OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mosquiter de Sichuan

El mosquiter de Sichuan (Phylloscopus forresti) és una espècie d'ocell de la família dels fil·loscòpids (Phylloscopidae). Es troba a la Xina, Myanmar, Tailàndia i Vietnam. Els seus hàbitats principals són els boscos temperats, els boscos tropicals i subtropicals secs i els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de les terres baixes. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Mosquiter de Sichuan». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 setembre 2023 (català)
* ↑ «Bushtits, leaf warblers, reed warblers» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 16 octubre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 623. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Sichuan Leaf-warbler. Phylloscopus forresti» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 11 setembre 2023].
# Convent de les Carmelites (Falset)

El Convent de les Carmelites és una antiga obra barroca a l'exterior del nucli històric de Falset (el Priorat), a la carretera nova. Edifici reformat i ampliat a finals del segle XX per convertir-lo en una residència d'avis.
Edifici de planta rectangular. De l'edificació primitiva en resta el portal d'accés d'un barroc molt acadèmic. La construcció fou bastida amb paredat i maó en les obertures. Dos cossos laterals de planta quadrada avançats a la línia de façana emmarquen el portal d'accés. Les finestres són dobles amb arc de mig punt al pisos i d'arc rebaixat a la planta baixa, totes estan emmarcades. La façana és arrebossada i la separació entre pisos es remarca amb una franja decorativa de maons vistos.

## Referències

* 1 2 «Antic Convent de les Carmelites». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 14 març 2019].
# Phlegethontia

Phlegethontia és un gènere extint de tetràpode lepospòndil de l'ordre Aistopoda que va viure des de finals del període Carbonífer fins a començaments del període Permià, en el que avui és la República Txeca i els Estats Units. El gènere va ser anomenat per Edward Drinker Cope en 1875, sent assignat al grup Phlegethontiidae per Carroll (1988). Els estudis d'Anderson (2002) i Germain (2008) indiquen que, igual que la majoria de les serps, presentaven un estil de vida terrestre.

## Taxonomia

* Phlegethontia linearis Cope, 1871 (tipus)
* Phlegethontia longissima Fritsch, 1875
# Fernando Muñoz

Fernando Muñoz és el nom dels següents personatges:
* Fernando Muñoz García, «Nando», futbolista andalús.
* Fernando Muñoz Carrasco, «Randy», motociclista campió de trial i motocròs.
* Agustín Fernando Muñoz y Sánchez (Tarancón, Conca, 1808 - Saint-Adresse, França, 1873)
# Làpida de Lucius Marcius Optatus

La làpida de Lucius Marcius Optatus és una làpida romana de marbre trobada a la riera de Mataró l'any 1814. Actualment forma part de la col·lecció d'arqueologia del Museu de Mataró, i es pot visitar a la mostra permanent Iluro, ciutat romana. Datada d'època d'August, és l'única làpida amb epigrafia on s'esmenta el topònim de la ciutat -ILURONE- amb el qual 'identifica Mataró.
A la inscripció, feta en lletra capital, es relacionen els càrrecs i la carrera política (cursus honorum)d'un ambiciós ciutadà iluronès: Lucius Marcius Optatus, que fou regidor (aedil) a Tarraco i després alcalde (duo vir) a Iluro. Posteriorment exercí de prefecte i de tribú, càrrecs que li permeteren accedir a l'ordre dels cavallers, el segon en la jerarquia social romana. Va morir a Orient a l'edat de 36 anys, possiblement l'any 7 aC, abans de completar la seva carrera política.

## Referències

* ↑ Làpida de Lucius Marcius Optatus Arxivat 2016-10-23 a Wayback Machine. a gencat.cat
* ↑ Mataró i la seva història

## Enllaços externs

* Visita guiada de Mataró
# Morelandita

La morelandita és un mineral de la classe dels arsenats, que pertany al grup de l'hedifana.

