OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Kino (programari)

Kino és un editor de vídeo digital gratuït, basat en GTK+. Kino pot importar arxius AVI i DV. També pot capturar vídeos de càmeras digitals amb les programoteques raw1394 i dv1394, i exportar vídeos a altres càmeras amb les programoteques ieee1394 o video1394.

## Enllaços externs

* Linux Digital Video Arxivat 2014-02-14 a Wayback Machine.
* Tutorial per a importar/exportar Arxivat 2008-05-27 a Wayback Machine.
* Kino - Tutorial professional d'edició de vídeo: 2003, de la Linux Magazine PDF
Viccionari
# Maria de Mecklenburg-Güstrow

Maria de Mecklenburg-Güstrow (en alemany Marie von Mecklenburg-Güstrow) va néixer a Gustrow (Alemanya) el 19 de juliol de 1659 i va morir a Strelitz el 16 de gener de 1701. Era una noble alemanya, filla del duc Gustau Adolf de Mecklenburg-Güstrow (1633-1695) i de la princesa Magdalena Sibil·la de Schleswig-Holstein-Gottorp (1631-1719).

## Matrimoni i fills

El 23 de setembre de 1684 es va casar a Güstrow amb Adolf Frederic II de Mecklenburg-Strelitz (1658-1708), fill del duc Adolf Frederic I (1588-1658) i de la seva segona dona Caterina de Brunsvic-Dannenberg (1616-1665). El matrimoni va tenir cinc fills:
* Adolf Frederic III (1686-1752), casat amb Dorotea Sofia de Holstein-Plon (1692-1765).
* Magdalena (1689-1689)
* Maria (1690-1690)
* Elionor (1691-1691)
* Gustava Carolina (1694-1748), casada amb el duc Cristià Lluís II de Mecklenburg-Schwerin (1683-1756)

## Enllaços externs

* familypedia
# Hidroscarbroïta

La hidroscarbroïta és un mineral de la classe dels carbonats. Rep el seu nom pel seu contingut d'aigua i per la seva relació amb la scarbroïta.

## Característiques

La hidroscarbroïta és un carbonat de fórmula química Al$_{14}$(CO₃)₃(OH)$_{36}$·nH₂O. Cristal·litza en el sistema triclínic. S'altera irreversiblement quan s'exposa a l'aire. Tot i ser una espècie aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional, el seu estatus actualment és qüestionable.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la hidroscarbroïta pertany a «05.DA: Carbonats amb anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana» juntament amb els següents minerals: dypingita, hidromagnesita, giorgiosita, widgiemoolthalita, artinita, indigirita, clorartinita, otwayita, zaratita, kambaldaïta, cal·laghanita, claraïta, scarbroïta, caresita, quintinita, charmarita, stichtita-2H, brugnatel·lita, clormagaluminita, hidrotalcita-2H, piroaurita-2H, zaccagnaïta, comblainita, desautelsita, hidrotalcita, piroaurita, reevesita, stichtita i takovita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1829 a la bahía sud (South Bay), a la localitat de Scarborough, al comtat de North Yorkshire, Anglaterra (Regne Unit). Es tracta de l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Hydroscarbroite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 maig 2017].
# Sant Pere i Sant Pau d'Arres

Sant Pere i Sant Pau d'Arres és una església amb elements romànics d'Arres (Vall d'Aran) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Església d'una sola nau, força modificada arran de la darrera intervenció; actualment no hi ha cap element de reverenciï orígens romànics i si que se'n adverteixen pertanyents als segles XVII-XVIII; aquest és el cas d'una capella afegida al mur de llevant, d'una finestra renaixentista al mur de migdia on també s'hi troba la porta d'entrada (allindada) i les pedres que formen la finestra. Est de l'absis on s'hi poden llegir sendes inscripcions. A l'ala W de la teulada trobem ubicada una espadanya, situada artificialment a un lloc que no li correspon (originàriament estava emplaçada al mur de migdia).

