OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mosquera

Mosquera és una partida del terme municipal d'Alcalalí, situada a la riba dreta del riu Xaló-Gorgos.
L'alqueria de Mosquera —que tenia quaranta cases— va quedar despoblada amb l'expulsió dels moriscos l'any 1609. Els nous pobladors es van establir exclusivament al nucli d'Alcalalí i Mosquera va continuar deshabitada, tret d'algunes cases de camp aïllades. De l'antiga alqueria encara se'n conserva en l'actualitat la seua església —coneguda popularment com l'ermita de Sant Joan— i un aljub del segle xiii. Formà part, amb Alcanalí, de la baronia d'Alcanalí i Mosquera.

## Sant Joan de Mosquera

La imatge de Sant Joan de Mosquera, que data del segle xix i fou obra de l'esculptor Lluís Gilabert, representa Sant Joan Baptista a l'edat d'un any; per això, se la coneix amb el nom del Sant Joanet. Es tracta d'una talla policromada, d'uns 60 centímetres d'alçada sense mesurar la peanya. La importància d'aquest sant per a Mosquera es posa en relleu en la següent cançoneta tradicional:
    Sant Antoni està a Benissa,
    Sant Doménec, a Xaló,
    Sant Joan està a Mosquera,
    Jesús Pobre, baix Montgó.

## El porrat

El Porrat de Sant Joan va començar a l'època dels moriscos, i després de la seua expulsió va continuar celebrant-se amb els nous repobladors d'Alcalalí. Aquesta fira va guanyar molta anomenada durant el segle xviii. Visitants i firers de tota la comarca s'hi van aplegar any rere any fins a la fi del segle xix, quan el porrat va ser traslladat definitivament a Alcalalí.
L'any 1740 el Baró d'aleshores va establir tot un seguit de mesures per a regular la celebració del porrat. Va encomanar la seua aplicació al rector i a dos regidors d'Alcalalí, que eren els encarregats de seleccionar els firers, de cobrar la taxa sobre cada parada i, finalment, de destinar la recaptació a la reparació i manteniment de l'ermita de Sant Joan.

## Referències

* 1 2 «Mosquera». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Ato I de Foces

Ato I de Foces (també anomenat Atón, Atho, Atto o Hato) (en llatí: Atto de Focibus) (?-1244) va ser un cavaller i ric-home aragonès del llinatge dels Foces, senyor de Foces i senyor d'Alcàsser.

## Orígens familiars

Era fill d'Artal I de Foces

## Biografia

Va participar amb el rei Pere II d'Aragó en el Setge d'Al-Dāmūs. Va ser nomenat Majordom del Regne d'Aragó i va participar en la Segona revolta nobiliària contra Jaume I d'Aragó que esclatà a la mort de Pero d'Ahones del costat del rei. El 1229 va participar amb el rei Jaume I d'Aragó en la Croada contra Al-Mayûrqa i després en la Conquesta de València.

## Títols, càrrecs i successors

* A 5 de setembre del 1218: Atone de Focibus
* A 29 de setembre del 1231: Ato de Focibus maiordomus Aragone
* A 22 de març del 1233: Atto de Focibus, majordomus Aragonum
Ato I de Foces Llinatge de Foces Mort: 1244 :
| Títols |||
| Precedit per: Artal I de Foces (pare) | Senyor de Foces (Llista de senyors de Foces) (?–?) | Succeït per: Eximen I de Foces (fill) |
| Càrrec de govern |||
| Precedit per: Artal I de Luna | Majordom del Regne d'Aragó (Llista de majordoms del regne d'Aragó) (1223–1233) | Succeït per: Blasco I d'Alagón |

## Referències

* ↑ Arxiu Jaume I: Jaume I confirma la moneda jaquesa atorgada pel seu pare i atorga mesures per a la seua protecció durant la sessió de corts celebrada a la ciutat de Lleida per a aragonesos i catalans
* ↑ Arxiu Jaume I: Jaume I dona a l'infant Pere de Portugal i al comte Nunó Sanç les illes d'Eivissa i Formentera
* ↑ Arxiu Jaume I: Jaume I confirma als habitants del regne de Mallorca les franqueses concedides fins aquell moment, i els eximeix de certs imposts per tots els estats de la corona

## Bibliografia

* (castellà) Ibieca y los Foces (I)
* (castellà) Aragoneses en Mallorca bajomedieval
* (castellà) Armas heraldicas de Foces
* (castellà) GEA; Linaje de Foces Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* (castellà) Los Foces: Ricos-Hombres de Aragón Arxivat 2011-03-04 a Wayback Machine.
# Rocca Massima

Rocca Massima és un comune (municipi) de la província de Latina, a la regió italiana del Laci, situat a uns 40 km al sud-est de Roma i a uns 25 km al nord de Latina, a la zona del Monts Lepins (Monti Lepini).
Rocca Massima limita amb els següents municipis: Artena, Cori, Colleferro i Segni.
A 1 de gener de 2019 tenia 1.101 habitants.

