OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Uhuru

Uhuru va ser el primer satèl·lit artificial llançat específicament per a l'astronomia de raigs X. També es coneix com el X-ray Explorer Satellite, SAS-A (per a "Small Astronomy Satellite" A, sent la primera de la sèrie SAS de tres naus espacials), SAS 1, o Explorer 42. l'observatori va ser llançat el 12 de desembre de 1970 en una òrbita inicial d'uns 560 km d'apogeu, 520 km de perigeu, 3 graus d'inclinació, amb un període de 96 minuts. La missió va finalitzar al març de 1973. Uhuru va ser una missió d'exploració, amb un període de rotació de ~ 12 minuts. Es va realitzar el primer estudi exhaustiu de tot el cel de fonts de raigs X, amb una sensibilitat de prop de 0,001 vegades la intensitat de la Nebulosa del Cranc.

## Referències

* ↑ «Riccardo Giacconi, premio Nobel italiano per la fisica nel 2002 per scoperte nel campo dell'astronomia a raggi x» (en italià). Arxivat de l'original el 2008-02-04.

## Enllaços externs

* SAS-A (Explorer 42) Press Kit
* Uhuru Satellite at (GSFC. NASA)
* NSSDC Master Catalog: Uhuru Arxivat 2007-05-26 a Wayback Machine.
# Braddock (Dakota del Nord)

Braddock és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 43 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Braddock tenia 43 habitants, 20 habitatges, i 16 famílies. La densitat de població era de 66,4 hab./km².
Dels 20 habitatges en un 0% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 70% hi vivien parelles casades, en un 5% dones solteres, i en un 20% no eren unitats familiars. En el 20% dels habitatges hi vivien persones soles el 5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,15 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,44.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 7% tenia menys de 18 anys, un 9,3% entre 18 i 24, un 7% entre 25 i 44, un 30,2% de 45 a 60 i un 46,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 62 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.750 $ i la renda mediana per família de 26.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 19.000 $ mentre que les dones 27.500 $. La renda per capita de la població era de 12.457 $. Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Braddock». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Braddock». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
# Eudald Canivell i Masbernat

Eudald Canivell i Masbernat, de vegades escrit Canibell, (Barcelona, 26 de novembre de 1858 - ibídem, 2 d'abril de 1928) fou un dibuixant, impressor i tipògraf, a més de bibliotecari de la Biblioteca Arús de Barcelona.

## Biografia

Va néixer a Barcelona fill de Valentí Canivell i Surroca, de Ripoll, i de Carme Masbernat i Genoé, de Lloret de Mar. Inicialment treballà com a il·luminador de naips, moltes de les col·leccions dels quals són avui molt cotitzades, i més tard treballà com a tipògraf impressor. El 1876 fou un dels fundadors de l'Associació Catalanista d'Excursions Científiques al turó de Montgat, i el 1881 fou membre de la comissió federal de la Federació de Treballadors de la Regió Espanyola. Del 1895 al 1922 fou bibliotecari de la Biblioteca Arús. L'any 1891 publicà el butlletí El Arte de la Imprenta i a la foneria tipogràfica d'Antoni López, va dissenyar el tipus gòtic Tortis (1891) i el Gòtic Incunable (1904). Amb el dibuixant Josep Lluís Pellicer i l'impressor Josep Cunill fundà el 1897 l'Institut Català de les Arts del Llibre i una escola pràctica professional, que foren dissolts el 1939. També va dirigir La Ilustració Catalana (1880), la Revista Gràfica (1900), i l'"Anuario Tipográfico" de la Casa Neufville (1910-1922). També fou redactor de la revista L'Avenç. Participà en el Primer Congrés Catalanista del 1880, fou redactor de L'Avenç del 1881 al 1893 i organitzà l'Exposició del Llibre Català de 1906.
Es va casar amb Antònia Buxó. Va morir a conseqüència d'un accident el 2 d'abril de 1928.