## Característiques

La morelandita és un arsenat de fórmula química Ca₂Ba₃(AsO₄)₃Cl. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1977. Cristal·litza en el sistema hexagonal, en forma de segregacions irregulars en calcita, de fins a 2,5 cm. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4,5. És l'anàleg amb bari de la mimetita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz la morelandita pertany a «08.BN - Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, només amb cations de mida gran, (OH, etc.):RO₄ = 0,33:1» juntament amb els següents minerals: aradita, magganasita, fluorpiromorfita, fluorsigaiïta, fluoralforsita, alforsita, belovita-(Ce), clorapatita, mimetita-M, johnbaumita-M, fluorapatita, hedifana, hidroxilapatita, johnbaumita, mimetita, piromorfita, fluorstrofita, svabita, turneaureïta, vanadinita, belovita-(La), deloneïta, fluorcafita, kuannersuïta-(Ce), hidroxilapatita-M, fosfohedifana, hidroxilpiromorfita, estronadelfita, fluorfosfohedifana, carlgieseckeïta-(Nd), vanackerita, miyahisaïta, pieczkaïta, hidroxilhedifana, pliniusita, parafiniukita, arctita, krügerita i goryainovita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Jakobsberg, al districte de Nordmark, a Filipstad (Värmland, Suècia), l'únic indret on ha estat trobada. Sol trobar-se associada a altres minerals com la calcita i la hausmannita.

## Referències

* ↑ «Morelandite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 24 agost 2016].
* ↑ «Morelandite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 24 agost 2016].
* ↑ «Strunz-mindat (2024) Classification - With only large cations, (OH, etc.):RO4 = 0.33:1». Mindat. [Consulta: 25 juny 2024].
# Peironet

Peironet fou un trobador català. El nom és un diminutiu del nom occità Peire, Pere. Alguns estudiosos han defensat que és la mateixa persona que Pere Salvatge.
Va viatjar amb la comitiva de l'infant Pere el Gran, hereu de Jaume el Conqueridor, l'octubre de 1268 a Sant Celoni. Va compondre un Tençó amb l'infant discutint la guerra amb el comtat d'Urgell que Pere havia fet de setembre a desembre d'aquest mateix any. Amb un altre joglar que no participa en l'intercanvi poètic portaven un missatge a l'infant sobre l'estat del seu pare el rei. Peironet parla sobre armes i amors, guerra i amor, els dos temes preferits dels trobadors. L'íncipit de la cançó és Can vey En Peyronet ploran ("Quan veig en Peironet plorant"), consta de dues estrofes de l'hereu i una resposta de dues estrofes del missatger.

## Referències

* ↑ «Peironet». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Riquer, Martí de (1964). Història de la Literatura Catalana, vol. 1. Barcelona: Edicions Ariel.
# Hesperia (Califòrnia)

Hesperia és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 98.582 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hesperia tenia 62.582 habitants, 19.966 habitatges, i 15.773 famílies. La densitat de població era de 358,8 habitants/km².
Dels 19.966 habitatges en un 42,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,9% hi vivien parelles casades, en un 13,8% dones solteres, i en un 21% no eren unitats familiars. En el 16,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,12 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,47.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,8% tenia menys de 18 anys, un 9,3% entre 18 i 24, un 27,4% entre 25 i 44, un 19,6% de 45 a 60 i un 11% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.201 $ i la renda mediana per família de 43.004 $. Els homes tenien una renda mediana de 39.776 $ mentre que les dones 25.665 $. La renda per capita de la població era de 15.487 $. Entorn de l'11,1% de les famílies i el 14,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hesperia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hesperia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Mosquiter de Timor

El mosquiter de Timor (Phylloscopus presbytes) és una espècie d'ocell de la família dels fil·loscòpids (Phylloscopidae). Es troba a Timor Oriental i Indonèsia. Els seus hàbitats principals són els boscos temperats, els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de les terres baixes i de l'estatge montà, els matollars humids tropicals i subtropicals i els matollars de muntanya tropicals i subtropicals. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Taxonomia

Anteriorment el mosquiter de Flores era considerat coespecífic amb el mosquiter de Timor, però el Congrés Ornitològic Internacional (versió 12.1, gener 2022), el segmentà en base al plomatge i diferències vocals.
Així, segons la llista mundial d'ocells del Congrés Ornitològic Internacional (versió 13.2, juliol 2023) el mosquiter de Timor constaria només de la subespècie nominal (P. presbytes presbytes). Tanmateix, altres obres taxonòmiques, com el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), consideren encara el mosquiter de Flores com una subespècie més del mosquiter de Timor (P. presbytes floresianus).

