OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Antoni Lupresti i Fernando

Antoni Lupresti i Fernando (Barcelona, 26 de novembre de 1857 - Sant Cugat del Vallès, 1932) va ser un compositor i violoncel·lista català .

## Biografia

Era fill del Ramon Lupresti i Casadevall i de Josefa Fernando. Lupresti va estudiar al Conservatori del Liceu, sent violoncel solista a l'orquestra d'aquest teatre. A més, va ser també professor de solfeig. Alhora, va treballar com a violoncel·lista a la capella de música de Sant Pere de les Puelles, a Barcelona. Juntament amb Josep Rafael Carreras, om va compondre l'oratori Sortint d'Egipte, sobre text de J. Verdaguer.
També és autor d'obres religioses, una quinzena de les quals foren publicades per Budó.
Finalment va morir a Sant Cugat del Vallès, Vallès Occidental, l'any 1932.

## Obres

* Sardana / Lupresti i Fernando, Antoni, 1857-1932. Fa M. Vl, Vc, P Finals s. XIX - Principis s. XX. Incomplet. Arxiu Comarcal de la Garrotxa. Fons de l'Església parroquial de Sant Esteve d'Olot
* Antologia de música eclesiàstica per a 1, 2, 3 o 4 v i Org / Gambale, L L Gambale; Lupresti, A.; Manent, J. Et Altera J. Et Altera Manent. Barcelona : Juan Budó, Escudillers, 20, (s. d.). Complet. Arxiu Comarcal de la Garrotxa. Fons de l'Església parroquial de Sant Esteve d'Olot

## Bibliografia

* Ainsley, R. (2003). Enciclopedia de La Música Clásica. Parramon.
* Martín, M. S. (2017). ORÍGEN DEL CONSERVATORI LICEU (1837-1967). Ediciones Universidad de Salamanca.

## Fonts

* ↑ «Registre de naixements. Any 1857. Registre núm.4337. (pdf `pàg.38)».

## Altres enllaços

* Aleyxandre, A. M. (1966). Crónica de Barcelona: La música en Cataluña, el Orfeó Tortosí del Círculo Artístico por tierras comarcanas. Ritmo, 36(365), 15. https://dialnet.unirioja.es/servlet/articulo?codigo=3700981
# Gunnar Staalesen

Gunnar Staalesen (nascut el 19 d'octubre de 1947) és un escriptor noruec. És una figura important del gènere de ficció negra nòrdica a través de les seves 19 novel·les amb Varg Veum, un detectiu privat de Bergen, a la plujosa costa oest de Noruega. La sèrie Varg Veum ha estat elogiada com una de les millors de la ficció criminal moderna, i Staalesen ha venut més de 5 milions de llibres a 26 països. Staalesen també és guionista i dramaturg que ha treballat àmpliament amb Den Nationale Scene, el teatre més gran de Bergen.

## Referències

* ↑ Forshaw, Barry «NA Meets: Gunnar Staalesen, crime writer». Norwegian Arts, 13-11-2020 [Consulta: 7 novembre 2023].
* ↑ Jordan, Tina «A Guide to Nordic Noir». The New York Times, 24-07-2020 [Consulta: 7 novembre 2023].
# Collaret

Un collaret és una joia que es penja al coll, d'on prové el seu nom, formant un cercle, del qual poden penjar altres ornaments o no.
És una de les peces de bijuteria més antigues, ja que s'han trobat collarets de 75.000 anys d'antiguitat. És un complement que s'ha usat per part d'homes i dones, si bé és més freqüent al llarg de la història entre aquestes. Segons com pengi i la seva llargària, el collaret rep diversos noms. El de gos és el que va cenyit a la pell a la base del coll; mentre que el collaret llarg o de princesa descendeix per sobre el pit i va més flonjo. El collaret egipci no té ornaments a la part del darrere i es col·loca sobre la roba com un tancament d'aquesta mentre que es diu cadena del collaret de longitud intermèdia que pot servir de suport per a altres joies, penjolls protectors o símbols, com la creu.