## Referències

* ↑ «Sant Pere i Sant Pau d'Arres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 29 març 2019].
# Emerado

Emerado és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 510 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Emerado tenia 510 habitants, 234 habitatges, i 120 famílies. La densitat de població era de 635,2 hab./km².
Dels 234 habitatges en un 27,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 37,6% hi vivien parelles casades, en un 11,1% dones solteres, i en un 48,3% no eren unitats familiars. En el 38,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,18 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,3% tenia menys de 18 anys, un 9,4% entre 18 i 24, un 40,2% entre 25 i 44, un 22,2% de 45 a 60 i un 3,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 128,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.962 $ i la renda mediana per família de 33.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.844 $ mentre que les dones 20.625 $. La renda per capita de la població era de 17.477 $. Entorn del 22% de les famílies i el 22,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Emerado». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Emerado». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
# Esterzili

Esterzili (en sard, Istersili) és un municipi italià, dins de la Província de Sardenya del Sud. L'any 2007 tenia 844 habitants. Es troba a la regió de Barbagia di Seùlo. Limita amb els municipis d'Escalaplano, Nurri, Orroli, Sadali, Seui (OG) i Ulassai (OG).

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2006- | Pietro Occhipinti | Llista cívica |
# Kino

* No s'ha de confondre amb quino.
«Kino» té aquests significats:
* Kino (grup de música), grup de rock rus
* Kino (conjunt britànic), conjunt britànic de rock neo-progressiu
* Kino (programari), editor de vídeo
* Bahía Kino poble de Mèxic
Viccionari
# Maria de Mecklenburg-Schwerin (gran duquessa de Rússia)

Maria de Mecklenburg-Schwerin, gran duquessa de Rússia (Ludwigslust 1854 - Contréxeville (França) 1920). Maria es convertí en la gran duquessa Vladimir de Rússia després del casament amb el gran duc Vladimir de Rússia. La gran duquessa es convertí en una de les més importants col·leccionistes de joies arribant a acumular una col·lecció particular impressionant.
Filla del gran duc Frederic Francesc II de Mecklenburg-Schwerin i de la princesa Augusta de Reuss-Köstritz nasqué el 14 de maig de 1854 al Ludwigslust. Essent besneta del rei Frederic III de Prússia i de la mítica príncesa Lluïsa de Mecklenburg-Strelitz. Per una altra branca era descendent directe del tsar Pau I de Rússia que era el seu besavi en ser neta de la gran duquessa Helena de Rússia.
Casada el 28 d'agost de 1874 amb el gran duc Vladimir de Rússia fill del tsar Alexandre II de Rússia tingué cinc fills:
Temuda a la cort de Sant Petersburg pel seu fort caràcter estigué tota la vida dominada per importants ínfules de grandesa. Col·leccionista empedernida de joies moltes de les quals avui en dia són propietat de la casa reial britànica.
Pogué escapar de la Revolució russa de 1917 i aconseguí transportar la seva col·lecció de joies a través d'un amic de l'ambaixada britànica a Sant Petersburg. A la seva mort foren repartides entre els seus fills: Ciril es quedà totes les perles, Helena els diamants, Boris les esmeraldes i Andreu els safirs.
# Ōhiraki

Ōhiraki (大開) és un barri del districte urbà de Fukushima, a la ciutat d'Osaka, capital de la prefectura homònima, a la regió de Kansai, Japó. A vegades, erròniament, es coneix com a Ōbiraki.

## Geografia

El barri d'Ôhiraki es troba localitzat a la part nord-oest del districte de Fukushima, al centre d'Osaka. Limita al nord amb el barri d'Ebie i al l'est amb Yoshino i al nord-oest fa costa amb el riu Yodo.

### Sub-barris

El barri compta amb quatre sub-barris:
* Ōhiraki 1 chōme (大開一丁目)
* Ōhiraki 2 chōme (大開二丁目)
* Ōhiraki 3 chōme (大開三丁目)
* Ōhiraki 4 chōme (大開四丁目)

## Història

L'àrea on actualment es troba el barri va ser amb anterioritat un lloc ple de camps d'arròs del poble de Noda, pertanyent al ja desaparegut districte de Nishinari. L'àrea va passar a formar part de la ciutat d'Osaka l'any 1897, quan es fundà aquesta. Fins al 1925 el barri duia al seu nom la cueta de Nishi-Noda o "noda occidental", fent referència a l'antic municipi al qual pertanyia, sent així Nishi-Noda Ōhiraki (西野田大開町).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1980 |
| ND | ND | ND | ND | ND | ND | ND |
| 1990 | 2000 | 2010 | 2020 | 2030 | 2040 | 2050 |
| ND | 8.329 | 8.174 | 8.371 | - | - | - |