## Referències

* ↑ «Mosquiter de Timor». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 setembre 2023 (català)
* 1 2 «Bushtits, leaf warblers, reed warblers» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 16 octubre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 627. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Timor Leaf-warbler. Phylloscopus presbytes» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2019. [Consulta: 11 setembre 2023].
* ↑ «Species Updates» (en anglès). IOC Version 12.1 (Jannuary 8, 2022). International Ornithologists' Union, 01-07-2021. [Consulta: 16 octubre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 627. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Convent de les Caputxines (Girona)

Convent de les Caputxines és una església del municipi de Girona inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una església d'una sola nau, amb el cor de les religioses molt ample i al mateix nivell del presbiteri. Té un gran atri descobert amb la caseta del capellà a un cantó i torn i locutori a l'altre.
El convent va ser fundat l'any 1618 quan la consagració va adquirir la casa i l'hort a Josep Planes, tot i que no es va inaugurar fins al 1636 al traslladar-se el Santíssim des de la catedral. Fins fa pocs anys, el banys àrabs formaven part del recinte del convent.

## Referències

* 1 2 «Convent de les Caputxines». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2015].
# Perfil estratègic de l'entorn

El perfil estratègic de l'entorn d'una empresa és una eina que ajuda a detectar les oportunitats i amenaces que l'entorn ofereix. Implica l'anàlisi de les següents variables:
* La situació geogràfica de l'empresa.
* Les variables de l'anàlisi PESTEL.

## Anàlisi PESTEL

L'anàlisi PESTEL reconeix variables que afecten a sis dimensions:
* Dimensió política. Estabilitat governamental, i les polítiques realitzades pels estaments públics.
* Dimensió econòmica. Situació econòmica d'on es desenvolupa l'empresa.
* Dimensió sociocultural. Creences, valors, actituds i formes de vida de la societat.
* Dimensió tecnològica. Marc científic i tecnològic.
* Dimensió ecològica. Política activa de conservació del medi ambient.
* Dimensió legal. Factors administratius, legals i reguladors.

## Vegeu també

* Entorn de l'empresa
* Diamant de Porter
* Districtes industrials o clústers
* Mètode dels escenaris

## Fonts i referències

* Guerras Martín, L. A.; Navas López, J. E. (2007). La dirección estratégica de la empresa. Teoría y aplicaciones (4a. ed., cap. 4 i 5). Madrid: Thomson-Civitas.

## Enllaços externs

* PESTEL Analysis Arxivat 2010-02-20 a Wayback Machine.
* Teoria general de l'entorn Arxivat 2009-12-16 a Wayback Machine.
# Castell de Highclere

El castell de Highclere és una casa de camp victoriana d'estil isabelí amb un parc al voltant dissenyat per Capability Brown. Es troba a Hampshire, al sud de Newbury, al comtat de Berkshire, Anglaterra. És la casa de camp de la família Herbert, comtes de Carnarvon.

## Història

L'actual castell es troba al lloc on abans va haver-hi una altra casa, la qual va edificar-se sobre els fonaments del palau medieval dels bisbes de Winchester, que foren propietaris d'aquestes terres des del segle viii. El 1692 Robert Sawyer, un advocat i amic de Samuel Pepys, va llegar una mansió a Highclere a la seva única filla, Margaret. El seu segon fill, Robert Herbert, que heretà Highclere, començà a formar-hi la seva col·lecció de quadres, i creà els templets del jardí. El seu nebot, Henry Herbert, fou nomenat baró de Porchester i primer comte de Carnarvon pel rei Jordi III.
Aleshores la casa era una mansió quadrada clàssica, però fou remodelada i reconstruïda per al tercer comte per Charles Barry entre 1839 i 1842, després que acabés de construir les cases del Parlament. Fou construïda en estil alt isabelí i es va fer servir pedra de Bath per a la façana.
El terme 'alt isabelí' amb què es defineix l'estil de la mansió es refereix a l'arquitectura anglesa de finals del segle xvi i començaments de xvii, quan l'estil tudor tradicional estava sent desafiat per les noves tendències del Renaixement italià.
La tanca exterior està decorada amb cornisses, un tret típic de l'arquitectura renaixentista. El tema renaixentista també és evident en tot el castell. Curiosament, al gran saló, que com passa a Mentmore, està sobre un pati central, encerclat amb arcades i llotges. Tanmateix, en un intent de fer-lo semblant a un gran saló anglès medieval, Barry mesclà estils introduint-hi influència gòtica. Aquesta barreja d'estils era comuna en aquell període.
Tot i que les ales nord, est i sud estaven acabadees quan morí tant el comte el 1849 com Charles Barry el 1852, l'interior de l'ala oest encara estava sense acabar. El 4t baró trià l'arquitecte Thomas Allen, que havia treballat amb Barry, per supervisar les obres de l'interior del castell, que fou acabat definitivament el 1878.
Aquest castell és l'escenari on transcorre la sèrie televisiva d'ITV Downton Abbey.
# Luci Antisti Vet (cònsol any 28)

Luci Antisti Vet (en llatí Lucius Antistius Vetus) va ser un magistrat romà, fill de Gai Antisti Vet (cònsol 6 aC). Era membre de la Gens Antístia, una gens romana plebea i era de la família dels Vet.
Va ser cònsol sufecte l'any 28, segons indiquen els Fasti i Gai Vel·lei Patercle.

