OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# El Planàs (la Pedra)

El Planàs és una masia del poble de la Pedra, al municipi de la Coma i la Pedra, a la Vall de Lord (Solsonès), a la capçalera del riu Mosoll (Vall de Lord) indret dit, també, Valls de la Pedra.

## Referències

* ↑ Bach, Antoni. Masies del Solsonès. Consell Comarcal del Solsonès, abril 1995. D.L.: L-418/95. , pàg. 228 on hi consta amb la denominació Planès
* ↑ Aquesta és la denominació que apareix al mapa de l'ICC i al padró de l'Ajuntament
# Els Ullastres (cap de Sant Sebastià)

Els Ullastres són un grup de tres cims submarins a uns 500 m al sud del cap de Sant Sebastià, a la vora de Llafranc. Aquestes muntanyes submarines estan totalment submergides. La part més alta del tercer cim es troba a una profunditat de 8 m. Són un lloc amb molta vida aquàtica, com sargs, escórpores, verades i salpes. També hi ha gorgònies vermelles de gran bellesa, fent que el lloc sigui ideal per la pràctica del submarinisme. Abans eren comuns el nero i el corall roig, però aquests han esdevingut rars a causa de la pesca indiscriminada.
| « | El senyor Pere Jubert fou molt donat a pescar i a navegar per les costes de Calella. En un gussi de la seva propietat, que tenia un pal i una vela de martell, anava a cap de Planes, a les Formigues, al cap de Sant Sebastià i fins i tot als Ullastres, que són uns rocs que hi ha sobre el cap i que tenen fama de ser molt peixaters. | » |
| — Pla, Josep. Prefaci a les Notes del capvesprol. |||

## Enllaços externs

* Els Ullastres - Busseig
* Club d'immersió Biologia
# Els Verds-Esquerra Ecologista

«Els Verds-Esquerra Ecologista» té aquests significats:

## Vegeu també

* Partit Verd (desambiguació)
# El Savell

El Savell és una masia amb elements gòtics de Tona (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El cos central és de teulada a dues aigües. A la façana principal hi ha un portal dovellat amb un escut datat el 1562. Damunt un finestral d'estil gòtic de transició al renaixement amb una llinda rematada amb carots. També hi ha una finestreta no tan treballada però del mateix estil.
En una llinda que ara dona a la galeria d'època posterior, es llegeix "Maria Savell pubilla i Josep Castellar i Savell", possibles autors de la reconstrucció de 1562.
La casa s'anà ampliant amb una galeria adossada a la façana principal i una lliça que hi dona accés. Actualment s'ha restaurat la sala on hi ha una aigüera amb un carot d'estil renaixentista.

## Història

En virtut d'una franquesa i llibertat concedida pel rei Jaume II (1291-1327), els hereus del mas Savell eren gent alodial que no depenien de cap senyor feudal. Aquesta condició va permetre que Pere Savell el 1347 instés un procés contra el veguer de Vic i Osona, Jaume d'Olzinelles, perquè el va obligar a una host o cavalcada dels homes del castell de Tona contra els del castell de Centelles. Va presentar un document davant un jurista Berenguer Sa Era i el jutge Pere de Sala donant-se la sentència el 27 de setembre del mateix any, en què es reconeix Pere Savell i als seus hereus els drets obtinguts i la desgravació d'anar a hostes a no ser pel rei.

## Referències

* 1 2 3 4 «El Savell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 octubre 2017].
# El destí de la Nunik

El destí de la Nunik (títol original en italià: La Masseria delle allodole) és una pel·lícula dramàtica de 2007, escrita i dirigida per Paolo i Vittorio Taviani i protagonitzada per Paz Vega, Moritz Bleibtreu, Alessandro Preziosi i Ángela Molina.

## Argument

Corre l'any 1915 en Armènia, i tota la família està esperant la visita d'Assadour, el germà que va deixar el seu poble natal als 13 anys per buscar feina a Itàlia. Ara, després d'haver fet fortuna a Venècia, l'home torna al país on va néixer perquè tots coneguin la seva esposa i els dos fills.
El seu germà Aran ha condicionat la casa de les aloses per rebre'ls, i fins i tot ha encarregat una piano de cua a Viena. A la casa tot el món es desviu cuinant els millors plats de la cuina armènia, però tant esforç és inútil: Assadour mai no arribarà a la seva destinació perquè just el dia en què hauria d'iniciar el viatge es declara la primera guerra mundial i Itàlia tanca les fronteres. A fil d'aquests esdeveniments, es reforça l'esperit nacionalista dels turcs, entossudits a crear una gran nació on no hi cap el respecte per les minories. Comença així el gran èxode armeni, una odissea marcada per la gana, la set i la voluntat desesperada de les dones d'aquesta família per salvar-se de la mort i de la indignitat.
Només tres nenes i un nen aconseguiran arribar fins a Itàlia, on Assadour s'ocuparà de garantir el seu futur i de conservar la memòria fosca de tots ells.

