

Fukushima (福島県 Fukushima-ken) és el nom d'una prefectura del Japó, situada en la regió de Tōhoku a l'illa de Honshu, amb capital a la ciutat del mateix nom.

## Ciutats

Hi ha 12 ciutats a la prefectura:
* Aizuwakamatsu
* Date
* Fukushima
* Iwaki
* Kitakata
* Koriyama
* Minamisoma
* Nihonmatsu
* Shirakawa
* Soma
* Sukagawa
* Tamura

## Enllaços externs

* Plana web oficial de la Prefectura Arxivat 2011-03-22 a Wayback Machine. (anglès)
# Lamprichthys

Lamprichthys és un gènere de peixos de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Taxonomia

* Lamprichthys tanganicanus (Boulenger, 1898)

## Referències

* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ Animal Diversity Web (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
# Codi d'aeroports IATA

El codi d'aeroports IATA és un codi de tres lletres el qual designa a cada aeroport del món. Aquests codis són decidits per l'Associació Internacional del Transport Aeri o també anomenada IATA (abreviat de l'anglès International Air Transport Association). Els codis no són únics: 323 dels aproximadament 20.000 codis són utilitzats per més d'un aeroport. Les lletres mostrades clarament en les etiquetes de l'equipatge utilitzades en les taules d'embarcament dels aeroports és una mostra de l'ús d'aquests codis.
La seva confecció es realitza prenent, com a primera opció, tres lletres del nom de la ciutat a la qual l'aeroport serveix (Frankfurt=FRA), però no tenen per què ser les tres primeres lletres (Barcelona=BCN) ni és necessari utilitzar la inicial del nom de la ciutat. A Espanya, els aeroports gestionats per Aena Aeropuertos segueixen aquesta regla general: Alacant-ALC, Almeria-LEI, Badajoz-BJZ, Barcelona-BCN, Bilbao-BIO, Burgos-RGS, Córdoba-ODB, Girona-GRO, Ibiza-IBZ, Arrecife-ACE, Las Palmas de Gran Canària-LPA, León-LEN, Madrid-MAD, Màlaga-AGP, Mahón-MAH, Múrcia-San Javier-MJV, Oviedo-OVD, Pamplona-PNA, Reus-REU, Santander-SDR, València-VLC, Valladolid-VLL, Valverde-VDE, Vigo-VGO, Vitòria-VIT, i Zaragoza-ZAZ.

## Vegeu també

* Codi d'aeroports OACI
* Designador d'aerolínies IATA
* Llista d'aeroports segons el codi de IATA

## Enllaços externs

* Associació Internacional del Transport Aeri
* Cercador de codis IATA d'aeroports i aerolínies Arxivat 2011-07-21 a Wayback Machine.
* Cercador d'aeroports segons el codi IATA/OACI
# Achada Fazenda

Achada Fazenda (crioll capverdià Atxada) és una vila a l'est de l'illa de Santiago a l'arxipèlag de Cap Verd. Està situada a 2 kilòmetres al sud-oest de Pedra Badejo.

## Vegeu també

* Llista de nuclis de població de Cap Verd
# Carolus Duran

Charles Émile Auguste Durand, conegut com a Carolus Duran va ser un pintor i professor de belles arts francès nascut el 4 de juliol de 1837 i mort el 17 de febrer de 1917. És conegut per les seves pintures de l'alta societat en la Tercera República de França.

## Biografia

Carolus Duran va néixer a Lilla. Va estudiar a l'Acadèmia de la seva ciutat i després en l'Académie des Beaux-Arts a París. El 1861, va viatjar a Itàlia i Espanya per cursar estudis superiors, sobretot dedicats a les pintures de Velázquez. La seva pintura dramàtica Assassinats o L'assassinat (1866), va ser un dels seus primers èxits, una peça que ara s'exposa al Palais des Beaux-Arts de Lille.
Carolus Duran és molt conegut com a pintor de retrats, mestre d'alguns dels artistes més brillants de la següent generació, com és el cas de Ramón Casas. La seva pintura Mare de Déu amb el guant (1869), un retrat de la seva esposa, va ser comprada pel Musée du Luxembourg a París.
El 1889, va ser nomenat comandant de la Legió d'Honor. Un any més tard va participar en la creació de la Societat Nacional d'Art Francès (Société Nationale des Beaux Arts). Es va convertir en membre de l'Acadèmia de França a Roma el 1904, i a l'any següent va ser nomenat director d'aquesta Acadèmia de Belles Arts. Va morir a París.