## Transport
### Ferrocarril

* Metro d'Osaka
** Nodahanshin

### Carretera

* Autopista Hanshin
* Nacional 2

## Referències

* ↑ https://map.yahoo.co.jp/address?ac=27103
* ↑ https://minchizu.jp/osaka/o-fukushima.html
* ↑ https://map.yahoo.co.jp/address?ac=27103&az=2
* ↑ «区の概要・地名の由来・区のなりたち». Arxivat de l'original el 2018-07-28. [Consulta: 26 desembre 2016].
* ↑ Statistics Bureau of Japan
# Eduard II de Bar

Eduard II de Bar, nascut el 1339, mort el maig 1352, va ser comte de Bar de 1344 a 1352. Era el fill gran d'Enric IV, comte de Bar, i de Iolanda de Flandes.
Menor a la mort del seu pare, la regència va ser assegurada per la seva mare. Com Eduard era de feble constitució, Iolanda va demanar i va obtenir del papa Climent VI per a ell i el seu germà Robert I l'autorització de menjar carn durant els períodes d'abstinència.
Iolanda va estar en lluita contra Pere de Bar, senyor de Pierrefort, i Teobald de Bar, senyor de Pierrepont, que consideraven que havien de participar en el consell de regència. Lligant aliances amb Felip VI de Valois, rei de França, i Raül de Lorena, va aconseguir relegar-los a papers menors.
Eduard fou declarat major el 10 d'octubre de 1349. El 1350, les tropes de Maria de Châtillon, duquessa regent de Lorena, i del comte de Salm van devastar el Barrois. En represàlia, Iolanda, Eduard i el bisbe de Metz van assolar els voltants de Nancy. Una treva va posar fi al conflicte el 14 d'agost de 1351. Eduard va morir poc després i el seu germà Robert el va succeir.

## font

* Georges Poull, La Maison souveraine et ducale de Bar, 1994
* Eduard II, graf von Bar (+ 1352) Arxivat 2005-03-18 a Wayback Machine.
# Estertini Avit

Estertini Avit (en llatí Stertinius Avitus) va ser un magistrat romà del segle i.
Va ser cònsol sufecte sota Domicià l'any 92 segons esmenten els Fasti. Aquest personatge és amb molta probabilitat el mateix que el Luci Estertini Avit que elogia Marcial en el començament del seu novè llibre d'epigrames.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/916?rgn=full+text;view=image;q1=StertiniusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 908. ]
# Khayzuran

Al-Khayzuran bint Atà al-Juraixiyya —àrab: الخيزران بنت عطاء الجرشية, al-Ḫayzurān bint ʿAṭāʾ al-Juraxiyya— (m. 789) fou una antiga esclava iemenita que es va casar amb al califa abbàssida al-Mahdí, a qui va donar tres fills: Mussa al-Hadi, Harun ar-Raixid i una noia de nom al-Banuka.
Va exercir molta influència sobre Al-Mahdi, que va designar Mussa com a hereu i després a Harun i tots els altres fills van quedar exclosos de la successió. Harun era el seu preferit i va maniobrar per modificar l'ordre de successió. A la mort d'Al-Mahdí, l'agost del 785, va esclatar a Bagdad un motí de l'exèrcit que ella mateixa hauria fomentat per facilitar la pujada de Harun —els amotinats reclamaven, en principi, els pagaments deguts— i fou ella, junt amb Ar-Rabí ibn Yunus, qui va donar satisfacció als amotinats.
Mussa va esdevenir califa amb el títol d'al-Hadi i el va voler dominar, però Mussa li va deixar clar que no volia intromissions. Mussa va fer empresonar Harun i Yahya ibn Khàlid al-Barmakí, tutor de Harun, però, quan va ordenar la seva mort, Al-Khayzuran va intercedir per salvar-los. Per tot plegat, la sobtada mort de Mussa al-Hadi el setembre de 786 sembla sospitosa d'assassinat.
Llavors va exercir el poder de facto juntament amb Yahya ibn Khàlid al-Barmakí. Va morir el 789.

