OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dinar

* Aquest article tracta sobre la moneda. Vegeu-ne altres significats a «Dinar (menjada)».
El dinar (de l'àrab دينار, dīnār, pl. دنانير, danānīr) és la unitat monetària de diversos estats del món, la majoria dels quals de llengua àrab o que antigament havien format part de l'Imperi Otomà, ja que històricament fou usada en terres musulmanes. El mot «dinar» té el mateix origen que la paraula diner, ja que ambdues deriven del denari romà.
El dinar era l'antiga moneda musulmana d'or que el califa omeia Abd-al-Màlik ibn Marwan va encunyar entre els anys 691 i 692 i que tenia un pes que, segons les èpoques, va oscil·lar entre els 4,25 g i els 3,85 g. En els inicis imitava els models romans d'Orient, però ben aviat va adquirir caràcter propi i definit, fins al punt que va ser imitat fora dels territoris califals, com fou el cas del mancús a la Catalunya del segle xi, ja que als antics comtats catalans els dinars cordovesos hi circulaven àmpliament. Per aquella època, als territoris d'al-Àndalus que avui formen part dels Països Catalans es van encunyar quarts de dinar a la taifa de València (coneguts com a roals, rovals o «or de València») i diverses fraccions de dinar també a la taifa de Lleida.

## Estats que usen actualment el dinar com a moneda

* Algèria: el dinar algerià
* Bahrain: el dinar de Bahrain
* Iran: el rial iranià es divideix en 100 dinars
* Iraq: el dinar iraquià
* Jordània: el dinar jordà
* Kuwait: el dinar kuwaitià
* Líbia: el dinar libi
* Sèrbia: el dinar serbi
* Tunísia: el dinar tunisià

## Estats i territoris que havien usat el dinar com a moneda

* Abu Dhabi: el dinar d'Abu Dhabi
* Bòsnia i Hercegovina: el dinar de Bòsnia i Hercegovina
* Federació d'Aràbia del Sud: el dinar d'Aràbia del Sud
* Croàcia: el dinar croat
* Iemen del Sud: el dinar iemenita
* Iugoslàvia: el dinar iugoslau
* República de la Krajina Sèrbia: el dinar de la Krajina
* República Sèrbia: el dinar de la República Sèrbia
* Sudan: el dinar sudanès

## Referències

* ↑ «GDLC - dinar». [Consulta: 8 gener 2018].
* ↑ Porteous, John. «The Imperial Foundations». A: Coins in history: a survey of coinage from the reform of Diocletian to the Latin Monetary Union (en anglès). Weidenfeld and Nicolson, 1969, p. 14–33. ISBN 0-297-17854-7.

## Vegeu també

* Diner (moneda)
* Denar, la moneda de Macedònia del Nord
Viccionari
# A. R. Penck

A. R. Penck (alemany: Ralf Winkler) (Dresden, 5 d'octubre de 1939 - Zúric, 2 de maig de 2017), va ser un pintor, escultor, artista gràfic i bateria alemany.