## Referències

* ↑ Smit, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 1252.
# Minetto

Minetto és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 1.086 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Minetto tenia 1.086 habitants, 411 habitatges, i 323 famílies. La densitat de població era de 124,8 habitants/km².
Dels 411 habitatges en un 36% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66,9% hi vivien parelles casades, en un 9,5% dones solteres, i en un 21,4% no eren unitats familiars. En el 17,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,64 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,5% tenia menys de 18 anys, un 6,8% entre 18 i 24, un 26% entre 25 i 44, un 29,7% de 45 a 60 i un 12% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 51.176 $ i la renda mediana per família de 59.844 $. Els homes tenien una renda mediana de 51.806 $ mentre que les dones 30.156 $. La renda per capita de la població era de 23.055 $. Entorn del 4,8% de les famílies i el 6,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Minetto». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Minetto». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Christine D'Haen

Christine D'Haen (pronúncia «Dan») va ser una poetessa belga que escrivia en neerlandès. Va néixer a Sint-Amandsberg (Gant) el 25 d'octubre del 1923 i va morir a Bruges el 3 de setembre del 2009, considerada la dona poeta més important del postguerra a Flandes. El 1992 va ser la primera dona que va rebre el prestigiós guardó triennal Premi de les Lletres neerlandeses.
A més d'escriptora, del 1970 al 1982 va treballar com a arxivista dels document del poeta Guido Gezelle (1830-1899) conservats al museu epònim a Bruges, i l'autor del qual va escriure una biografia poètica. Va traduir a l'anglès obres d'Hugo Claus i Gezelle. L'ajuntament de Bruges li va dedicar un carrer, el Christine D'haenstraat a l'esquerra del canal Damse Vaart.

## Obres destacades

* Gedichten (1951), Premi Arkprijs de la Paraula Lliure
* De wonde in 't hert (1988), biografia poètica del poeta Guido Gezelle (1830-1899)
* Mirages (1989), poesia

## Referències

* ↑ «D'Haen, Christine». Schrijvers en dichters (dbnl biografieënproject I). Biblioteca digital de la literatura neerlandesa.
* ↑ Peeters, Patrick. «Christine D'haen (poet)» (en anglès). Poetry International, 01-02-2011. Arxivat de l'original el 2016-11-28. [Consulta: 28 novembre 2016].
* ↑ 51° 13′ 26.43″ N, 3° 14′ 10.59″ E﻿ / ﻿51.2240083°N,3.2362750°E﻿ / 51.2240083; 3.2362750

## Bibliografia

* Claes, Paul «Christine D'haen: Het patroon in het tapijt» (en neerlandès). Verslagen en Mededelingen van de Koninklijke Academie van Nederlandse Taal- en Letterkunde, 2011, pàg. 61-69.
# Hargy

Hargy és una gran caldera volcànica de l'illa de Nova Bretanya, a Papua Nova Guinea. La caldera fa 12 km d'amplada per 10 km de llargada i es troba a 150 msnm. També acull una caldera interior i el llac Hargy, que desguassa per un estret riu que recorre la paret nord. L'erupció que va formar la caldera va tenir lloc fa uns 11.000 anys. A la part occidental de la caldera s'aixeca el Galloseulo, un con de lava dacítica posterior a la caldera amb un cràter de 700 metres d'ample, ocupat per un parell de cràters més petits, que ha tingut petites erupcions en els últims 7.000 anys, sent la més recent l'any 950 dC. Al setembre de 1990 es va observar activitat fumaròlica menor al cràter occidental del Galloseulo.

## Referències

* ↑ «Global Volcanism Program | Hargy» (en anglès). [Consulta: 27 març 2024].
* ↑ «Report on Hargy (Papua New Guinea) — October 1990». Bulletin of the Global Volcanism Network, 15:10. Smithsonian Institution, 1990. DOI: 10.5479/si.GVP.BGVN199010-252100. [Consulta: 19 agost 2022].
# Sam Willoughby

Sam Willoughby (Adelaida, 15 d'agost de 1991) és un ciclista australià especialitzat en BMX.
Va guanyar la medalla de plata als Jocs Olímpics de 2012 per darrere de Māris Štrombergs. També ha guanyat tres campionats del món.