## Repartiment

* Paz Vega
* Moritz Bleibtreu
* Alessandro Preziosi
* Ángela Molina
* Arsinée Khanjian
* Mohammed Bakri
* Tchéky Karyo
* Mariano Rigillo
* Hristo Shopov
* Christo Jivkov
* Stefan Danailov
* Linda Batista
* Assen Blatechki
* Marius Donkin
* André Dussollier
* Itzhak Finzi
* Ubaldo Lo Presti
* Hristo Mitzkov
* Enrica Maria Modugno
* Elena Rainova
* Yvonne Sciò
* Maria Statoulova
* Alessandro Bressanello
* Valentin Ganev
* Nadia Konakchieva
* Roberto Serpi
* George Zlatarev

## Rebuda

* "Tant interessant en el tema com antiquada artísticament (...) la rància posada en escena devalua la seva suposada força sentimental."
* Després de triomfar a Canes amb Padre Padrone fa 30 anys, els Taviani segueixen al peu del canó amb una epopeia sobre el genocidi armeni a mans dels turcs. Tot i que l'acción té lloc durant la Primera Guerra Mundial, el tema és d'actualitat. L'obra conjuga l'èpica amb la lírica i la història col·lectiva amb múltiples drames individuals, sense perdre de vista els seus objectius polítics.

## Vegeu també

* Genocidi armeni

## Referències

* ↑ «El destí de la Nunik». Ésadir.cat. [Consulta: 28 gener 2022].
* ↑ filmaffinity. La Masseria delle allodole (en castellà). filmaffinity.
* ↑ amg. La Masseria delle allodole (en anglès). amg.
* ↑ filmaffinity. Culs de pel·lícula (en castellà). filmaffinity.
* ↑ Ocaña, Javier. El País. La Masseria delle allodole (en castellà). El País.
* ↑ fotogramas. Crítica de La Masseria delle allodole (en castellà). fotogramas.

## Enllaços externs

* El destí de la Nunik - Lloc web oficial
# Emerald (cràter)

Emerald és un cràter sobre la superfície de (2867) Šteins, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques -3.9 ° de latitud nord i 139.3 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 0.52 km. El nom va ser fet oficial per la UAI el nou de maig de 2012 i fa referència a la maragda, una varietat de beril caracteritzada per un color verd intens.

## Referències

* ↑ "Emerald (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Busbey III, Arthur B.; Coenraads, Robert R.; Willis, Paul; Roots, David. Time Life Books. The Nature Company Guides: Rocks and Fossils (en (anglès)), 1996.
# Eloïsa de Coulombs

Eloïsa, Heloïsa o Elisa, en francès Héloïse, de Coulombs (també anomenada Helvise o Helwisa) fou una noble, després monja reclosa que visqué vora l'abadia benedictina de Coulombs (diòcesi de Chartres). És venerada com a beata per l'Església catòlica.

## Biografia

De família probablement noble, Eloïsa era esposa del comte Hug II de Meulan Cap d'Ossa. En quedar vídua i molt devota i religiosa, deixà a l'abadia de Notre-Dame de Coulombs les seves propietats de Lainville, Lesseville, Montalet-le-Bois, Montreuil-sur-Epte, Meulan i Jambville; l'abat Berenguer rebé en 1033 les parròquies i les seves rendes i la meitat de les terres corresponents. Casada amb Alexandre Azzelin, de qui tingué diversos fills, entre els quals Jofré, que seria abat de Coulombs. Novament vídua, va decidir retirar-se del món i visqué com a reclosa, fent vida eremítica vora l'abadia de Coulombs, de qui depenia espiritualment. Va fer-se construir una cel·la, tocant al mur de l'església, on visqué tancada la resta de la seva vida. Fins que hi morí, abans de 1060, fou tinguda per santa. Morí un 8 de gener, segons l'obituari de la catedral de Chartres. Deixà a l'abadia altres terres, com les d'Anthieux (diòcesi d'Évreux).