## Biografia

Va estudiar al costat d'un grup de pintors neoexpressionistes. Sota el règim comunista, va ser vigilat per la policia secreta per ser considerat dissident. A finals de la dècada de 1970 va participar en diverses presentacions d'art a Berlín Occidental i va ser pioner de les primeres obres de lliure discurs a Berlín Oriental.
En particular els treballs realitzats per Penck van ser majorment exposats en galeries d'art i alguns museus en l'occident a partir de principis de la dècada de 1980. Entre els seus treballs d'art visual més importants va exposar en Zeitgeist donat a conèixer al museu Martin Gropius Bau i en l'exposició d'Art Modern al Tate Britain el 1983.
En els anys 1980 destresa amb la pintura pictogràfica i amb el seu característic art totèmic i l'ús de formes primitives per l'esbós de les formes humanes. Pel que ha treballat en diverses presentacions internacionals d'art, a Nova York i Londres principalment.
Les escultures de Penck, encara que menys familiars, evoquen els mateixos temes primitius que les seves pintures i dibuixos i utilitza materials comuns com ara fusta, ampolles, caixes de cartró, llaunes, cinta d'embalatge, paper d'estany i d'alumini, filferros i engrut, totes pintades muntades amb simplicitat i espontaneïtat.
Malgrat el poc detall estètic, la qualitat aspra i simplicitat de la seva construcció, tenen les mateixes formes antropomorfes simbòliques, com el de les seves pintures simbòliques planes. Les seves pintures possiblement estiguin influenciades pels treballs de Paul Klee i barregen la plana de l'escriptura egípcia o maia amb la cruesa de les últimes pintures negres, com les de Jackson Pollock. Les escultures són sovint evocadores dels caps de pedra de l'illa de Pasqua i d'altres manifestacions de l'art polinésico.
AR Penck, a més era un baterista i percussionista, i va ser membre del grup de rock «Triple Trip Touch», a més va aprofitar cada oportunitat que va tenir per tocar amb alguns dels millors músics de jazz del final dels anys 1980, incloent Butch Morris, organitzant esdeveniments musicals i exposicions d'art en la seva mansió a Heimbach el 1990 amb la col·laboració de Lee Lennie, Ana Homler i les pintures de Christine Kuhn.
A.R. Penck treballava a Berlín, Düsseldorf, Dublín i Nova York.

## Referències

* ↑ «A. R. Penck». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* http://www.michaelwerner.com
# Comís

Un comís era una expropiació de béns materials o de drets jurídics que s'aplicava sobre una persona, en benefici o d'algú a qui havia fet mal, o d'algú a qui degués un deute, o en benefici del fisc general. Els motius per decomissar quelcom a algú podien ser variats:
* per perpetrar un delicte penal,
* per l'obtenció de béns o capitals de manera il·legal,
* per plantar o construir de mala fe en terrenys aliens,
* per fer contraban amb aquells béns
* per signar un contracte amb causa il·lícita sobre aquells béns
* i per tots aquells casos que estipulats amb el pacte de la llei comissòria.
Durant les edats medieval i moderna segons la legislació feudal un terreny sota un contracte d'emfiteusi podia ser decomissat pels següents motius:
* si en una escriptura de compravenda s'hi havia fet constar un preu fals, diferent al que els propietaris realment havien pagat en el seu moment,
* si l'emfiteuta es negava a reconèixer la propietat directa superior,
* si el censatari ometia el pagament de cànon censal durant tres anys,
* si l'emfiteuta deixava de podar la vinya (en aquests casos) durant tres anys,
* si es produïa un dany o un deteriorament del funde amb mala intenció.
Però el comís de béns o drets també es produïa entre nobles pel trencament de llurs relacions jurídiques estrictament feudals, sobretot en els casos en què un vassall es negava a retre al seu senyor la deguda potestat sobre un castell o un feu, però també per causa d'infidelitats, fadigament o bausia. En aquests casos feudals també s'anomena amissió.

## Referències

* 1 2 3 4 Mestre i Campi, Jesús (director). Diccionari d'Història de Catalunya. Edicions 62, 1998, p. 270, entrada: "comís". ISBN 84-297-3521-6.
# Molí Descals

El Molí Descals és un molí de gra ubicat a Ontinyent, a la dreta del riu Clariano, davant del pont Nou de la Paduana. Es troba documentat des de l'any 1415 i va estar actiu fins a 1972. Es conserva en molt bon estat i conserva la roda de molí, dos queixals, la tremuja amb l'esquellot d'avís, la neta on es netejava el gra abans de moldre-ho i el torn que seleccionava la farina per mides.
En l'actualitat és la residència d'estiu dels antics moliners que ho tenen obert al públic interessat i els expliquen el funcionament i els mecanismes de les diferents parts.