## Referències

* ↑ ISTAT - Resident population on 1st January

## Enllaços externs

* web oficial (italià)
# Goyave

Goyave és un municipi francès, situat a Guadalupe, una regió i departament d'ultramar de França situat a les Petites Antilles. L'any 2006 tenia 7.575 habitants. Limita al nord amb Petit-Bourg i al sud amb Capesterre-Belle-Eau.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1999 | 2006 |
| 5.040 | 7.575 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Jean Laguerre | |
| 2008- | Ferdy Louisy | Divers gauche |
# Cal Notari (Sant Feliu de Buixalleu)

Cal Notari és un mas al veïnat de Gaserans al terme municipal de Sant Feliu de Buixalleu. Apareix fotografiat ja en els primers vols aeris dels americans l'any 1946 i 1956, on s'aprecia el mas. Les fotografies es poden veure a través de l'eina del ICGC, Vissir3.
Tal com diu Vicenç Buhils al "Col·loqui d'estiu del 13 de juny del 2014 a la revista Sant Feliu diu, el gran incendi del 1994 originat a Gualba va arribar a la Serra de Bosc d'Amunt procedent de Sant Llop, per Pagès de Dalt de Breda, entre les 4 i les 5 de la tarda. Va travessar el Repiaix pel Pont del Mut, es va enfilar per Can Martí Escarré de Breda, fins a Can Reveixí, cal Notari i la Torre de la Mora. Cal Notari, que és trobava en procés de restauració, sense bigues ni potres, s'esfondrà totalment.
El podem trobar localitzat al mapa "Les ruïnes del Montseny".

## Referències

* ↑ «Vissir3». [Consulta: 31 gener 2021].
* ↑ Vicenç Buhils, Sant Feliu diu. Sant Feliu diu. 34. Sant Feliu diu, 2016.
* ↑ «Les ruïnes del Montseny». [Consulta: 7 febrer 2021].
# Ca l'Armet

Ca l'Armet és una obra del municipi de la Jonquera inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa situada al centre del poble, de planta irregular que consta de planta baixa i dos pisos. L'edifici té coberta a dos aigües. Els murs són de maçoneria i han estat arrebossats (actualment part de l'arrebossat s'ha perdut): Les obertures han estat emmarcades per carreus de pedra ben escairats. Al primer pis s'obren quatre grans finestres d'arc rebaixat : les dues del centre donen a un mateix balcó senzill de ferro forjat. També el segon pis s'obren tres finestres balconades. Cal esmentar que al seu interior, a la primera planta, trobem unes interessants pintures murals al fresc que ocupen dos cambres. Es tracta d'uns frescos realitzats per un pintor italià del segle xvii en els que es desenvolupa un programa iconogràfic inspirat en temes i motius de la mitologia clàssica : història de Telèmac, Apol·lo, Orfeu, Rapte d'Europa; també hi ha figures d'atlants i puttis en grisalla; figures de músics, etc.

## Història

Se sap que el pintor italià que realitzà les pintures va morir en la Guerra Gran el 1640. En un altre temps, i segons Pi i Sunyer, la casa va acollir al rei Ferran VII quan de retorn a Espanya després del seu exili francès va fer nit a la Jonquera (el qual ens permet suposar que es tractava, aleshores, d'una de les cases més nobles de tota la població empordanesa). A la casa es conserva un arxiu on hi ha nombrosos documents referents a aquest període històric.