## Vegeu també

* Torca

## Referències

* ↑ Gore, Rick «Neanderthals: The Dawn of Humans» (en anglès). National Geographic Magazine. National Geographic Society, 01-01-1996, p.3-35, p.3o [Consulta: 26 juny 2011]. «The recent discovery of 75.000 year old necklace beads in a cave in South Africa is evidence that Homo sapiens were "acting like modern humans"»
# Melanophryniscus sanmartini

Melanophryniscus sanmartini és una espècie d'amfibi que viu a l'Uruguai i, possiblement també, al Brasil.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Lavilla, E. & Langone, J. 2004. Melanophryniscus sanmartini. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 11 d'abril del 2008.
# Tirambes

Els tirambes (en llatí: Tyrambae, en grec: Τυράμβαι, Tirambe) eren un poble de la Sarmàcia asiàtica, que tenien per ciutat principal l'anomenada Tirambe (Τυράμβη), prop del riu Rhombites minor. Els mencionen Claudi Ptolemeu i Estrabó.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Tyrambae». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 7 agost 2021].
# Cal Bacallà

Cal Bacallà és un mas ubicat al terme municipal de Sant Feliu de Buixalleu. Apareix fotografiat ja en els primers vols aeris dels americans l'any 1946 i 1956, on s'aprecia el mas i els camps treballats. Les fotografies es poden veure a través de l'eina del ICGC, Vissir3. El seu estat actual és completament en ruïnes.
El topònim sembla ser degut, segons Sebastià Riera i Pibernat, a que cal Bacallà tenia una mina d'aigua que rajava molt pocs dies l'any, i consumir bacallà dessecat provoca molt set i no suficient aigua per a fer-la passar.
Es pot trobar localitzat al mapa: "Les ruïnes del Montseny".

## Referències

* ↑ «Vissi3». [Consulta: 7 febrer 2021].
* ↑ Fugarolas Masó, Jaume. Sant Feliu de Buixalleu en el temps. Ajuntament de Sant Feliu de Buixalleu, 2011. ISBN Gl 641/2011.
* ↑ «Les ruïnes del Montsent». [Consulta: 7 febrer 2021].
# Luci Corneli Sul·la (pare de Sul·la)

Luci Corneli Sul·la (en llatí Lucius Cornelius Sul·la) va ser un magistrat romà. Era fill de Publi Corneli Sul·la (Publius Cornelius Sulla) i pare del dictador Sul·la. La seva importància deriva només del fet de ser el pare del dictador, ja que la seva vida no va estar marcada per cap fet destacat. A la seva mort va deixar un fortuna reduïda.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 933.
# Labeo batesii

Labeo batesii és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 19 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Camerun fins a Cabinda, excloent-ne el riu Congo, el riu Níger i el llac Txad.

## Referències

* 1 2 «Labeo batesii» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C. i J. Daget, 1984. Cyprinidae. p. 217-342. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828. .
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Reid, G.M., 1985. A revision of African species of Labeo (Pisces: Cyprinidae) and a re-definition of the genus. Verlag von J. Cramer, Braunschweig. 322 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Magnesioarfvedsonita

La magnesioarfvedsonita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup del nom arrel arfvedsonita. Rep el nom per la seva relació amb l'arfvedsonita.