## Veneració

Proclamada beata, la seva festa se celebra el dia 11 de febrer, i sovint és designada com a santa Helvisa. Part de les seves restes són a la parròquia de Saint Chéron de Coulombs (Eure i Loir), en un bust reliquiari; la seva tomba s'havia perdut ja al segle xvii.

## Bibliografia

* ↑ David Baillie Warden, Jean Baptiste Pierre Jullien Courcelles, Nicolas Vigton de Saint-Allais L'art de vérifier les dates, p. 144

## Enllaços externs

* Santi, beati e testimoni. "Sant' Elisa (Eloisa, lat. Helvisa) Reclusa".
# Elpasolita

L'elpasolita és un mineral de la classe dels halurs que pertany al subgrup de la criolita. Rep el seu nom del comtat d'El Paso, a Colorado (Estats Units).

## Característiques

L'elpasolita és un halur de fórmula química NaK₂[AlF₆]. Cristal·litza en el sistema isomètric. Es troba en forma de cristalls octaedrals, trapezoedrals o tetrahexaedrals, de fins a 0,5 mil·límetres. També se'n troba en forma d'agregats granulars o de manera massiva. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'elpasolita pertany a «03.CB - Halurs complexos, nesoaluminofluorurs» juntament amb els següents minerals: criolitionita, criolita, simmonsita, colquiriïta, weberita, karasugita, usovita, pachnolita, thomsenolita, carlhintzeïta i yaroslavita.

## Formació i jaciments

Es troba substituint minerals de fluor en pegmatites de quars-microclina, i en filons quars en dipòsits hidrotermals d'antimoni en pedra calcària silicificada. Sol trobar-se associada a altres minerals com: criolita, pachnolita, thomsenolita, prosopita, gearksutita, quiolita, ralstonita, rosenbergita, guix, fluorita o quars. Va ser descoberta l'any 1883 a St Peters Dome, Cheyenne (Colorado, Estats Units).

## Referències

* ↑ «Elpasolite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 19 març 2016].
* 1 2 «Elpasolite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 19 març 2016].
# Elphonso Lam

Elphonso Lam també conegut pel nom cantonés Lam Cheung Quan (xinès tradicional: 林祥焜, pinyin: Lín Xiángkūn; Hong Kong, 1969?) és un dibuixant de còmics, cantant i creador multimèdia xinés.
Comença a publicar el 1989, i a més de dibuixar còmics també ha tocat en diferents formacions de rock, entre elles Clímax, des del 2003. A la dècada del 2000 va començar a treballar com actor i artista d'storyboard en el món del cinema. Tot i que s'ha dedicat al còmic ininterrompudament, també ha treballat en camps relacionats com la publicitat.
L'octubre del 2020 hi hagué una controvèrsia quan es demanà la retirada per indecents d'unes imatges publicitaries seues penjades al Dragon Centre de Sham Shui Po. La resposta fou retirar les tanques publicitàries i reposar-les per remakes de les il·lustracions de xiques que Elphonso havia fet, però amb cares realitzades per l'humorista gràfic Gum Siu-man. A causa de la polèmica, tant ell com la seua família van rebre amenaces.

## Referències

* ↑ 江家華. 法國漫畫散步：從巴黎到安古蘭: LA PROMENADE BD, DE PARIS A ANGOULEME (en xinès). 大辣出版, 2019-09-01. ISBN 978-986-6634-78-9.
* 1 2 «Elphonso Lam» (en anglès). Lambiek. [Consulta: 30 maig 2021].
* 1 2 智海; 欧阳应霁. 路漫漫: 香港独立漫画25年. 三联书店, 2007. ISBN 978-7-108-02686-6.
* ↑ «Elphonso Lam Cheung-Kwan». Hong Kong Movie Database.
* ↑ «Comic industry in Hong Kong is disappearing». Coconuts.co, 30-08-2014. [Consulta: 30 maig 2021].
* ↑ «‘Obscene’ advertisement at Dragon Centre in Sham Shui Po removed». Dimsumdaily, 13-10-2020. [Consulta: 30 maig 2021].
* ↑ «Dragon Centre's spicy billboard girls are now replaced». The Standard, 25-10-2020.
* ↑ «Local artist receives threats after reinstalling 'indecent' billboards outside mall». Coconuts Hong Kong, 28-10-2020. [Consulta: 30 maig 2021].