## Referències

* 1 2 «Ca l'Armet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2014].
# Chambrecy

Chambrecy és un municipi francès, situat al departament del Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 139 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Chambrecy era de 139 persones. Hi havia 44 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 24 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

Tots els 50 habitatges que hi havia el 2007 eren l'habitatge principal de la família. 49 eren cases i 1 era un apartament. Dels 50 habitatges principals, 43 estaven ocupats pels seus propietaris, 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 4 tenien tres cambres, 15 en tenien quatre i 31 en tenien cinc o més. 48 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 16 habitatges hi havia un automòbil i a 32 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Chambrecy el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 8 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 4 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 81 persones, 66 eren actives i 15 eren inactives. De les 66 persones actives 62 estaven ocupades (34 homes i 28 dones) i 4 estaven aturades (2 homes i 2 dones). De les 15 persones inactives 6 estaven jubilades, 6 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció i 1 d'una empresa financera.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un electricista.
L'any 2000 a Chambrecy hi havia 12 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 12 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Chambrecy a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Chambrecy a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Sai Wan Xan

Sai Wan Xan (西灣山) és una muntanya de Hong Kong. Es troba a la península de Sai Kung, Nous Territoris, Hong Kong. Té una altura de 314 msnm i té un pavelló al cim des d'on es poden gaudir magnífiques vistes de la badia de Tai Long Wan. És un lloc freqüentat per excursionistes i és dins del Sai Kung East Country Park.

## Referències

* ↑ Sai Wan Shan
* ↑ «High Island Reservoir East». Arxivat de l'original el 2010-10-03. [Consulta: 24 agost 2010].
* ↑ AFCD: Sai Kung East Country Park

## Enllaços externs

* Sai Kung East
# Rodrigo Zamorano

Rodrigo Zamorano (Valladolid, 1542 - Sevilla, 1623) va ser un cosmògraf de la casa reial que va servir Felip II. Entre els seus altres oficis hi ha el de Pilot Major de la Casa de Contractació de Sevilla i el Consell d'Índies i el de catedràtic de cosmografia a Casa de Contractació de Sevilla. Es considera un dels més grans savis que va assistir en temes científics de l'època Felip II, i va ser autor de diversos llibres sobre nàutica, astronomia, almanacs i matemàtiques.

## Obra

A les seves obres Zamorano empra dades d'extracció copernicana i empra les taules prutèniques per raonament amb dades astronòmiques. Localitza el Sol entre els altres planetes i amb això es pot dir que és un partidari del geocentrisme.
La llista de les seves obres escrites es mostra a continuació:
* Primera traducció de Los seis libros primeros de Euclides traducidos en lengua Española procedent de textos d'Euclides (Sevilla, 1576).
* Compendio de la arte de navegar que va ser dedicat al molt il·lustre senyor el llicenciat Diego Gasca de Salazar president del consell d'Índies. Imprès a Sevilla per Alonso de la Barrera l'any 1581.
* Cronología de la razón de los tiempos , 1594, en el que posa en pràctica els procediments per executar les tasques agrícoles d'acord amb l'observació dels moviments dels astres en el cel.
* Carta de marear, , impresa a Sevilla en 4. º la primera edició és de 1579, 1588.

## Referències

* ↑ Zamorano, R. Compendio de la arte de navegar (en castellà), 1588.

## Bibliografia

* "El léxico del compendio de la arte de navegar de Rodrigo Zamorano", 2004, Antonina Saba
# Salvador Escolá Arimany

Salvador Escolá Arimany (Sarrià, 1854 - Madrid, 1905) fou un pintor català. Després de ser becat per l'Acadèmia de Belles Arts de Barcelona, va marxar a Roma per completar la seva formació. De 1876 a 1879 va residir a Uruguai i Brasil, on va exposar els seus primers quadres i va guanyar fama de retratista, gènere al que d'ara endavant va consagrar la major part de les seves obres.
Va tornar a la península i es va instal·lar a Barcelona, per desplaçar-se el 1884 a Saragossa, on va contreure matrimoni. Va continuar amb la seva trajectòria de retratista i va mostrar especial interès pels clarobscurs i els efectes de llum. L'epidèmia de còlera de 1885 el va obligar a emigrar a Portugal. S'introduí a la cort de Lluís I on aconseguí l'èxit i fou sol·licitat per a retratar la família reial (Lluís I i Carles I) i a destacades personalitats de la vida cultural i política de Portugal.
En 1895 se li encarrega des d'Espanya el retrat de Práxedes Mateo Sagasta (1827-1903), fet que l'acredità com a prestigiós pintor, segons testimoniatges de l'època. De retorn a Espanya s'establí a Madrid, on rebé importants encàrrecs institucionals, entre ells el retrat de Segismundo Moret (1838-1913), president de les Corts.
Entre 1896 i 1898 es desplaça esporàdicament a Portugal per complir amb diversos encàrrecs de la família reial. A Espanya, ja era un consagrat pintor i aconseguí el reconeixement professional. Morí als 51 anys.