## Característiques

La magnesioarfvedsonita és un silicat de fórmula química {Na}{Na₂}{Mg₄Fe$^{3+}$}(Si₈O$_{22}$)(OH)₂. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 5 i 6.
Segons la classificació de Nickel-Strunz pertany a «09.DE - Inosilicats amb 2 cadenes dobles periòdiques, Si₄O$_{11}$; clinoamfíbols» juntament amb els següents minerals: antofil·lita, cummingtonita, clinoholmquistita, grunerita, manganocummingtonita, manganogrunerita, permanganogrunerita, ferrofluoropedrizita, ferrifluoroleakeïta, actinolita, ferritschermakita, ferroactinolita, ferrohornblenda, ferrotschermakita, joesmithita, magnesiohornblenda, tremolita, tschermakita, cannilloïta, fluorcannil·loïta, parvomanganotremolita, fluorotremolita, potassicfluoropargasita, edenita, ferroedenita, ferrokaersutita, ferropargasita, hastingsita, kaersutita, magnesiohastingsita, pargasita, sadanagaïta, fluoroedenita, potassicferroferrisadanagaïta, potassicsadanagaïta, potassicpargasita, potassicferrosadanagaïta, magnesiofluorohastingsita, potassicfluorohastingsita, potassicclorohastingsita, fluoropargasita, parvomanganoedenita, potassiccloropargasita, potassicferrocloroedenita, potassicmagnesiohastingsita, potassicferropargasita, cromiopargasita, ferrotaramita, barroisita, ferroferribarroisita, ferroferriwinchita, ferribarroisita, ferroferritaramita, ferroferricatoforita, ferrobarroisita, ferrorichterita, ferrowinchita, ferrocatoforita, ferritaramita, magnesiotaramita, richterita, winchita, taramita, fluororichterita, catoforita, potassicfluororichterita, potassicrichterita, ferrighoseïta, ferriwinchita, fluorotaramita, arfvedsonita, eckermannita, ferroeckermannita, ferroglaucòfan, glaucòfan, potassicmanganileakeïta, manganoarfvedsonita, ferrileakeïta, magnesioriebeckita, nyboïta, riebeckita, manganomanganiungarettiïta, ferroferrinyboïta, clinoferroferriholmquistita, ferrinyboïta, ferroferrileakeïta, ferroferrifluoroleakeïta, sodicferriclinoferroholmquistita, magnesiofluoroarfvedsonita, ferripedrizita, potassicferrileakeïta, fluoronyboïta, manganidellaventuraïta, fluoropedrizita, potassicarfvedsonita, ferriobertiïta, potassicmagnesiofluoroarfvedsonita, ferroferripedrizita, potassicmagnesioarfvedsonita, pedrizita, ferropedrizita, fluoroleakeïta i ferroferriobertiïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Hpakant, dins el districte de Mohnyin (Kachin, Myanmar). Tot i tractar-se d'una espècie no gaire habitual ha estat descrita en tots els continents del planeta, inclosa l'Antàrtida.

## Referències

* ↑ «Magnesio-arfvedsonite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 2 gener 2020].
# Collarada

Collarada és un pic del Pirineu aragonès de 2.886 metres d'altitud sobre el nivell del mar, enclavat al municipi de Villanúa (Osca, Espanya). És la màxima altura de la comarca de la Jacetània i un dels cims més impactants de Pirineu per la seva àmplia visibilitat.
Es troba dins del que geològicament es denominen serres interiors del Pirineu i forma part del Circ d'Ip, en el centre es troba l'ibón (llac) glacera del mateix nom.
La composició d'aquesta mola, la roca calcària, fa que pel pas del temps, les glaciacions i l'aigua, contingui un complex sistema càrstic compost de diverses grutes, avencs i fosses que segueixen modificant per l'efecte de l'aigua que recorre el seu interior en forma de rius, llacs i sifons.
Destaquen entre les formacions càrstiques de Collarada:
* La Cova de Les Güixas o grutes velles, oberta al públic i explotada turísticament.
* La Font escàndol
* La fossa Vernero
* La fossa de l'Infern o Buxaquera a 2500m d'alçada, profunditat de 714 mi 2400 m de desenvolupament.
* La font d'en paco

## Esport

El Grup de Muntanya de Sabiñánigo havia organitzat durant diversos anys en el mes de setembre un dur Biatló que consistia en un tram de bicicleta, Sabiñánigo-Acumuer i un altre a peu Acumuer-Collarada que entre anada i tornada suposaven recórrer 60 km i salvar un desnivell acumulat de més de 2.100 metres. Aquesta dura prova va tenir la seva setena i última edició el 2004.
Collarada és ben conegut a l'hivern pels pendents del seu vessant sud, no excessivament dures, que permeten als amants de la muntanya practicar esquí de muntanya, tot i que les allaus suposen un greu perill que han arribat a costar vides de muntanyencs, com la que es va produir el 9 de gener de 2010 amb tres morts.
El 17 de juliol de 2011 el ajuntament de Villanúa va organitzar la primera cursa d'esport extrem 2 kV (2 quilòmetres Verticals), que transcorre entre el nucli urbà de Villanúa i el bec amb un total de 17 km i un desnivell de 2.016 m.