## Bibliografia

* Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. "Al-Khayzurān bint ʿAṭāʾ al-Djurashiyya".
* Farouk Omar, The ʿAbbāsid Caliphate, Bagdad, 1969, p. 334-343.
# Aminoffita

L'aminoffita és un mineral de la classe dels silicats. Rep el seu nom en honor del Dr. Gregori Aminoff (1883-1947), mineralogista suec i expert en la mineralogia de Långban, associat amb el Museu Suec d'Història Natural.

## Característiques

L'aminoffita és un silicat de fórmula química Ca₂(Be,Al)(Si₂O₇)(H₂O,OH). Cristal·litza en el sistema tetragonal. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 5,5 i 6.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'aminoffita pertany a «09.BH - Sorosilicats amb anions Si₃O$_{10}$, Si₄O$_{11}$, etc.; cations en coordinació tetraèdrica [4] i major coordinació» juntament amb els següents minerals: kinoïta, akatoreïta i fencooperita.

## Formació i jaciments

Es troba en forma de cristalls ben formats en venes i cavitats en magnetita massiva i limonita. Sol trobar-se associada a altres minerals com: magnetita, goethita, fluorita, calcita i barita. Va ser descoberta l'any 1937 a Långban, Filipstad (Värmland, Suècia). També ha estat trobada al massís alcalí de Dugdu (Tuva, Rússia) i a Taronga (Nova Gal·les del Sud, Austràlia).

## Referències

* ↑ «Aminoffite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 31 juliol 2016].
# Bandera de la República Socialista Soviètica Carelo-Finlandesa

La bandera de la República Socialista Soviètica Carelo-Finlandesa presenta com a base el disseny de la bandera de la Unió Soviètica, un camp de color vermell amb la falç i el martell i l'estrella de cinc puntes en or onejant al cantó superior esquerre, al qual s'hi afegeixen dues franges a la part inferior de color blau cel i verd amb una amplada d'1/6 i d'1/5, respectivament, del total.
Es tracta d'un disseny estandarditzat, és a dir, sobre el disseny de la bandera de l'URSS s'hi afegeix un tret distintiu per a cada república que forma part de la Unió. En aquest cas les franges blava i verda en representació dels nombrosos llacs i rius i els grans boscos.
La bandera fou canviada el 1956 quan la república s'integrà dins la República Socialista Federada Soviètica de Rússia amb el nom de República Socialista Soviètica Autònoma de Carèlia.

## Banderes històriques

Des del 1940 i fins al 1953, la bandera era un camp de color vermell amb la falç, el martell i l'estrella de cinc puntes en or onejant al cantó superior esquerre, i sota d'ells, el nom de la república en finès, Karjalais-Suomalainen SNT (per Karjalais-Suomalainen Sosialistinen Neuvostotasavalta) i rus Карело-Финская ССР (per Карело-Финская Советская Социалистическая Республика) en un tipus de lletra sense serifa.
* Bandera de l'RSS Carelo-Finlandesa (1940-1953)

## Referències

* ↑ «Карелия» (en rus). [Consulta: 25 octubre 2016].
* ↑ «История флага Латвийской ССР» (en rus). [Consulta: 4 març 2015].

## Enllaços externs

* Finno-Karelia in the Soviet Union (1940-1956)

## Vegeu també

* Banderes de les Repúbliques Socialistes Soviètiques
# Duc de Bragança

El Ducat de Bragança fou creat el 1442 pel rei Alfons V de Portugal per al seu oncle Alfons de Bragança, comte de Barcelos i fill natural del rei Joan I de Portugal.
El títol del duc de Bragança és un dels més importants de la família reial portuguesa. A l'ascensió al tron reial portuguès de la Dinastia Bragança el 1640, gràcies a Joan IV de Portugal, s'instaurà aquest títol per a l'hereu de la Corona. A aquest títol s'hi uní juntament, o alternativament, el títol de príncep de Beira o el de príncep del Brasil. Després de la implantació de la República portuguesa el 5 d'octubre de 1910 la tradició va mantenir-se en els pretendents al tron.
La importància del títol és tal que els seus posseïdors tenen els seus noms numerats com els dels propis reis.