## Referències

* ↑ «http://www.europapress.es/cultura/noticia-universidad-zaragoza-recibe-cuadro-salvador-escola-arimany-20120719200541.html». Europa Press, 19-07-2012 [Consulta: 28 agost 2014].
# Salvia corrugata

La Salvia corrugata és una planta perenne, una de les espècies del gènere Salvia, pertanyent a la família de les lamiàcies. És originària de Colòmbia, Perú, i l'Equador, on creix a una altitud de 1.000 a 3.500 metres.

## Descripció

La Salvia corrugata pot arribar a créixer 2,5 metres en el seu hàbitat natural, i 1,2 m en cultiu. Té fulles ovalades, perennes i profundament ondulades de 5 cm per 3,5 cm, de color verd fosc en la part superior, i amb vetes de color marró pàl·lid i pèls prims a la part de sota. Les flors són de color porpra blavós de 2,5 cm de llarg, amb un petit calze de color porpra fosc verdós. Les flors creixen en verticils, amuntegades, amb 6-12 flors en cadascuna de les 3-4 inflorescències.

## Cultiu

L'any 2000 va ser introduïda en l'horticultura com a resultat d'un viatge de recol·lecció a Amèrica del Sud realitzat l'any 1988. Totes les plantes de cultiu actuals són descendents de sis llavors que van germinar a partir d'aquest viatge.

## Taxonomia

Salvia corrugata va ser descrita per Martin Vahl i publicada en Enumeratio Plantarum . . . 1: 252. 1805.

### Etimologia

Salvia: prové del nom «sàlvia», que procedeix del llatí salvus, que significa «salut» o salveo, que significa «guarir», al·ludint a les virtuts medicinals de les plantes d'aquest gènere.
corrugata: epítet llatí que significa «arrugada».

### Sinonímia

* Alguelaguen gaudichaudii Briq.
* Sphacele gaudichaudii Briq.

## Referències

* ↑ «Salvia corrugata» (en anglès). Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 15 maig 2022].
* ↑ Clebsch, Betsy; Carol D. Barner. The New Book of Salvias. Timber Press, 2003, p. 88. ISBN 978-0-88192-560-9.
* ↑ «Salvia corrugata». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 11 desembre 2012].
* ↑ En Epítetos Botánicos
* ↑ Salvia corrugata en PlantList
* ↑ «Salvia corrugata». World Checklist of Selected Plant Families. [Consulta: 11 desembre 2012].

## Bibliografia

* Epling, C. 1951. Supplementary notes on American Labiatae - V. Brittonia 7(3): 129–142.
* Jørgensen, P. M. & C. Ulloa Ulloa. 1994. Seed plants of the high Andes of Equador---A checklist. AAU Rep. 34: 1–443.
* Jørgensen, P. M. & S. León-Yánez. (eds.) 1999. Catalogui of the vascular plants of Equador. Monogr. Syst. Bot. Missouri Bot. Gard. 75: i–viii, 1–1181.
* Luteyn, J. L. 1999. Erms, a checklist of plant diversity, geographical distribution, and botanical literature. Mem. New York Bot. Gard. 84: viii–xv, 1–278.
# Salvia abbottii

La Sàlvia abbottii és una espècie de sàlvia que assoleix de 45 a 70 cm d'altura i és d'aparença robusta. Tolera tant els freds de l'hivern com la calor i la sequera i prefereix un sòl ric en matèria orgànica i que dreni bé i una exposició completa al sol.