## Història

Documentat per primera vegada el 1415, apareix com a molí d'Enmig i el seu propietari era Johan Urgellés. El 1460 era propietat de Domingo Doménech; el 1485 apareix a nom d'Anthoni Montanya i canvia el seu nom pel de Montanya fins a 1625 en què deixa de pertànyer a aquesta família. És ja en el segle XX quan apareix el nom de Descals. El gener de 1928 l'arrendà la família Descals (José Descals Soler) per dues pessetes diàries de lloguer, fins que el 1946 el comprà. El matrimoni de José Descals Soler i Eduvigis Tormo Durà compraren el molí a José María Belda Coll i a la seua esposa María Revert Nadal. Els propietaris actuals són els germans Alejandro i Eduvigis Descals Tormo, fills del primer Descals del molí.

## Construcció i funcionament

La construcció disposa d'una bassa de 55 cm de grossària de paret, que comença amb 1 m de profunditat i acaba en 2,30 m; ventador a l'esquerra, dos cups en rampa quasi de mitja circumferència de 105 cm de diàmetre i 5 m de caiguda que mouen dos rodets i dos jocs de moles. Dues voltes de 2,2 m d'alçària, 1,70 m d'amplària i 8 m de longitud fins al cacau de 2,50 m d'alçada, 2 m d'amplada i uns 25 m de longitud, fins a la séquia que va al Molí Capellano. L'aigua li venia del Molí Xorrera per mitjà de la séquia de Bodí o en general de la Barbacana, de 40 cm d'ampla i 70 cm de fondària, amb un gruix de paret de 40 cm.
L'Associació Valenciana d'Amics del Molins (AVAM), organització dedicada a promoure l'interès pels vells molins hidràulics i pels seus sistemes de funcionament, séquies i hortes en els quals s'hi troben instal·lats, disposa d'un catàleg de molins valencians que inclou el Molí de Descals d'Ontinyent, també anomenat de Montanya o d'Enmig.

## Referències

* Sendra, Fernando. «Molí de Descals». AVAM, 2003. Arxivat de l'original el 29 de desembre 2013. [Consulta: 26 desembre 2013].
# La Cavalleria (Manlleu)

La Cavalleria és una masia de Manlleu (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia de planta rectangular construïda damunt pedra viva i coberta a dues vessants. Consta de planta baixa i dos pisos. El portal és orientat al sud-oest, i té el carener perpendicular: és adovellat, amb la dovella central decorada a la qual hi ha representat un cap de cavall. A la part dreta hi ha un contrafort que sosté la paret.
A la llinda d'un balcó del primer pis també hi ha un cavall esculpit, mentre que les finestres del segon són de tipus conopial. Hi ha dos portals que tanquen la lliça i les dependències agrícoles, als sectors de tramuntana i migdia respectivament.
Als angles oest i est de la masia hi ha unes pedres que sobresurten, que devien aguantar una antiga torrella de defensa a cada angle. És construïda amb pedra i tàpia, i ha estat arrebossada recentment.

## Història

És una antiga masia registrada al fogatge de 1553 de la parròquia i terme de Manlleu. El mas era habitat per Jaume Cavalleria. Als segles XVII i XVIII hi trobem homes polítics i militars; Carles de Regàs i Cavalleria, fill del mas, lluità aferrissadament durant la Guerra de Successió contra els filipistes. Acabada la guerra contra els Borbons es retirà a viure a Vic perquè els manlleuencs s'havien mostrat partidaris de Felip V. El seu fill fou també militar.
L'any 1921 el mas fou adquirit pel masovers als successors de la família Regàs. Els Prat (masovers) procedien de Sant Joan de Galí.
El mas conserva un ric arxiu amb papers i documents del segle xviii, i moltes notes referents a les Guerres Carlines.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «La Cavalleria». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 agost 2014].
# Madrid (diari)