## Obra

L'obra de Carolus Duran es troba repartida per les grans pinacoteques del món, particularment per les franceses del Louvre, el Museu de Orsay o el nord-americà Museu Metropolità d'Art de Nova York.
* Dame en noir, 1859
* Le Convalescent , 1860
* Zacharie Astruc, 1860, Museu d'Orsay, París
* Edmond Lebel, 1862
* El asesinato, 1866
* Le Baiser, 1868, Palau de Belles Arts de Lilla
* San Francisco de Asís, 1868
* El triunfo de Baco, 1868
* Mare de Déu amb el guant, 1869
* Merrymakers, 1870
* Mademoiselle de Lancey, 1876.
* Study of Lilia, 1887
* Estudi de Mrs. William Astor,
* Retrat de G. Feydeau
* Mademoiselle de Lancey, 1876

## Referències

* ↑ El diseño gráfico en España. Alianza, 1997, p. 303. ISBN 84-206-7142-8.
* ↑ «museodelprado.es» (en castellà). [Consulta: 26 febrer 2016].
* ↑ «biografiasyvidas.com» (en castellà). [Consulta: 26 febrer 2016].
| Precedit per | Charles-Emile-Auguste Durand | Succeït per |
| Eugene Guillaume | Director de l'Acadèmia de França a Roma 1905-1913 | Albert Besnard |
# Alain Bainée

Alain Bainée (França, 1959) és un director artístic de cinema francès establert a Espanya, guanyador d'un Goya a la millor direcció artística i d'un Premi Gaudí.
Estudià arquitectura, i a començament de la dècada del 1990 es va establir a Espanya, on es va dedicar al cinema. El 1993 fou director artístic per a Pedro Almodóvar a Kika, amb la que fou nominat al Goya a la millor direcció artística per primer cop. El 2012 guanyaria el Goya a la millor direcció artística Blancaneu de Pablo Berger. Fou nominat novament per Ningú no vol la nit (2015) i Abracadabra (2017). També va guanyar el Premi Gaudí a la direcció artística per Transsiberian (2008) i Blancaneu (2012).

## Filmografia

* Abracadabra (2017)
* Loving Pablo (2017)
* Ningú no vol la nit (2015)
* Asylum: El experimento(2014)
* Mindscape (2013)
* Blancaneu (2012)
* No lo llames amor... llámalo X (2011)
* Suspicious Minds (2010)
* Vicky Cristina Barcelona (2008)
* Transsiberian (2008)
* Fràgils (2005)
* Yo puta (2004)
* El maquinista (2004)
* El viaje de Carol (2002)
* Mala leche (2003)
* Desafinado (2001)
* Los años bárbaros (1998)
* Más que amor, frenesí (1996)
* Malena es un nombre de tango (1996)
* El detective y la muerte (1994)
* Kika (1993)

## Referències

* ↑ Alain Bainée, un autodidacta del arte del cine, Goya a la mejor dirección artística a panoramaaudiovisual.com
* ↑ Kika al web dels premis Goya
* ↑ Blancanieves al web dels Premis Goya
* ↑ EL DISEÑADOR DE PRODUCCIÓN: ALAIN BAINÉE, Fotogramas. 13 de febrer de 2013

## Enllaços externs

* Pàgina d'Alain Bainée
# Cal-Nev-Ari

Cal-Nev-Ari és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nevada. Segons el cens del 2000 tenia 278 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Cal-Nev-Ari tenia 278 habitants, 154 habitatges, i 93 famílies La densitat de població era de 46,68 habitants per km².
Dels 154 habitatges en un 7,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,8% hi vivien parelles casades, en un 1,9% dones solteres, i en un 39,6% no eren unitats familiars. En el 33,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,81 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,20.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 7,6% tenia menys de 18 anys, un 1,2% entre 18 i 24, un 14,7% entre 25 i 44, un 42,0% de 45 a 64 i un 34,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 59,3 anys. Per cada 100 dones hi havia 104,41 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 110,66 homes.
La renda mediana per habitatge era de 42.563 $ i la renda mediana per família de 44.333 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.632 $ mentre que les dones 19.531 $. La renda per capita de la població era de 20.870 $. Aproximadament el 0,0% de les famílies i el 0,0% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Cal-Nev-Ari». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 19 setembre 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table-Cal-Nev-Ari». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010.
# Prefectura de Fes

La prefectura de Fes (en àrab عمالة فاس, ʿamālat Fās; en amazic ⵜⴰⵎⵖⵓⵔⵜ ⵏ ⴼⴰⵙ, tasga n Fas) és una de les prefectures del Marroc, fins 2015 part de la regió de Fès-Boulemane i actualment de la de Fes-Meknès. Té una superfície de 312 km² i 977.946 habitants censats en 2004. La capital és Fes.

