OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Oostnieuwkerke

Oostnieuwkerke és un nucli del municipi de Staden a la província de Flandes Occidental a la regió flamenca de Bèlgica. Era un municipi independent fins a la fusió amb Staden l'1 de gener de 1977. El 2005 tenia 3437 habitants a una superfície de 1080 hectàrees.

## Història

El primer esment «Nieukerke» (= nova església) data del 1093. Des del 1383 sovint s'hi va afegir el prèfix «Oost» (= est) per a distingir-lo del Nieuwkerke prop de Belle. El 1093, el bisbe de Tournai dona el delme a l'abadia dels agustins de Zonnebeke. Esdevé una parròquia independent al segle xiii. Durant la Guerra dels Vuitanta Anys l'església és incendiada i el poble abandonat. Després de l'ocupació per Castella, el 1713 integra els Països Baixos austríacs. Durant una batalla entre les tropes franceses i austríaques torna a ser incendiat. El municipi es va crear el 1800, a conseqüència de la reforma administrativa dels ocupants francesos. En un incendi accidental el 1833 encara una part important del patrimoni va desvastar-se. Durant la Primera Guerra Mundial, l'exèrcit alemany que ocupa la zona, prop del front de l'IJzer transforma en hospital de guerra. El 1917 la majoria de les construccions van ser devastades. La majoria de les construccions daten al màxim del segle XX o són recents. L'església neogòtica del 1897 es troba al lloc d'un església anterior del 1687 que va construir-se damunt un petit oratori romànic desaparegut.

## Geografia i economia

El poble es troba a la plana fèrtil d'argila sorrosa de Flandes Occidental. És regat pel Mandel i unes petits rierols: el Bombebeek, Vijverbeek i Engelse Beek. Al segle xix s'industrialitza: indústria de lli, fàbrica de cervesa, torrefacció de xicoira (utilitzat com a substitució del cafè), font de molta pol·lució de la xarxa hidràulica que fa que a la segona meitat del segle XX es decideix de cobrir el riu Mandel al seu pas pel poble. La majoria de les fàbriques van desaparèixer amb la crisi del tèxtil des dels anys 1960-70. Avui, l'activitat econòmica principal roman l'agricultura, amb un augment constant de la cultura de llegums en hivernacles.

## Galeria

* L'església de la Mare de Déus
* Monument a les víctimes de la primera guerra mundial
* El Mandel en direcció amunt, tot just abans de desaparèixer sota la capsa de formigó
* El Mandel cobert

## Fills predilectes d'Oostnieuwkerke

* Maurice Blomme (1916-1980), ciclista
* Louis Vanden Berghe (1923-1993), arqueòleg, historiador de l'art

## Referències

             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Oostnieuwkerke
* ↑ Omer Vandeputte, «Oostnieuwkerke» (neerlandès), Gids voor Vlaanderen: toeristische en culturele gids voor alle steden en dorpen in Vlaanderen, Tielt, Lannoo Uitgeverij, 2007, pàgines 1106-1107, ISBN 9789020959635
* 1 2 «Oostnieuwkerke (ID: 21727)» (en neerlandès). De Inventaris van het Bouwkundig Erfgoed (Inventari del patrimoni arquitectural). Onroerend Erfgoed (Agència del govern de Flandes del Patrimoni, 2004-2006. [Consulta: 22 abril 2014 (2014-04-22)].
# Nyasasaure

Nyasasaure, Nyasasaurus, (que significa "Nyasa saure") és un gènere de rèptils extints del Triàsic, al qual va donar nom el paleontòleg Alan J. Charig en la seva tesi doctoral presentada a la dècada de 1950. Els seus fòssils es van trobar al Llac Nyasa de Tanzània.
De vegades apareix erròniament escrit com "Nyasaurus", i primer es va creure que era un exemple primitiu de dinosaure prosauropode, però actualment aquesta teoria està posada en qüestió. L'espècimen mesura 2,1 metres de llargada.
Una anàlisi del 2012 suggereix que Nyasasaurus pot ser el primer dinosaure conegut i que data del Triàsic mitjà, entre 247 i 235 milions d'anys enrere, possiblement abans que Coelophysis o Herrerasaurus, dos altres gèneres de dinosaures primerencs. Des de 2012 es proposa l'espècie, Nyasasaurus parringtoni.