Madrid fou un periòdic que es va publicar a Madrid entre 1939 i 1971. Juan Pujol Martínez, que durant la Segona República havia dirigit el diari vespertí d'orientació dretana Informaciones (propietat de Joan March i Ordinas) i havia estat diputat en les llistes de la CEDA, va optar i va obtenir una de les poques llicències d'obertura de periòdics que es van concedir després del final de la guerra civil espanyola.
En els seus inicis, el diari Madrid fou un periòdic modest, sense grans aspiracions i que va arribar a arribar a tenir a la fi dels anys 50 un tiratge de 60.000 exemplars. En 1962, la capçalera és adquirida per la societat Fomento de Actividades Culturales, Económicas y Sociales (FACES), integrada per diferents corrents afins al règim franquista. En 1966, Rafael Calvo Serer, notable membre de l'Opus Dei i partidari de Joan de Borbó, prengué el control de l'empresa editorial i nomenà Antonio Fontán director del periòdic.
En aquesta època comptava en la redacció del Diari Madrid: Miguel Ángel Aguilar, José Oneto, José Vicente de Juan i Alberto Mínguez. A partir d'aquest moment, Madrid esdevingué un referent dels corrents aperturistes que començaven a despuntar en el crepuscle de la dictadura. Es caracteritzava per la seva independència i l'expressió d'idees pròpies amb freqüència molt crítiques amb el règim. Començaren també de manera tímida i subtil a reclamar una major obertura democràtica i una millor defensa de les llibertats i els drets individuals. Aquesta nova línia editorial li va provocar greus dificultats amb el govern. Un article de Calvo Serer, publicat en 1968, en el qual de manera indirecta i mitjançant una subtil comparança amb Charles de Gaulle, demandava la retirada del poder de Francisco Franco, va provocar la suspensió del diari durant dos mesos. Posteriorment, el 25 de novembre de 1971, amb l'excusa de dificultats empresarials, el Govern procedí a la cancel·lació del periòdic i prohibí la seva publicació. Malgrat les batalles judicials que es van succeir, el diari es va veure obligat a vendre el seu patrimoni per a plantar cara als deutes, i el 24 d'abril de 1972 es va procedir a volar la seu del rotatiu, en un acte simbòlic que suposava donar per resolta una de les primeres incursions en el terreny dels principis democràtics durant els anys de la dictadura franquista.
Viccionari
# Martinet de nit del Japó

El martinet de nit del Japó (Gorsachius goisagi) és una espècie d'ocell de la família dels ardèids (Ardeidae) que habita pantans i corrents fluvials al bosc dens al sud del Japó, a Honshu i les illes Izu. Passa l'hivern a les Filipines.

## Referències

* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 208. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Partit Popular de Pensament Lliure

Partit Popular de Pensament Lliure (suec Frisinnade folkpartiet) fou un partit polític suec fundat el 1923 pel sector prohibicionista del Partit de Coalició Liberal quan es va votar a favor de la prohibició de l'alcohol, i així es va presentar a les eleccions legislatives sueques de 1924. El sector antiprohibicionista va fundar el Partit Liberal de Suècia. El 1934 ambdós partits es reunificaren en el Partit Popular Liberal.

## Líders

* Carl Gustaf Ekman, 1924-1932
* Felix Hamrin, 1932-1935
# Abu-Ubayd-Al·lah Muàwiya ibn Ubayd-Al·lah ibn Yassar al-Aixarí

Abu-Ubayd-Al·lah Muàwiya ibn Ubayd-Al·lah ibn Yassar al-Aixarí (àrab: أبو عبيد الله معاوية بن عبيد الله بن يسار الأشعري, Abū ʿUbayd Allāh Muʿāwiya b. ʿUbayd Allāh b. Yasār al-Axʿarī) (mort en 786/787), fou visir del califa al-Mahdi.
Fou nomenat pel califa al-Mansur per ser part del seguici d'al-Mahdi, fill d'al-Mansur. Quan al-Mahdí va pujar al poder el 775 el va nomenar visir. Va reformar el kharaj, una taxa sobre les terres, que va esdevenir proporcional al producte i que es podia pagar en productes. El 777 fou acusat d'heretgia però l'acusació no va tirar endavant; el 778 va ser assassinat el seu fill Muhàmmad; tot això va afectar seriosament el seu prestigi. A més tenia l'hostilitat del camarlenc ar-Rabí ibn Yunus ibn Dàwud; el 779/780 fou destituït. Yaqub ibn Dàwud fou nomenat nou visir, però Abu-Ubayd-Al·lah va conservar les funcions del diwan ar-rasàïl fins a la seva mort.