## Cultiu

Aquesta espècie hauria de conservar un aspecte arbustiu de l'altura esmentada anteriorment. Per cuidar-la, a part de necessitar les característiques adequades quant a terreny clima i llum, cal tenir present que s'ha de podar a la primavera perquè ramifiqui i s'han d'anar retirant les flors marcides per tal de prolongar la temporada de floració de la planta.
# Roseburg North

Roseburg North és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Oregon. Segons el cens del 2000 tenia 5.473 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Roseburg North tenia 5.473 habitants, 2.341 habitatges, i 1.556 famílies. La densitat de població era de 92,8 habitants per km².
Dels 2.341 habitatges en un 25,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,1% hi vivien parelles casades, en un 9% dones solteres, i en un 33,5% no eren unitats familiars. En el 28,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,31 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,79.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,1% tenia menys de 18 anys, un 7,9% entre 18 i 24, un 23,8% entre 25 i 44, un 26,7% de 45 a 60 i un 20,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.684 $ i la renda mediana per família de 43.013 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.370 $ mentre que les dones 21.953 $. La renda per capita de la població era de 17.705 $. Aproximadament el 6,2% de les famílies i el 9,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Roseburg North». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Roseburg North». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Rosebud (Missouri)

Rosebud és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 364 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Rosebud tenia 364 habitants, 155 habitatges, i 103 famílies. La densitat de població era de 425,9 habitants per km².
Dels 155 habitatges en un 31,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,5% hi vivien parelles casades, en un 8,4% dones solteres, i en un 33,5% no eren unitats familiars. En el 32,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,88.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,8% tenia menys de 18 anys, un 9,6% entre 18 i 24, un 27,7% entre 25 i 44, un 17,9% de 45 a 60 i un 19% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.688 $ i la renda mediana per família de 33.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.766 $ mentre que les dones 17.857 $. La renda per capita de la població era de 18.513 $. Entorn del 13,5% de les famílies i el 23,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Rosebud». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Rosebud». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Samuel Haddas

Samuel Haddas —en hebreu: שמואל הדס‎ (Resistencia, Província del Chaco, Argentina, 13 d'agost de 1931 - Jerusalem, Israel, 10 de gener de 2010) va ser un diplomàtic israelià, d'origen argentí.

## Orígens

Nascut a Argentina, en el si d'una família asquenazita, i nacionalitzat israelià, va estudiar en la Universitat Hebrea de Jerusalem, rebent el seu màster en diplomàcia i relacions internacionals.
A més de l'hebreu, dominava l'anglès i el castellà.

## Trajectòria en el Ministeri de Relacions Exteriors

Samuel Haddas va tenir una vasta trajectòria diplomàtica i la seva labor es va desenvolupar en diferents càrrecs, primer a través del Departament Internacional de la sindical obrera Histadrut, i després des del Ministeri de Relacions Exteriors d'Israel, tant al país com a l'estranger.
Va exercir com a Primer Secretari de l'Ambaixada d'Israel a Mèxic, encarregat de negocis a Colòmbia i ambaixador a Bolívia.
Considerat un dels principals artífexs en el procés que va conduir a l'establiment de relacions diplomàtiques entre Israel i Espanya el 1986, posteriorment va ser-hi el primer ambaixador israelià, hi havia arribat el 1982 com a representant del seu país davant l'Organització Mundial de Turisme i amb la missió d'anar bastint els ponts amb Espanya. Això li ha proporcionat un profund coneixement de la realitat hispànica i un gran interès per l'aportació cultural sefardita. El 1987 va rebre la Creu de Sant Jordi de la Generalitat de Catalunya.
Després de diversos anys com a ambaixador a Madrid, Haddas va abandonar Espanya per ser el 1993 el primer ambaixador israelià davant el Vaticà, que seria el seu últim càrrec oficial.
També ha col·laborat amb el Congrés Sefarad Mundial i ha estat membre del Centre Peres per la Pau, que cerquen una entesa entre Israel i Palestina. Ha estat professor a la Universitat de Jerusalem i president del Consell Hebreu d'Israel de Relacions Interreligioses, des d'on va anar obrint el camí per a un major enteniment i reconciliació entre jueus i cristians.
Va morir als 78 anys en Jerusalem, després de complicacions postoperatòries.

## Referències

* 1 2 Enrique Múgica Herzog. «Samuel Hadas, embajador de la tradición de Sefarad». El País, 12-01-2010. [Consulta: 12 gener 2010].

## Enllaços externs

* «Distinguished Israeli diplomat Shmuel Hadas dies at 72». World Jewish Congress, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2014-08-13. [Consulta: 13 agost 2014].
* Uri Dromi «שמואל הדס, השגריר הראשון בספרד ובוותיקן, 1931-2010 (Shmuel Hadas, Spain and the first ambassador to the Vatican, 1931-2010)» (en (hebreu)). Haaretz, 22-01-2010 [Consulta: 13 agost 2014].