## Llista de ducs de Bragança

* 1442-1461: Alfons I de Bragança, fill il·legítim de Joan I de Portugal
* 1461-1478: Ferran I de Bragança, fill de l'anterior i governador de Ceuta
* 1478-1483: Ferran II de Bragança, fill de l'anterior
* 1500-1532: Jaume I de Bragança, fill de l'anterior
* 1532-1563: Teodosi I de Bragança, fill de l'anterior
* 1563-1583: Joan I de Bragança, fill de l'anterior
* 1583-1630: Teodosi II de Bragança, fill de l'anterior
* 1630-1645: Joan II de Bragança, fill de l'anterior i coronat rei de Portugal el 1640 com a Joan IV de Portugal
* 1645-1653: Teodosi III de Bragança, fill de l'anterior
* 1653-1656: Alfons II de Bragança, germà de l'anterior i rei de Portugal
* 1689-1750: Joan III de Bragança, nebot de l'anterior i rei de Portugal
* 1750-1777: Josep I de Bragança, fill de l'anterior i rei de Portugal
* 1777-1816: Maria I de Bragança, filla de l'anterior i reina de Portugal
* 1761-1788: Josep II de Bragança, fill de l'anterior
* 1788-1826: Joan IV de Bragança, fill de l'anterior i rei de Portugal
* 1831-1834: Pere I de Bragança, fill de l'anterior, emperador del Brasil i rei de Portugal
* 1828-1866: Miquel I de Bragança, germà de l'anterior i rei de Portugal
* 1826-1853: Maria II de Bragança, filla de Pere I i reina de Portugal
* 1853-1861: Pere II de Bragança, fill de l'anterior i rei de Portugal
* 1889-1908: Carles I de Bragança, fill de l'anterior i rei de Portugal
* 1908: Lluís Felip de Bragança, fill de l'anterior
# Elias Carl Lubvman

Elias Carl Lubvman (3 de febrer de 1885, Ratisbona - † 27 de març de 1944) fou un teòleg alemany, sacerdot de l'Església Catòlica Antiga, teòleg i historiador polèmic que portà als extrems la crítica bíblica i la teoria de l'hermenèutica, la qual cosa el portà a ser considerat un modernista. La seva carrera va desenvolupar-se sobretot als Països Baixos. Va realitzar contribucions importants a l'estudi del cristianisme primitiu, per això se'l considera un contribuïdor important per a la doctrina, acreixement i desenvolupament de l'Església Catòlica Antiga.

## Biografia

Provenia d'una família intel·lectual jueva, i el seu pare era filòsof. El jove Lubvman fou educat en un institut a la seva ciutat natal, i en acabar es traslladà amb la família a Suïssa, on estudià teologia a la Universitat de Berna. El 1907 fou ordenat sacerdot veterocatòlic. Els seus primers treballs daten d'aquesta època, els quals foren recollits pòstumament sota el títol de Pàgines soles. El 1911 viatjà als Països Baixos, on començà a treballar com a sacerdot a la diòcesi veterocatòlica d'Utrech. Formà part del Capítol de la diòcesi i fou professor del seminari veterocatòlic. El 1921 es llançà a l'estudi de la filologia i l'hermenèutica, tot escrivint obres com L'hermenèutica invertida i Síntesi Bíblica. El 1931 participà en els preparatius de l'Acord de Bonn pel qual l'Església Catòlica Antiga signà la intercomunió amb l'Església Anglicana. El 1934 començà un viatge per Europa que el portà a Alemanya, Polònia, Hongria i Iugoslàvia. El 1938 davant de l'avanç alemany sobre Txecoslovàquia, escapà a Suïssa, experiència que volcà en diversos articles reunits posteriorment a Lamentacions de Jeremies en perspectiva. Durant el seu viatge mantingué correspondència amb clergues veterocatòlics i amb teòlegs protestants. Escrigué diversos articles sobre Jesús històric i els orígens del cristianisme, la qual cosa el portà a tenir forts debats i crítiques dels seus col·legues. El 1942 tornà als Països Baixos, on formà part de la resistència contra el règim nazi, però fou detingut i finalment deportat a un camp de concentració, on va morir.