## Obres

* Efemérides de la tipografía española y americana (1891)
* Guia de Montserrat (1898)
* Heribert Mariezcurrena i la introducció de la fototípia i del gravat a Espanya (1900)
* Álbum caligráfico universal (1901)
* Estudi iconogràfic del rei Jaume I el Conqueridor (1909)
* Bibliografia Medical de Catalunya (1918)

## Referències

* ↑ En el llibre d'índex dels naixements de l'Ajuntament de Barcelona de l'any 1858, llibre 5è, foli 16, apareix com a Canibell. Per contra, en la inscripció del naixement apareix com a Canivell.
* 1 2 Llibre Registre de Naixements de l'Ajuntament de Barcelona, any 1858, llibre 5è, foli 16, número de registre 64.
* 1 2 «Esquela». La Vanguardia, 11-04-1928, pàg. 2.
* ↑ Maspoch, Mònica. Galeria d'autors : ruta del modernisme, Barcelona. 1a ed.. Barcelona: Institut del Paisatge Urbà i la Qualitat de Vida, 2008, p. 60. ISBN 978-84-96696-02-0 [Consulta: 14 agost 2013].
* ↑ «Eduard Canibell». Tamarit. Biblioteca Pública de Tarragona. Arxivat de l'original el 29 de novembre 2014. [Consulta: 18 novembre 2014].

## Enllaços externs

* Correspondència d'Eudald Canivell a la Biblioteca de Catalunya.
* Bibliofília a Catalunya. Barcelona: Fundació Jaume I, 2001. ISBN 84-7226-699-0.
# Colonoscòpia

La colonoscòpia és una tècnica diagnòstica, que permet una exploració i visualització directa de tot l'intestí gros i també, si és necessari, la part final de l'intestí prim (ili terminal).
S'utilitza com a prova diagnòstica, permet l'extracció de biòpsies i la realització de teràpia endoscòpica.
Sol ser realitzada per un gastroenteròleg.

## Tècnica

Abans de la seva realització, l'intestí gros (còlon) és preparat de tal forma que no hi quedin residus sòlids (mitjançant laxants o catàrtics). Es realitza un tacte rectal i s'introdueix per l'anus un colonoscopi, que és un tub flexible amb una càmera a l'extrem. Es visualitza de manera progressiva els segments que componen el còlon (recte, sigmoide, còlon descendent, còlon transvers, còlon ascendent i cec). En alguns casos es pot canular la vàlvula ileocecal per valorar l'ili terminal. Per visualitzar l'intestí és necessari introduir-hi aire i l'aparell té llum al seu extrem distal que il·lumina les parets.
La colonoscòpia pot ser duta a terme sota sedació (generalment sedació profunda inconscient), en la qual s'apliquen medicaments intravenosos i el pacient entra en un estat que permet realitzar l'estudi sense experimentar molèsties durant el procediment. No és una anestèsia general car el pacient desperta ràpidament quan sigui requerit i a més respira pels seus propis mitjans.

## Utilitat

Té múltiples aplicacions, algunes de les més freqüents són:
* És el millor estudi per detectar càncer de còlon. Al seu torn pot detectar pòlips que han de ser extrets pel seu estudi (polipectomia endoscòpica). La cerca i extracció dels pòlips del còlon ha demostrat ser summament efectiva en la prevenció del càncer de còlon.
* En el cas d'hemorràgia digestiva baixa, permet detectar-ne la causa i sovint donar-hi tractament. Identifica diverticles, angiodisplàsies, tumors, fissures rectals i hemorroides amb dessagnament actiu. Moltes d'aquestes lesions poden rebre tractament amb injecció de substàncies vasoconstrictores, aplicació de clips, argó plasma o teràpia tèrmica.
* S'utilitza com a diagnòstic de la malaltia inflamatòria intestinal que inclou la colitis ulcerosa i la malaltia de Crohn.
* En la diarrea crònica permet prendre biòpsies per detectar colitis microscòpica.

## Complicacions

* Malgrat la seva correcta realització, no està exempta de risc de complicacions (principalment perforació de còlon i hemorràgia), cosa que es produeix aproximadament en 1/1.000 exploracions, augmentant la probabilitat d'aparició si es realitzen procediments terapèutics (esclerosi, polipectomia, dilatacions, etc. assolint fins a l'1% el risc d'aparició de complicacions).