## Bibliografia

* Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. «Abū ʿUbayd Allāh Muʿāwiya b. ʿUbayd Allāh b. Yasār al-As̲h̲ʿarī».
# Coptodon discolor

Tilapia discolor és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 22,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: sud-est de la Costa d'Ivori i Ghana.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
* Günther, A. 1903. Last account of fishes collected by Mr. R. B. N. Walker, C. M. Z. S., on the Gold Coast. Proceedings of the Zoological Society of London. 1902, v. 2 (pt 2): 330-339, Pls. 30-33.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Teugels, G.G. i D.F.E. Thys van den Audenaerde, 1991. Tilapia. p. 482-508. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Teugels, G.G. i D.F.E. Thys van den Audenaerde, 1992. Cichlidae. p. 714-779. A: C. Levêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Volum 2. Coll. Faune Tropicale núm 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Flandes i O.R.S.T.O.M., París, 902 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Molí Diumer

El Molí Diumer és un edifici del municipi de Cardedeu (Vallès Oriental) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici aïllat, prop del mas Diumer, té planta baixa i pis.Té la coberta a una vessant, amb una original xemeneia. La façana és de pedra, el portal d'entrada és d'arc rebaixat, amb vint-i-una dovellades de construcció bastant tosca. El nivell interior és més baix que l'exterior. Té un altre portal, amb llinda de fusta. Per davant té dues finestres fetes amb maons, per darrere en té dues de molt petites. Les parets són de més d'un metre. Es conserva a l'interior la pedra de molí, però desmuntada.

## Història

Molí documentat el 1199, propietat dels fills d'Arnaldo Decimaris. Durant els segles xiv i xv s'esmenta el Mas Diumer. El setembre de 1893 encara funcionava i s'hi molia gra per al bestiar. Per sota del molí hi passa un rec, que va de la riera, a uns cent metres, fins a una bassa que hi ha al darrere (també menava aigua a l'horta de Can Diumer). Es veu aquest molí en el mapa de 1777, força lluny del nucli urbà. Avui en dia, l'expansió d'aquest fa que el molí Diumer estigui ja integrat dins del cas urbà. L'edifici està restaurat en un estil rústic, fins fa poc era un habitatge.

## Referències

* 1 2 «Molí Diumer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
* ↑ Pla Especial i Catàleg del Patrimoni Arquitectònic i Urbanístic de Cardedeu. Cardedeu: Ajuntament de Cardedeu, 1998.
# Murder at Dawn

Murder at Dawn és una pel·lícula d'espionatge estatunidenca de 1932 dirigida per Richard Thorpe. La pel·lícula també es coneix com The Death Ray al Regne Unit.

## Argument

La invenció d'una nova dinamo per crear electricitat a partir de la llum posarà en perill l'inventor, el professor Farrington, i la seva filla Doris.

## Repartiment

* Jack Mulhall com Danny
* Josephine Dunn com Doris Farrington
* Eddie Boland com Freddie
* Marjorie Beebe com Gertrude
* Martha Mattox com la mestressa de casa
* Mischa Auer com Henry
* Phillips Smalley com Jutge Folger
* Crauford Kent com Arnstein

## Referències

* ↑ «Murder at Dawn». archive.org. [Consulta: 7 gener 2024].
* ↑ «MURDER AT DAWN». mubi.com. [Consulta: 7 gener 2024].
# La Cavallussa

La Cavallussa és una pedania de la vila d'El Pinós, a la comarca del Vinalopó Mitjà, País Valencià. Té 23 habitants (2009).
Està ubicada a 4,6 quilòmetres al sud-est del centre municipal, a la vora de la frontera amb la Regió de Múrcia. De tradició agrària, es va despoblar durant mitjans del segle xx. Des de 1990 hi ha una ermita on es guarda a la Mare de Déu de l'Assumpció. El 15 d'agost hi ha una romeria que hi arriba des d'El Pinós. Per La Cavallussa el sender de gran recorregut GR-7 entra al País Valencià provinent de terres murcianes.