## Referències

* Juan Tebes El teólogo olvidado, Barcelona, Millia, 1979.
* Abel Lubvman Collected Works of Elias Lubman. Introduction and biographical note", PA, Christ King Publishing, 1962.
* Elias Lubvman Lose Seiten, Berna, Ed. Licht, 1909.
* Elias Lubvman The inverted hermeneutic, 1949.
# Philipp Ries

Philipp Ries (Ettenheim, Baden-Württemberg, 10 de juliol de 1989) va ser un ciclista alemany que fou professional del 2009 al 2011.

## Palmarès

* 2006
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la Baixa Saxònia júnior
* 2008
** Vencedor d'una etapa al Mainfranken-Tour
* 2010
** 1r al Tour de la Creuse i vencedor d'una etapa

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Khaznadar

Khaznadar (també Khiznadar, de l'àrab khizana = tresor i el persa "dar" = tenir) era el nom assignat als tresorers en alguns governs musulmans, especialment a Egipte sota els mamelucs, quan fou exercit per militars; el nom es donava aleshores a qui exercia les funcions bé per compte del sultà o dels diferents amirs.
Un dels més coneguts fou Mustafà Khaznadar de Tunísia.

## Referències

* Enciclopèdia de l'islam, IV, 1219-1220
# Wilhelm Kernen

Wilhelm Kernen, també conegut com a Willy Kernen, (La Chaux-de-Fonds, 6 d'agost de 1929 - La Chaux-de-Fonds, 12 de novembre de 2009) fou un futbolista suís de la dècada de 1950.

## Trajectòria

Fou jugador del club FC La Chaux-de-Fonds durant més d'una dècada, entre 1950 i 1962, en els quals guanyà dues lligues suïsses i cinc copes. A més, fou 41 cops internacional amb la selecció suïssa, en què marcà un gol. Participà en tres Copes del Món, 1950, 1954 i 1962.

## Referències

* ↑ Wilhelm Kernen a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «Former Switzerland player Willy Kernen dies at 80».
* ↑ «Perfil a FIFA». FIFA. Arxivat de l'original el 2014-12-19. [Consulta: 1r abril 2015].
Wilhelm Kernen amb Suïssa - Caixes de navegació :
Selecció de futbol de Suïssa – Copa del Món de Futbol de 1950
1 Antenen •
2 Bader •
3 Beerli •
4 Bickel •
5 Bocquet •
6 Corrodi •
7 Eggimann •
8 Fatton •
9 Friedländer •
10 Gyger •
11 Hug •
12 Kernen •
13 Lusenti •
14 Neury •
15 Quinche •
16 Rey •
17 Schneiter •
18 Siegenthaler •
19 Soldini •
20 Steffen •
21 Stuber •
22 Tamini •
Seleccionador: Andreoli
Selecció de futbol de Suïssa – Copa del Món de futbol 1954
1 Eich •
2 Parlier •
3 Stuber •
4 Bocquet •
5 Flückiger •
6 Mathis •
7 Neury •
8 Bigler •
9 Casali •
10 Eggimann •
11 Eschmann •
12 Fesselet •
13 Frosio •
14 Kernen •
15 Antenen •
16 Ballaman •
17 Fatton •
18 Hügi •
19 Mauron •
20 Meier •
21 Riva •
22 Vonlanthen •
Seleccionador: Rappan
Selecció de futbol de Suïssa – Copa del Món de futbol 1962
1 Elsener •
2 Permunian •
3 Stettler •
4 Kernen •
5 Morf •
6 Rösch •
7 Schneiter •
8 Tacchella •
9 Grobéty •
10 Kehl •
11 Meier •
12 M. Vonlanthen •
13 Weber •
14 Allemann •
15 Antenen •
16 Dürr •
17 Eschmann •
18 Pottier •
19 Rey •
20 R. Vonlanthen •
21 Wüthrich •
22 Frigerio •
Seleccionador: Rappan :