## Vegeu també

* Enema opac
* Fibroscopi
* Endoscòpia
* Endoscòpia digestiva
* Pòlip de còlon

## Referències

* ↑ «Colonoscòpia». [Consulta: 8 octubre 2024].

## Enllaços externs

* Colonoscòpia explicació i riscos
# Ikkyu (manga)

Ikkyu (あっかんべェ一休, Akanbe Ikkyū) és un manga japonès escrit i il·lustrat per Hisashi Sakaguchi, que explica amb senzillesa conceptes centrals del budisme, centrant-se en la peripècia vital del monjo Ikkyû, un interessant personatge històric del segle xiv.

## Argument

Ara fa uns sis-cents anys va néixer un monjo de cor pur. Vet aquí la història d’en Sôjun Ikkyû, que es va rebel·lar contra el poder, es va riure sorneguerament dels bonzes de les altes esferes i de la seva hipocresia, i va escollir viure lliurement i alegrement entre el poble ras.

## Publicació

Va ser serialitzat a la revista Monthly Afternoon per Kodansha entre 1993 i 1996, sense acabar quan Sakaguchi va morir d'insuficiència cardíaca aguda als 49 anys. El manga va rebre el premi de l'Associació de Dibuixants del Japó a títol pòstum.
El manga en català fou editat per Glénat/EDT en 4 toms en format Gran Manga, des del 23 de gener de 2007 fins al 26 de juliol de 2007. La traducció del manga va anar a càrrec de Marc Bernabé i Verònica Calafell.
| Volum | Data de publicació en català | ISBN |
| 01 | 26 de gener de 2007 | ISBN 978-8483570067 |
| 02 | 23 de febrer de 2007 | ISBN 978-8483570425 |
| 03 | 29 de juny de 2007 | ISBN 978-8483570432 |
| 04 | 27 de juliol de 2007 | ISBN 978-8483570449 |

## Referències

* ↑ «Ikkyu». Glénat. Arxivat de l'original el 30-6-2011. [Consulta: 17 juliol 2022].
* ↑ «Japanese Cartoonists' Association Awards». [Consulta: 17 juliol 2022].
* ↑ «Akkanbe Ikkyu (manga) (Release dates)» (en anglès). [Consulta: 12 gener 2012].
* ↑ «Ikkyu 1 (Manga en català)». Amazon. [Consulta: 17 juliol 2022].
* ↑ «Ikkyu 2 (Manga en català)». Amazon. [Consulta: 17 juliol 2022].
* ↑ «Ikkyu 3 (Manga en català)». Amazon. [Consulta: 17 juliol 2022].
* ↑ «Ikkyu 4 (Manga en català)». Amazon. [Consulta: 17 juliol 2022].

## Enllaços externs

* Ikkyu (manga) (manga) a l'Enciclopèdia d'Anime News Network (anglès)
# Jaume Comas Cladera

Jaume Comas Cladera. (Sa Pobla, 1882 - Palma, 1964) fou un metge oculista i polític republicà mallorquí.
Fill del metge Jaume Comas Llabrés i de Margalida Cladera Bennàsser. Estudià medicina a Barcelona. S'especialitzà en oftalmologia amb el doctor Ignasi Barraquer i Barraquer. Es va doctorar en medicina i cirurgia a la Universitat Central de Madrid, amb la tesi "Contribución al estudio de la conjuntivitis tracomatosa". Posteriorment exercí d'oftalmòleg a Palma. Va fer conferències i publicà articles a la premsa mallorquina sobre temes mèdics. President del Foment del Civisme. El desembre del 1919, el Foment del Civisme organitzà un banquet al Grand Hotel, de Palma, en el qual Jaume Comas pronuncià un discurs on criticà durament l'estat espanyol. A més, considerava que «la guerra universal ha dictat un fallo favorable a la solució dels problemes de les nacionalitats» i que, ara, el que importava era satisfer les justes aspiracions d'aquelles regions disposades a prescindir del centralisme, «que és el resum de tots els fracassos». Amic de Marcel·lí Domingo i membre del Partit Republicà Radical Socialista. L'abril de 1931 fou nomenat vicepresident de la Diputació de les Illes Balears. Vicepresident del Consell Executiu d'Esquerra Republicana Balear. El 1936 va ser empresonat a la presó dels caputxins i compartí cel·la amb Luis Ferbal i el científic Odón de Buen. Va estar internat en el camp de concentració de Capocorb Vell. Va estar empresonat des de 1936 a 1949.