## Enllaços externs

* Treballs per o sobre Elphonso Lam en biblioteques (catàleg WorldCat) (anglès)
# Elias Gaspar Pelembe

Elias Gaspar Pelembe (Maputo, 13 de novembre de 1983), anomenat Domingues, és un futbolista moçambiquès de la dècada de 2010.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Moçambic.
Pel que fa a clubs, destacà a Mamelodi Sundowns i Bidvest Wits.

## Referències

* ↑ Elias Gaspar Pelembe a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Sport, EWN «Hunt hails team after Wits wrap up maiden league title» (en anglès). .
* ↑ «Africans abroad midweek review: Titles aplenty for the continent's stars | Goal.com» (en anglès).
* ↑ «MTN8 Final Report: Bidvest Wits v Mamelodi Sundowns 01 October 2016» (en anglès). Arxivat de l'original el 2018-05-15.
# Elois Jenssen

Elois Jenssen (Palo Alto, Estats Units 1922 - Los Angeles 2004) fou una dissenyadora de roba estatunidenca de televisió i pel·lícules, guanyadora d'un premi Oscar.

## Biografia

Va néixer el 5 de novembre de 1922 a la ciutat de Palo Alto, població situada a l'estat estatunidenc de Califòrnia. Va estuduiar a la Westlake School for Girls abans d'anar a París (França) per estudiar disseny de moda a la secció francesa de la The New School Parsons School of Design. Al seu retorn als Estats Units amb l'inici de la Segona Guerra Mundial entrà al Chouinard Art Institute de Los Angeles.

## Carrera artística

Començà la seva carrera artística com a consultura de vestuari per al productor Hunt Stromberg, dissenyant els vestits per a Hedy Lamarr a Deshonrada de Robert Stevenson (1947). Posteriorment s'encarregà del vestuari de Lucille Ball a Lured de Douglas Sirk (1947), una col·laboració que continuà a televisió en la sèrie I Love Lucy durant les temporades 1953 i 1954. Al llarg de la seva carrera participà en produccions com Samson and Delilah de Cecil B. DeMille (1949), i per la qual guanyà un premi Òscar; Cry Danger de Robert Parrish (1951); Phone Call from a Stranger de Jean Negulesco (1952); We're Not Married! d'Edmund Goulding (1952) o Tron de Steven Lisberger (1982).

## Premis i nominacions
### Premis Oscar

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 1950 | Millor vestuari - color | Samson and Delilah juntament amb Edith Head, Dorothy Jeakins, Gile Steele i Gwen Wakeling | Guanyador |
| 1982 | Millor vestuari | Tron juntament amb Rosanna Norton | Nominat |

### Premis Saturn

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| Premi Saturn 1983 | Millor vestuari | Tron juntament amb Rosanna Norton | Guanyador |

## Referències

* ↑ «23rd Academy Awards (1951)» (en anglès). Acadèmia de les Arts i les Ciències Cinematogràfiques. [Consulta: 6 gener 2023].
* ↑ «55th Academy Awards (1983)» (en anglès). Acadèmia de les Arts i les Ciències Cinematogràfiques. [Consulta: 6 gener 2023].
* ↑ «Saturn Awards (1983)» (en anglès). Academy of Science Fiction, Fantasy & Horror Films. [Consulta: 6 gener 2023].
# Elizabeth (Nova Jersey)

Elizabeth és una població dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2009 tenia 125.285 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Elizabeth tenia 120.568 habitants, 40.482 habitatges, i 28.175 famílies. La densitat de població era de 3.809,5 habitants/km².
Dels 40.482 habitatges en un 36,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42,9% hi vivien parelles casades, en un 19,1% dones solteres, i en un 30,4% no eren unitats familiars. En el 24,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,91 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,45.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,3% tenia menys de 18 anys, un 10,8% entre 18 i 24, un 33,7% entre 25 i 44, un 19,3% de 45 a 60 i un 10% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.175 $ i la renda mediana per família de 38.370 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.757 $ mentre que les dones 23.931 $. La renda per capita de la població era de 15.114 $. Aproximadament el 15,6% de les famílies i el 17,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Personatges il·lustres

* Nicholas Murray Butler (1862-1947): polític, Premi Nobel de la Pau de 1931
* Samuel Woodyard (1925-1988): bateria de jazz.
* Judy Blume (n. 1938): escriptora
* Marsha P. Johnson (1945-1992): activista per l'alliberament LGBT.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Elizabeth». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Elizabeth». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Ernst Otto Fischer

Ernst Otto Fischer (Solln, Alemanya 1918-2007) fou un químic i professor universitari alemany guardonat amb el Premi Nobel de Química pels seus treballs pioners en la química organometàl·lica.