## Referències

* ↑ Tres muertos de una misma familia por un alud

## Enllaços externs

* http://www.villanua.net
* http://www.mendikat.net/monte.php?numero=1874 Arxivat 2013-07-18 a Wayback Machine.
# Tomata del Perelló

La Tomata del Perelló és aquella que es cultiva al Perelló (Ribera Baixa). Agrupa a 84 productors amb una producció pels volts dels dos milions de quilos. Una de les característiques és que es planten en arena de platja.
La producció tomatera al Perelló es duu a terme entre maig i agost, i comprén les varietats valenciana, raf, cherry bombó, rosa i tomata de pera.
Ha esdevingut un símbol del Perelló, que organitza una fira dedicada al vegetal des de la dècada del 2010.

## Referències

* 1 2 3 Pons, Paula. «Tomates de El Perelló, el caviar de la Ribera Baixa». Guía Hedonista, 14-07-2017. [Consulta: 16 juny 2020].
* ↑ «El tomate rosa de El Perelló causa furor entre los visitantes a la feria gastronómica». Levante-EMV, 06-06-2017. [Consulta: 17 juny 2020].
* ↑ «El Perelló, el cor de la tomaca». Valencia Extra, 04-06-2018. [Consulta: 17 juny 2020].
# Bromoetà

El bromoetà, també conegut com a bromur d'etil, és un compost químic del grup dels haloalcans. Aquest compost volàtil té una olor similar a l'èter.

## Usos

En síntesi orgànica, el bromoetà és l'equivalent sintètic del sintó carbocatió etil (Et$^+$), encara que formalment, aquest catió no es forma en realitat. Per exemple, les sals de carboxilats es converteixen en èsters etílics, carbanions en derivats etilats, tiourea en sals d'etilisotiouroni i les amines en etilamines.

## Referències

* ↑ Makosza, M.; Jonczyk, A. «Phase-transfer alkylation of nitriles: 2-phenylbutyronitrile». Organic Syntheses, 55, 1976, pàg. 91. DOI: 10.15227/orgsyn.055.0091.
* ↑ Petit, Y.; Larchevêque, M. «Ethyl glycidate from (S)-Serine: Ethyl (R)-(+)-2,3-epoxypropanoate». Organic Syntheses, 75, 1998, pàg. 37. DOI: 10.15227/orgsyn.075.0037.
* ↑ Brasen, W. R.; Hauser, C. R. «o-Methylbenzyl alcohol». Organic Syntheses, 34, 1954, pàg. 58. DOI: 10.15227/orgsyn.034.0058.
# Luci Cornifici

Luci Cornifici (en llatí: Lucius Cornificius) va ser un cavaller romà. Formava part de la gens Cornifícia, d'origen plebeu.
Va ser un dels acusadors de Miló l'any 52 aC, després de la mort de Publi Clodi. Un senador que Asconi menciona amb el nom de Publius Cornificius era segurament la mateixa persona.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 858.
# Labeo bottegi

Labeo bottegi és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica.

## Referències

* 1 2 «Labeo bottegi» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C. i J. Daget, 1984. Cyprinidae. p. 217-342. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828. .
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Reid, G.M., 1985. A revision of African species of Labeo (Pisces: Cyprinidae) and a re-definition of the genus. Verlag von J. Cramer, Braunschweig. 322 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Gran Premi de Madrid de motociclisme

El Gran Premi de Madrid de motociclisme fou un esdeveniment esportiu que es disputà en una sola ocasió (la temporada de 1998), al Circuit del Jarama, dins del calendari del Campionat del món de motociclisme. L'esdeveniment es disputà en substitució del Gran Premi de Portugal, ja que el Circuit d'Estoril estava en fase d'homologació.