## Referències

* ↑ Comas Cladera, Jaume. Contribución al estudio de la conjuntivitis tracomatosa. Palma: Tipo-Litografia de Amengual i Muntaner, 1915.
* ↑ «La coalició mallorquinista del 1918-1919 (I)». Antoni Marimon, Diari Balears, 22/01/2008.
* ↑ «Comas Cladera, Jaume». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 3. Palma: Promomallorca, p. 404. ISBN 84-8661702-2.
# Peu de lleó (desambiguació)

«Peu de lleó» té aquests significats:
* Alchemilla alpina
* Alchemilla flabellata
* Alchemilla glabra
* Alchemilla vulgaris
* Aphanes arvensis
* Aphanes floribunda
* Aphanes microcarpa
(Entre altres plantes dels gèneres Alchemilla i Aphanes)
# Universitat de Kingston

La universitat de Kingston, oficialment i en anglès Kingston University London, és una universitat de recerca pública situada a Kingston upon Thames, a Londres (Regne Unit). Va ser fundada el 1899, convertint-se en universitat el 1992, després d'haver estat la Politècnica de Kingston (Kingston Polytechnic). Els quatre campus que componen el centre es troben a Kingston i Roehampton. Hi ha una gran varietat de graus i postgraus en cinc facultats, així com d'altres curses d'extensió universitària.

## Referències

* ↑ «Kingston University, London : Financial Statements 2014-15». Kingston University. [Consulta: 30 octubre 2016].

## Enllaços externs

* Kingston University – Pàgina web oficial
* Sindicat d'estudiants de Kingston
* Web de notícies dels estudiants de la universitat de Kingston
* Història de la Universitat de Kingston del Prof. Michael Gibson (anglès)
# Goa (ciutat)

Goa fou una ciutat de l'Índia Portuguesa. La primera Goa, que formava el districte d'Ilhas, fou capital de l'Índia Portuguesa des de 1533 a 1759. La segona Goa, coneguda com a [Pangim] (1759-1843), com a Nova Goa (1843-1962) i com a Panaji (després de 1962) fou capital de l'Índia Portuguesa del 1759 al 1961, del territori de Goa, Daman i Diu del 1961 al 1987, del districte de Goa del 1965 al 1987, i de l'estat de Goa i el districte de North Goa després de 1987.
A la meitat del segle xviii Goa estava en gran decadència i el govern portuguès a Lisboa va decidir la seva restauració a qualsevol cost. La població fou traslladada progressivament a Pangim (Panaji) després (1843) anomenada Nova Goa, a la desembocadura del riu Mandovi. La Velha Goa, com fou anomenada en endavant va restar en gran part en ruïnes i el canvi del curs del riu la van fer encara més poc saludable i la navegació per vaixells encara més difícil. El 1759 el govern de l'Índia Portuguesa es va traslladar a Pangim. Durant el segle xviii l'establiment fou simplement un centre de govern que costava a Portugal una quantitat considerable; tenia una força de 2000 homes per protecció, que rebien només una ració petita d'arròs i peix mentre els oficials rebien 6 rúpies al mes. El comerç estava en mans dels jesuïtes. Alexander Hamilton, a la primera meitat del segle xviii diu que va comptar 80 esglésies i convents i el nombre de sacerdots catòlics era d'uns 30000 per tota la colònia; els mercaders natius havien estat expulsats i els jesuïtes tenien el monopoli.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Joe-Max Moore

Joe-Max Moore (Tulsa, 23 de febrer de 1971) és un exfutbolista estatunidenc de la dècada de 1990.
Destacà com a futbolista als clubs 1. FC Nürnberg, New England Revolution i Everton FC, entre d'altres.
Fou 100 cops internacional amb la selecció dels Estats Units, amb la qual participà en els Mundials de 1994, 1998 i 2002.