## Referències

* ↑ «La Cavallussa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ http://www.elecodepinoso.es/100-devotos-participan-en-la-romeria-de-la-caballusa/%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ Pérez Pérez, Francisco José. «Pedanies del Pinós». Ajuntament d'El Pinós. Arxivat de l'original el 2011-09-04. [Consulta: 16 setembre 2012].
# Masclet

«Masclet» té aquests significats:
* Masclet (beguda)
* Masclet (petard)
* Masclet (pèl)
* Mascletà composició sorollosa i rítmica de Masclets (petard)
Viccionari
# Pau Garcia-Milà

Pau Garcia-Milà (Olesa de Montserrat, 22 de juny de 1987) és un empresari català, conegut sobretot per ser un dels creadors i fundadors d'EyeOS el 2006, i a més és un dels fundadors de la xarxa social Bananity. Comunicador en emprenedoria social i noves tecnologies, és autor dels llibres Tot està per fer (2010), Optimismament (2012) i Tens una idea (però encara no ho saps) (2013). Ha obtingut múltiples reconeixements, com el premi a l'Innovador de l'any 2011 pel MIT. L'any 2010 va participar com a ponent a la primera edició del Fòrum Impulsa i va ser guanyador del Premi FPdGi Empresa 2010 (Premis FPdGi).
El març de 2014 va crear una nova empresa, Ideafoster, especialitzada a ajudar a portar a terme nous projectes.

## Referències

* ↑ «Nunca hemos patentado nada (entrevista)» (en castellà). La Vanguardia, 14-10-2011. [Consulta: 14 abril 2013].
* ↑ «Conferència de Pau García Milà - Si tens una idea, segueix-la!». Patronal catalana Cecot - pimes, microempreses i autònoms, 05-02-2012. Arxivat de l'original el 4 d’abril 2013. [Consulta: 14 abril 2013].

## Enllaços externs

* Pàgina personal de Pau Garcia-Milà
* Tres estudiants creen un sistema operatiu web de ressò internacional a Vilaweb, 20-09-2006
# Coordinació (gramàtica)

La coordinació, també anomenada parataxi, en lingüística, consisteix a unir dos elements que estan al mateix nivell sintàctic. D'aquest terme sorgeixen els conceptes de coordinació en matemàtiques (conjunts coordinats) i filosofia (per a les proposicions de lògica). La coordinació requereix un nexe que ajunti els dos elements, siguin paraules, sintagmes o oracions. Aquest nexe acostuma a ser una conjunció o locució equivalent.
La coordinació, en esports, és una qualitat física psicomotora o secundària que té el nostre organisme per solucionar eficaçment situacions motores desconegudes, gràcies al treball conjunt del sistema nerviós i sistema muscular.

## Tipus de coordinació en català

* Copulativa: els dos elements s'afegeixen sense aportar més valor que el de la suma. Els nexes típics són: i, ni…
    Exemple: La Maria i el Pau són germans
* Adversativa: el segon element expressa una oposició respecte al significat primer, no n'és la conseqüència lògica. Els nexes adversatius són: però, no obstant…
    Exemple: Li vaig dir que plouria però no va agafar el paraigües
* Disjuntiva: es dona una opció entre els dos elements. Els nexes típics són: o, o bé…
    Exemple: Vols pa o patates amb la carn?
* Distributiva: els dos elements es reparteixen en el temps de l'acció. Els nexes més usuals són: no sols… sinó també, ni… ni…
    Exemple: Ni treballa ni deixa treballar
* Explicativa: el segon element precisa el significat del primer. Els nexes més utilitzats són: és a dir, o sigui…
    Exemple: La capital de Catalunya, o sigui Barcelona, ha perdut població
* Il·lativa: el segon element reforça el sentit del primer. Els nexes més usuals són: i encara més, a part…
    Exemple: És una barbaritat i encara més, és un crim
# Bonaventura Frígola

Bonaventura Frígola és el nom dels següents personatges:
* Bonaventura Frigola i Fajula (1835 - 1899), músic i compositor.
* Bonaventura Frigola i Frigola (1829 - 1901), músic, violinista, director d'orquestra i compositor.