## Guanyadors

| Any | Circuit | 125 cc | 125 cc | 250 cc | 250 cc | 500 cc | 500 cc | Detalls |
| Any | Circuit | Pilot | Motocicleta | Pilot | Motocicleta | Pilot | Motocicleta | Detalls |
| 1998 | Jarama | Lucio Cecchinello | Honda | Tetsuya Harada | Aprilia | Carles Checa | Honda | Detalls |

## Referències

* «Autres Grand Prix en Espagne» (en francès). Racing Memory. [Consulta: 2 maig 2008].
# Libertad Leblanc

Libertad María de los Ángeles Vichich Blanco, coneguda com a Libertad Leblanc (Guardia Mitre, Río Negro, Argentina, 24 de febrer de 1938, - 30 d'abril de 2021) va ser una actriu de cinema argentina, famosa per haver protagonitzat diverses pel·lícules eròtiques durant la dècada de 1960.
Leblanc va ser un dels símbols sexuals de les rosses de platí de l'Argentina als anys seixanta i setanta; la rossa va aparèixer en diverses pel·lícules orientades a adults sovint amb nuesa o contingut sexual com ara Acosada (1964). Moltes de les seves pel·lícules van ser controvertides; la pel·lícula de 1968 La Endemoniada també es coneixia en anglès com A Woman Possessed, una pel·lícula de terror vampíric amb nuesa explícita. El 1967 va aparèixer a la luxuriosa La Venus maldita. El 1969 va aparèixer a Deliciosamente amoral, de nou molt controvertida.
Leblanc també va aparèixer en versions televisives de Nana (la novel·la decimonònica d'Émile Zola), Lola Montès i Lady Hamilton.
Va estar casada i divorciada del productor Leonardo Barujel.

## Filmografia

* Estàndard (1989)
* Furia en la isla (1976) amb Lily
* Olga, la hija de aquella princesa rusa (1972)
* Cerco de Terror (1972)
* Mujeres de medianoche (1969)
* Cautiva de la selva (1969)
* La culpa (1969) amb Márgara
* Deliciosamente amoral (1969)
* La endemoniada (1968)
* Psexoanálisis (1968)
* La casa de Madame Lulú (1968)
* El satánico (1968)
* 4 contra el crimen (1968)
* Noches prohibidas (1968)
* Esclava del deseo (1968)
* El derecho de gozar (1968)
* Seis Días para Morir (La Rabia) (1967)
* Cuando los hombres hablan de mujeres (1967)
* La perra (1967)
* La Venus maldita (1967)
* La piel desnuda (1966)
* Fuego en la sangre (1965)
* La cómplice (1965)
* Una mujer Pecado precio (1964)
* María M. (1964)
* Acosada (1964)
* Testigo para un crimen (1963)
* La Flor de Irupé (1962)
* La procesión (1960)
* El bote, el río y la gente (1960)
* El primer beso (1958)

## Referències

* ↑ Levine, Suzanne Jill. Manuel Puig and the Spider Woman: His Life and Fictions. Univ of Wisconsin Press, 2001, p. 203. ISBN 978-0-299-17574-0.
* ↑ Plazaola, Luis Trelles. South American Cinema/ Cine De America Del Sur: Dictionary of Film Makers/ Diccionario De Los Productores De Peliculas. La Editorial, UPR, 1 gener 1989, p. 77. ISBN 978-0-8477-2011-8.
# Tommaso Caputo

Tommaso Caputo (17 d'octubre del 1950, Afragola, Itàlia) és un religiós, diplomàtic i teòleg italià. Fou ordenat sacerdot el 1974. Des del 2007 fins al 2012 fou arquebisbe titular d'Otricoli i Nunci Apostòlic a Malta i Líbia. Actualment és el nou bisbe-prelat de Pompeia i delegat pontifici del Santuari de la Mare de Déu del Rosari de Pompeia.
# Bünde

Bünde (pronunciat en alemany) és un municipi del districte de Herford, a l'estat de Rin del Nord-Westfàlia, a Alemanya.

## Geografia

Bünde es troba entre Bielefeld (oest) and Hannover (est). El petit riu Else creua el poble.