## Biografia

Va néixer el 10 de novembre de 1918 a la població de Solln, situada prop de la ciutat de Múnic i a l'estat alemany de Baviera. Abans de completar els dos anys de servei militar obligatori va esclatar la Segona Guerra Mundial, i hagué de prestar servei al front de Polònia, França i Rússia. A finals de 1941 va començar a estudiar química a l'Institut Tecnològic de Múnic, on es graduà el 1949. Posteriorment realitzà la seva tesi doctoral sota la supervisió de Walter Hieber a l'Institut de Química inorgànica de Múnic, on es doctorà el 1952.
L'any 1957 fou designat professor de química a l'Institut Tecnològic de Múnic, aconseguint el 1964 el càrrec de Cap de Química Inorgànica.

## Recerca científica

Interessat en la química inorgànica des dels seus inicis continuà la seva recerca al voltant dels compostos organometàl·lics dels metalls de transició. Mitjançant la utilització d'espectres de difracció de raigs X va aconseguir trobar la seva constitució d'aquests compostos, demostrant com aquests contenien un àtom de ferro tancat entre dos anells de ciclopentandiè paral·lels, avui dia anomenats ferrocè.
El 1973 fou guardonat amb el Premi Nobel de Química, juntament amb el britànic Geoffrey Wilkinson, pels seus treballs sobre compostos organometàl·lics.

## Enllaços externs

* «Ernst Otto Fischer» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Elmer George

Elmer George fou un pilot estatunidenc de curses automobilístiques nascut el 15 de juliol del 1928 a Hockerville, Oklahoma.
George va córrer a la Champ Car a les temporades 1956-1963 incloent-hi la cursa de les 500 milles d'Indianapolis dels anys 1957, 1962 i 1963. Va ser campió de les USAC Sèries l'any 1957.
Elmer George va morir el 31 de maig del 1976 a Terre Haute, Indiana.

## Resultats a la Indy 500

| Any | Cotxe | Sortida | Vel. mitja | Ranking | Final | Voltes | V. líder | Retirat |
| 1957 | 23 | 9 | 140.729 | 22 | 33 | 0 | 0 | Accident |
| 1962 | 21 | 17 | 146.092 | 33 | 17 | 146 | 0 | Motor |
| 1963 | 21 | 28 | 147.893 | 31 | 30 | 21 | 0 | Direcció |
| Totals | Totals | Totals | Totals | Totals | Totals | 167 | 0 | |
| Curses | 3 |
| Poles | 0 |
| Voltes líder | 0 |
| Victòries | 0 |
| Top 5 | 0 |
| Top 10 | 0 |
| Retirades | 3 |

## A la F1

El Gran Premi d'Indianapolis 500 va formar part del calendari del campionat del món de la Fórmula 1 entre les temporades 1950 a la 1960. Els pilots que competien a la Indy durant aquests anys també eren comptabilitats pel campionat de la F1.
Elmer George va participar en 1 cursa de F1, debutant al Gran Premi d'Indianapolis 500 del 1957.

### Palmarès a la F1

* Participacions: 1
* Poles: 0
* Voltes Ràpides: 0
* Victòries: 0
* Pòdiums: 0
* Punts vàlids per la F1: 0
# Ernesto Eugenio Filippi

Ernesto Eugenio Filippi (Collelungo, 17 de maig del 1879 – 23 d'agost del 1951) fou un arquebisbe catòlic italià.

## Biografia

Fou ordenat sacerdot el 21 de setembre de 1901.
El 22 de juliol de 1921, el papa Benet XV el va nomenar arquebisbe titular de l'Arxidiòcesi de Sàrdica i delegat apostòlic a Mèxic; va rebre l'ordenació episcopal el 7 d'agost del cardenal Gaetano De Lai, cardenal bisbe de Sabina, co-consagradors archebisbe Giuseppe Palica, vicegerent de la diòcesi de Roma, i futur cardenal Luigi Capotosti, secretari de la Congregació per a la disciplina dels sagraments.
Dos anys més tard, el 31 de març de 1923, el papa Pius XI el va traslladar, de nou, ara com a delegat apostòlic de l'església catòlica a Turquia.
El 6 d'abril de 1925, el mateix Papa el va nomenar arquebisbe metropolità de Monreale, on va romandre fins a la seva mort el 23 d'agost de 1951.