## Referències

* ↑ «Joe-Max Moore - U.S. Soccer Media Guide». 2013 USMNT Media Guide. [Consulta: 23 desembre 2013].
* ↑ Joe-Max Moore a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «Delran native Peter Vermes elected to U.S. Soccer Hall of Fame». The Inquirer, 04-04-2013 [Consulta: 4 abril 2013].
# Fazil Iskander

Fazil Iskander (Sukhumi, Abkhàzia, Geòrgia, 6 de març de 1929 - Peredelkino, 31 de juliol de 2016) va ser un dels autors més reconeguts de la literatura abkhaza, tot i que va escriure majoritàriament en rus. Destacà pel seu costumisme, sovint tenyit d'un to irònic, en descriure els personatges i paisatges de la seva terra natal, tant en els seus versos com a través de novel·les. El seu treball ha estat guardonat amb diversos premis, entre ells el Puixkin o el Premi Estatal de l'URSS. La seva obra més coneguda és Sandro de Chegem, una novel·la picaresca.

## Referències

* ↑ «Fazil Iskander». Encyclopædia Britannica [Consulta: 27 setembre 2017].
* ↑ «Fallece a los 87 años el escritor ruso Fazil Iskander». El Universo, 31-07-2016 [Consulta: 27 setembre 2017].
* ↑ Fernández, Rodrigo «Fazil Iskander, escritor ruso y “cantor de la Abjasia”». El País, 03-08-2016 [Consulta: 27 setembre 2017].
# Colonsay

Colonsay (en gaèlic escocès Colbhasa) és una illa localitzada a l'arxipèlag de les Hèbrides Interiors, a Escòcia. L'illa està situada al nord d'Islay i al sud de l'illa de Mull. Colonsay ocupa una superfície de 16 km² i alberga una població de 108 persones. La localitat principal de Colonsay és Scalasaig (Sgalasaig), a la costa est, d'on surten ferris a Oban i, entre abril i octubre, a Kennacraig.

## Enllaços externs

* Lloc web de l'illa (anglès)
# Hug III del Maine

Hug III del Maine (c. 960 - † c. 1015) fou comte del Maine després de la mort del seu pare Hug II.

## Vida

Era fill d'Hug II del Maine i va succeir el seu pare al comtat. Va fer construir la fortalesa de Sablé, però el 1015 va acabar essent sostingut pels vescomtes del Maine. Fou defensor de Ricard II de Normandia. Aliat amb Eudes de Blois, va combatre contra els reis Hug I i Robert II de França, però es va veure obligat a reconèixer els comtes d'Anjou com el seu sobirà. Durant el setge de Tillières, Hug va escapar de les forces normandes que el perseguien disfressant-se de pastor local. Al llarg del segle X la dinastia dels comtes del Maine, dels quals Hug III, el seu pare Hug II, i avi Hug I foren tots membres que van lluitar per controlar tant la ciutat de Le Mans com les Investidures, i en aquest esforç van estar tots constantment en guerra contra els bisbes de Le Mans, notablement contra Segenfrid i Avesgaud de Bellême. Entre el 995 i el 1015 Hug III va donar diverses propietats com quatre vinyes i tres molins a Le Mans als monjos de Mont Saint-Michel a Normandia. Quan es va dirigir a ell l'abat Hildebert el 1014 demanant-li més terres a la zona de Le Mans, Hug III generosament va donar-li la terra de Voivres i personalment va col·locar l'ofrena a l'altar de Mont Saint-Michel.

## Descendència

Mentre el nom de la seva dona no se sap però és molt probable que fos una germana de Judit de Rennes, dona de Ricard II de Normandia, el seu fill va ser Herbert I del Maine, qui el va succeir.
| Precedit per: Hug II | Comte del Maine 991 - 1014 | Succeït per: Herbert I |

## Notes

* ↑ K.S.B. Keats-Rohan believes they were brothers-in-law, see: K.S.B. Keats-Rohan, Poppa of Bayeux And Her Family, The American Genealogist, Vol. 72 No.4, (July/October 1997), p. 194 & n. 26