## Palmarès

* 2008
** Campió del món júnior en BMX
* 2009
** Campió del món júnior en BMX
** 1r a la Copa del món de BMX
* 2012
** Medalla de plata als Jocs Olímpics de Londres en BMX
** Campió del món en BMX
** 1r a la Copa del món de BMX
* 2014
** Campió del món en BMX
** Campió del món en BMX - Contrarellotge

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Castell de Heisdorf

El Castell de Heisdorf (en francès: Château de Heisdorf) situat a la vila de Heisdorf en el centre de Luxemburg va ser construït pel baró Lippmann al segle xix. Està envoltat per un gran parc, que va ser dissenyat per l'arquitecte belga Charles Thirion. El 1916, les Germanes de la Doctrina Cristiana van adquirir la propietat com una clínica de repòs per a la seva comunitat. L'any 1982, es va obrir com a residència de gent gran amb el nom de Maison de retraite Marie-Consolatrice. El 2007, es va afegir una nova ala a l'edifici realitzada per la firma d'arquitectes Hermann, Valentiny and Partners per oferir millors instal·lacions a la residència.

## Edifici

El castell consta de dues ales en angle recte entre si. L'entrada principal es troba en el centre de l'edifici, a la torre quadrada que connecta les dues ales. L'extrem de l'ala del costat de l'Alzette consta d'una torre rodona amb un sostre en forma de cúpula i amb una agulla per damunt d'ella. Aquesta torre conté la «sala dels cavallers». Des de l'exterior, una escalinata condueix al primer pis de la torre. Per damunt de l'entrada principal, es poden veure inscrits els anys 1645 i 1888. L'actual castell va ser construït el 1888, al lloc on Juan de Beck havia construït un castell anterior el 1645.

### Capella

El castell inclou una capella, que va ser construïda per les Germanes de la Doctrina Cristiana el 1924, al costat del carrer principal, on estan connectades les dues ales, va ser renovada els anys 20005-2006.
Entre les seves obres d'art es troben:
* Una escultura de fusta de Jesús en la creu. Probablement realitzada en un taller de Lorena. El 1983 les Germanes la van portar de Nancy a Heisdorf.
* Estacions del Via Crucis d'esmalt, fetes per la firma Schwarzmann a Trèveris.
* Vitralls amb plom de Gust Zanter.

## Referències

* ↑ «Les Sœurs de la Doctrine Chrétienne» (en francès). Arxivat de l'original el 2007-07-05. [Consulta: 12 octubre 2015].
* ↑ «Maison de retraite à Heisdorf par HVP» (en francès). Muuuz. Arxivat de l'original el 2010-01-22. [Consulta: 12 octubre 2015].

## Vegeu també

* Llista de castells de Luxemburg
# Luci Antisti Vet (cònsol any 55)

Luci Antisti Vet (en llatí Lucius Antistius Vetus) va ser un magistrat romà, fill de Luci Antisti Vet (cònsol any 28). Era membre de la Gens Antístia, una gens romana plebea i era de la família dels Vet.
Va ser cònsol durant el regnat de Neró, l'any 55. Tres anys després, el 58 va ser comandant d'un exèrcit a Germània junt amb Pompei Paulí i com que la zona estava en pau, per mantenir ocupats als seus homes va projectar unir el riu Mosel·la i l'Arar (Saona) per mitjà d'un canal el que de fet permetria unir la Mediterrània i la mar del Nord a través del Roine i el Saona, fins al Mosel·la i el Rin.
La seva filla es va casar amb Rubel·li Plaute i quan Neró va ordenar la mort d'aquest (any 62) el seu sogre el va urgir a revoltar-se contra l'emperador. Plaute va ser executat, però Antisti Vet es va poder escapar durant un temps. Tres anys després, el 65, Neró va ordenar la seva mort i Vet es va anticipar i es va obrir les venes al bany de casa seva. La seva sogra Sèxtia i la seva filla Pol·lúcia (Pollutia) també es van suïcidar obrint-se les venes juntament amb ell.

## Referències

* ↑ Tàcit. Annales XIII, 11,53; XIV, 57,58
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 1252.