## Genealogia episcopal i successió apostòlica

La genealogia episcopal és:
* Cardenal Scipione Rebiba
* Cardenal Giulio Antonio Santori
* Cardenal Girolamo Bernerio, OP
* Arquebisbe Galeazzo Sanvitale
* Cardenal Ludovico Ludovisi
* Cardenal Luigi Caetani
* Cardenal Ulderico Carpegna
* Cardenal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni
* Papa Benet XIII
* Papa Benet XIV
* Papa Climent XIII
* Cardenal Marcantonio Colonna
* Cardenal Giacinto Sigismondo Gerdil, B.
* Cardenal Giulio Maria della Somaglia
* Cardenal Carlo Odescalchi, SÍ
* Cardenal Costantino Patrizi Naro
* Lúcida cardenal Maria Parocchi
* Papa Pius X
* Cardenal Gaetano De Lai
* Arquebisbe Ernesto Eugenio Filippi
La successió apostòlica és:
* Bisbe Bernardino Re, OFMCap. (1928)
# Elverum

Elverum és un municipi situat al comtat d'Innlandet, Noruega. Té 21.030 habitants (2016) i la seva superfície és de 1.229 km². El centre administratiu del municipi és el poble homònim.
El municipi es troba en una cruïlla important, amb Hamar a l'oest, Kongsvinger al sud, i Trysil a la frontera sueca al nord-est. Limita al nord amb el municipi d'Åmot, al nord-est amb el municipi de Trysil, al sud-est amb Våler, i a l'oest amb Løten.

## Informació general

El municipi d'Elverum es va establir l'1 de gener de 1838.

### Nom

El municipi (originalment la parròquia) és el nom de l'antiga granja d'Elverum (en nòrdic antic: Alfarheim), ja que la primera església va ser construïda allí. El primer element és el cas genitiu d'elfr que significa "riu" (el riu Glomma) i l'últim element és heimr que significa "casa/granja".

### Escut d'armes

L'escut d'armes és modern. Se'ls va concedir el 9 de desembre de 1988. L'escut mostra un mussol daurat sobre un fons vermell. Aquest va ser triat com a símbol de la saviesa, ja que hi ha moltes escoles al municipi. L'òliba també sembla una mica agressiva, per representar l'esperit de lluita dels noruecs. El 1940, quan Noruega estava sota l'atac de les forces alemanyes, el rei Haakon VII va rebre el poder del parlament per governar el país, en els seus millors interessos, mentre que ell estava a Elverum.

## Fills il·lustres

* Bjørn Dæhlie, esquiador de fons amb el nombre més elevat de medalles mundials (29 medalles als Jocs Olímpics i Campionats del Món) i el rècord olímpic d'hivern, de 8 medalles d'or i 4 medalles de plata.
* Stig Inge Bjørneby, exjugador de futbol professional del Liverpool i el Blackburn Rovers.
* Roy Khan, ex cantant del grup de música de Kamelot.
* Gerhard Munthe, pintor i il·lustrador.

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 11 març 2016].
* ↑ Norske Kommunevåpen. «Nye kommunevåbener i Norden», 1990. [Consulta: 21 desembre 2008].
* ↑ «Kommunevåpnet» (en noruec). Elverum kommune. Arxivat de l'original el 2011-07-24. [Consulta: 21 desembre 2008].
# Eriàcnia

Eriàcnia (Eriachneae) és una tribu de la família de les poàcies, ordre Poales, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.
No hi ha acord quant a la subfamília a què pertany; algunes fonts l'assignen a la subfamília Micrairoideae, però aquesta subfamília encara no està acceptada de manera general (vegeu Poàcia), mentre que d'altres la classifiquen com Poaceae incertae sedis.

## Genères

* Eriachne
* Pheidochloa

## Enllaços externs

* Pàgina de la GRIN sobre la tribu Eriachneae Arxivat 2008-10-07 a Wayback Machine..

## Referències

* ↑ Eriachneae a UniProt Consortium
* ↑ Eriachneae a Gramene