## Referències

* 1 2 Detlev Schwennicke, Europäische Stammtafeln: Stammtafeln zur Geschichte der Europäischen Staaten, Neue Folge, Band III Teilband 4 (Verlag von J. A. Stargardt, Marburg, Germany, 1989), Tafel 692
* ↑ W.Scott Jessee, Robert the Burgundian and the Counts of Anjou, ca. 1025-1098 (Catholic University of America Press, 2000), p. 44
* ↑ Richard E. Barton, Lordship in the County of Maine, c. 890-1160 (Woodbridge: The Boydell Press, 2004), p. 122
* ↑ Francis Palgrave, The History of Normandy and of England (London: J.W. Parker & Son, 1864), pp. 123, 125
* ↑ The Gesta Normannorum Ducum of William of Jumieges, Orderic Vitalis, and Robert of Torigni, Vol. II, Books V-VIII, ed. Elisabeth M.C. Van Houts (Clarendon Press, Oxford, 1995), pp. 24-5
* ↑ Richard E. Barton, Lordship in the County of Maine, c. 890-1160 (The Boydell Press, Woodbridge, 2004), p. 52
* ↑ Richard E. Barton, Lordship in the County of Maine, c. 890-1160 (The Boydell Press, Woodbridge, 2004), p. 148
* 1 2 Cassandra Potts, Monastic Revival and Regional Identity in Early Normandy(The Boydell Press, Woodbridge, 1997), pp. 93-4
* ↑ K.S.B. Keats-Rohan, Poppa of Bayeux And Her Family, The American Genealogist, Vol. 72 No.4, (July/October 1997), p. 194 & n. 26
# Imelda Lambertini

Imelda Lambertini (c. 1322, Bolonya - † 12 de maig de 1333, ibíd.) fou una jove religiosa italiana que va morir amb tretze anys segons la tradició en un èxtasi durant la seva primera comunió. Va ser beatificada el 1826 pel papa Lleó XII, i a partir d'aleshores és coneguda com la Beata Imelda.

## Història

Imelda, de nom seglar Maddalena, era filla del comte Egano Lambertini i de Castora Galuzzi. Encara que era petita, tenia una gran pietat, i feia petits altars davant dels quals pregava llargament. Tenia una gran admiració per Santa Agnès de Roma, i el seu desig més gran era rebre la comunió. En aquella època, però, els nens només podien combregar després de fer els catorze anys. Tanmateix, demanava insistentment als seus pares que la portessin al monestir de dominiques de Bolonya, on acceptaven nens. Els seus pares hi van acceptar, i Maddalena va entrar amb les novícies al monestir de Val di Pietra amb deu anys, on va prendre el nom religiós d'Imelda. Encara que per l'edat no estava obligada a seguir la regla, ella la seguia amb devoció i aplicació, i suplicava a les germanes i al seu confessor que la deixessin combregar, però ells no la deixaven perquè no tenia l'edat permesa.
Tota trista, un dia, a la festa de la Mare de Déu la nena estava a la capella pregant amb les germanes dominiques. En el moment de la comunió una hòstia va elevar-se fora del cibori i va caure-li al cap. El sacerdot s'hi va apropar amb la patena i la va beneir abans de donar-la-hi perquè combregués. Imelda es va prosternar, i quan les germanes van venir a emportar-se-la, la van trobar morta amb la cara en èxtasi.

## Veneració i beatificació

Les restes incorruptes de la Beata Imelda es troben a l'església de Sant Segismon de Bolonya. Va ser beatificada el 1826 pel papa Lleó XII i fou declarada patrona dels nens que fan la primera comunió el 1910 pel papa Pius X, qui, aquell any, va decretar que els nens podien fer la primera comunió a una edat menor a la que hi havia establerta abans.
Hi ha una congregació de religioses afiliada a l'Orde de Predicadors que duu el seu nom: Congregació de Germanes Dominiques de la Beata Imelda.

## Referències

* ↑ La Beata Imelda : virgen de la orden de Santo Domindo (en castellà). Vergara: Editorial "El Santísimo Rosario", 1942, p. 35.
* ↑ Compendio de la prodigiosa vida de la Beata Imelda Lambertini, virgen del orden de Santo Domingo. los hermanos Torras, 1835.
# Vals (Grisons)

Vals és un municipi del cantó dels Grisons (Suïssa), situat al districte de Surselva.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
Viccionari