### Divisions

Bünde es divideix en 12 districtes (dades de població de l'any 2005)
* Bünde (centre) (11,163 habitants)
* Ennigloh (9,146 habitants)
* Spradow (4,832 habitants)
* Südlengern (4,610 habitants)
* Dünne (4,165 habitants)
* Holsen (3,762 habitants)
* Hunnebrock (3,329 habitants)
* Ahle (2,060 habitants)
* Bustedt (1,751 habitants)
* Hüffen (1,653 habitants)
* Werfen (934 habitants)
* Muckum (853 habitants)

## Ciutats agermanades

* Jakobstad ( Finlàndia)
* Leisnig ( Alemanya)

## Història

Bünde és mencionada per primera vegada com a Buginithi, l'any 853. Té una de les esglésies més antigues de Westfàlia, la Laurentiuskirche (fundada vers els anys 778 - 840).
A Doberg s'hi han trobat fòssils d'uns 30 milions d'anys, incloent el crani d'una balena dentada (concretament una Easqualadon langewieschei) i l'esquelet d'un manatí (concretament un Anemotherium langewieschei). Ambdós van ser trobats el 1911-1912 per Friedrich Langewiesche, que esdevingué ciutadà d'honor de Bünde. Els fòssils es troben avui en dia al Museu de Doberg de Bünde.

## Indústria

Les principals indústries són les manufactures de mobles de cuina i cigars. El poble és sovint sobreanomenat la Caixa de Cigars d'Alemanya (Zigarrenkiste Deutschlands en alemany). També s'hi produeixen molts productes relacionats amb el tabac com ara pipes i caixes per a tabac. La indústria i els museus del tabac de Westfàlia tenen el seu centre neuràlgic a la ciutat.

## Referències

* ↑ Adrian Room, Placenames of the World, 2nd ed. s.v. "Bũnde"; Franz Friedrich Roger Wilmans, Die Kaiserurkunden der Provinz Westfalen 777-1313: kritisch, topographisch, und historisch'' (Münster 1881) vol. II no. 189. p. 240; document de 1039.
# Luci Hostili Mancí

Luci Hostili Mancí (en llatí Lucius Hostilius Mancinus), era probablement fill d'Aule Hostili Mancí (Aulus Hostilius Mancinus). Va ser un magistrat romà i formava part de la gens Hostília.
Va ser llegat del cònsol Luci Calpurni Pisó l'any 148 aC en el setge de Cartago a la Tercera Guerra Púnica i va dirigir la flota mentre Pisó dirigia l'exèrcit de terra. Va ser el primer a entrar a una part de Cartago l'any 146 aC. Quan va tornar a Roma no va parar d'exhibir dibuixos de Cartago i dels atacs que els romans havien fet i sempre estava disposat a explicar tots els detalls de l'entrada a Cartago, al poble. Per això es va fer popular i el preferit de la gent i va ser elegit cònsol el 145 aC junt amb Quint Fabi Màxim Emilià.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 914.
# La Cela de Goson

La Céle de Gosom (en francès La Celle-sous-Gouzon) és una localitat i comuna de França, a la regió de la Nova Aquitània, departament de la Cruesa. La seva població al cens de 1999 era de 138 habitants. Està integrada a la Communauté de communes du Carrefour des Quatre Provinces.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 232 | 226 | 203 | 162 | 138 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Raymond Maubert | |
| 2008- | Pascal Guy | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Condonació

La condonació o remissió, en Dret, és l'acte jurídic mitjançant el qual una persona que és creditora d'una altra decideix renunciar al seu dret enfront de l'altra, alliberant del pagament el deutor.
La condonació es fa a títol gratuït, és a dir, sense rebre res a canvi.
Tipus de Remissió
* Remissió Voluntària
* Remissió Forçada
* Remissió Testamentària
* Remissió per acte entre vius
* Remissió Total
* Remissió Parcial
Els deutes tributaris només podran condonar-se en virtud de llei i en la quantitat i amb els requisits que en aquesta es determinin. Els passius "impagables" o aquells que són condonats pels creditors es converteixen en ingrés gravat, sobre el qual no hi haurà cost o deducció imputable que el pugui fer disminuir, per la qual cosa es convertirà en renda líquida.
Així com els deutes incobrables poden ser deduïts de l'impost sobre la renda, aquells passius que no siguin exigibles, o que per negociacions amb els creditors, aquests decideixin condonar aquests passius, s'han de convertir en ingrés, per la qual cosa serà gravat amb l'impost sobre la renda.
Un deute no cobrat per l'empresa és despesa, i un passiu no pagat per ella és un ingrés, cosa que no és gaire natural ni lògica.

## Referències

* ↑ «#termedelasetmana: condonació del deute». web. TERMCAT. [Consulta: 8 juliol 2015].