## Demografia

| Any | Població total | Població urbana | Població rural |
| 1994 | 796.180 | 775.198 | 20.982 |
| 2004 | 977.946 | 955.188 | 22.758 |

## Divisió administrativa

La prefectura de Fes consta de 1 municipi i 3 comunes:
| Municipis | Població en 1994 | Població en 2004 |
| Municipi de Fes (vila de Fes) | 737.398 | 920.737 |
| Municipi de Méchouar Fès Jdid (vila de Fes) | 34.796 | 26.078 |
| Comuna rural d'Ain Bida | 5.962 | 6.854 |
| Comuna rural d'Oulad Tayeb | 13.583 | 19.144 |
| Comuna rural de Sidi Harazem | 4.461 | 5.133 |
| Vila | Population en 1994 | Població en 2004 |
| Fes | 772.194 | 946.815 |
| Oulad Tayeb (centre urbà de la comuna d'Oulad Tayeb) | - | 5.056 |
| Skhinate (centre urbà de la comuna de Sidi Harazem) | 3.014 | 3.317 |

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Cens general de població 2004» ( PDF) (en (francès)). Arxivat de l'original el 2010-06-01. [Consulta: 10 juliol 2016].
# Cínclids

Els cínclids són una família d'ocells passeriformes que comprèn cinc espècies, l'única europea de les quals és la merla d'aigua (Cinclus cinclus).

## Morfologia

* Mida petita (17-20 cm).
* Plomatge dens.
* Ales relativament curtes però molt musculades per poder nedar sota l'aigua.
* Ulls adaptats per a millorar la visió subaquàtica.

## Reproducció

La incubació dels ous s'allarga durant un període de 16-17 dies i els pollets són alimentats per tots progenitors. Poden efectuar dues postes el mateix any.

## Alimentació

Mengen invertebrats com ara larves, ous de peixos i peixets. mol·luscs i crustacis també són consumits, especialment a l'hivern quan les larves d'insectes són escasses.

## Hàbitat

Habiten vora els rius i torrents d'aigües ràpides.

## Distribució geogràfica

Viuen al Marroc (només a la serralada de l'Atles), Euràsia i l'Amèrica occidental.

## Costums

Tenen molta habilitat per a nedar sota l'aigua. A més, la seua sang té una alta concentració d'hemoglobina per a emmagatzemar més oxigen i poder romandre sota l'aigua fins a 30 segons.

## Conservació

Els cínclids es veuen afectats per la pol·lució i per l'acidificació i terbolesa causades per l'erosió del sòl. A més, la creació d'embassaments i canals pot degradar i destruir el seu hàbitat natural.
D'altra banda, són objecte de persecució per part dels humans per diverses raons: a la serralada de l'Atles són caçats per les seues suposades propietats afrodisíaques i, en certes àrees d'Escòcia i Alemanya fins a començaments del segle xx, també eren caçats perquè hom creia que s'alimentaven d'ous de salmònids.
Tot i així, l'estat de conservació de les diferents espècies de cínclids no és preocupant llevat de Cinclus schulzi que forma poblacions petites i fragmentades a Sud-amèrica, especialment a l'Argentina a causa de la gestió de les conques fluvials.

## Taxonomia

Aquest gènere està format per 5 espècies:
* merla d'aigua europea (Cinclus cinclus).
* merla d'aigua nord-americana (Cinclus mexicanus).
* merla d'aigua bruna (Cinclus pallasii).
* merla d'aigua capblanca (Cinclus leucocephalus).
* merla d'aigua gorja-roja (Cinclus schulzii).

## Referències

* 1 2 3 Tyler, Stephanie J.; & Ormerod, Stephen J. (1994). The Dippers. Poyser: Londres (Regne Unit). ISBN 0-85661-093-3. (anglès)
* ↑ BirdLife International (2007) Species factsheet: Cinclus schulzi. Arxivat 2009-01-02 a Wayback Machine. Accedit a http://www.birdlife.org on 12 de juny del 2008 (anglès)

## Enllaços externs

* «Cínclids». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Informació sobre les cinc espècies de cínclids. (francès) i (anglès)
* Enregistraments sonors de cínclids. (anglès)
* Taxonomia dels cínclids. (anglès)
# Lampridia

Lampridia és un gènere d'arnes de la família Crambidae. Conté només una espècie, Lampridia fuliginalis, que es troba a Sulawesi.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». [Consulta: 25 desembre 2018].
* ↑ Beccaloni, G.; Scoble, M.; Kitching, I.; Simonsen, T.; Robinson, G.; Pitkin, B.; Hine, A.; Lyal, C., eds. (2003). "Lampridia fuliginalis". The Global Lepidoptera Names Index. Natural History Museum.