## Referències

* 1 2 Nesbitt, S. J., Barrett, P. M., Werning, S., Sidor, C. A., and A. J. Charig. (2012). "The oldest dinosaur? A Middle Triassic dinosauriform from Tanzania". Biology Letters
* ↑ «New contender for oldest dinosaur». , 04-12-2012 [Consulta: 4 desembre 2012].
* Charig, A. J. (1967). "Archosauria," in The Fossil Record: A Symposium with Documentation, Geological Society of London pp 708–718.
* Lambert, David (1994). The Encyclopedia of Dinosaurs. Bloomsbury Books p 80.

## Enllaços externs

* "Nyasasaurus" Arxivat 2009-09-21 a Wayback Machine. in the Dinosaur Encyclopedia at DinoRuss' Lair (smartphone link only)
http://news.discovery.com/animals/oldest-dinosaur-found-121204.html#mkcpgn=rssnws1 Arxivat 2012-12-20 a Wayback Machine.
* Discussion of "Nyasasaurus" Arxivat 2008-09-05 a Wayback Machine. from the Dinosaur Mailing List
Avemetatarsalia / Pan-Aves :
Regne: Animalia
Filum: Chordata
Classe: Sauropsida
Clade: Archosauria :
Vegeu també: Ornithoscelida
Phytodinosauria
Origen dels ocells :
# Reencarnación

Reencarnación és una pel·lícula espanyola del 2008 dirigida per Salomón Shang Ruiz, un projecte arriscat que narra la història de dos personatges en una ciutat hostil que els aliena i els arrossega a la decadència, un retrat del silenci dels marginats. Fou rodada en blanc i negre a Barcelona amb una durada de tres hores.
Va obtenir de l'Institut de la Cinematografia i de les Arts Audiovisuals una ajuda general de 59.074 euros i una ajuda complementària de 409.535 euros. Posteriorment fou acusat de falsejar les dades dient que havia costat 1,37 milions d'euros i que havia recaptat 437.585,10 euros en taquilla.

## Sinopsi

Els tres protagonistes deambulen per una ciutat gairebé fantasmal, que és el fidel reflex d'una societat en vies de desintegració amb una visió contemporània d'un present aterrador. Llargs plans seqüència, gairebé hipnòtics, gairebé sense diàlegs, retraten l'angoixa humana en espais de profunda desolació. La realitat es va desdibuixant a poc a poc i no sembla haver-hi possibilitat de redempció.

## Repartiment

* Tony Corvillo
* Núria Prims
* Ezequiel Stremiz ... Diego Rodriguez
* Judit Uriach
* Pedro Veitía

## Nominacions

* Gaudí a la millor actriu secundària (Judit Uriach)
* Gaudí al millor actor secundari (Tony Corvillo)

## Referències

* ↑ El director Salomón Shang estrena en Madrid y Barcelona su nueva película, Faro de Vigo, 28 d'abril de 2008
* ↑ Reencarnación a catalanfilms
* ↑ Cultura pide a la productora de Salomón Shang que devuelva un millón de euros, El Confidencial, 29 de juliol de 2014
* ↑ Reencarnación a Fotogramas
* ↑ Reencarnación, al web de l'Acadèmia del Cinema Català
# Resia

Resia (friülà Rèsie, eslovè Rezija) és un municipi italià, dins de la província d'Udine. L'any 2007 tenia 1.175 habitants. Limita amb els municipis de Kobarid (Eslovènia), Chiusaforte, Lusevera (Bardo), Bovec (Eslovènia), Resiutta (Na Bili) i Venzone (Pušja Ves).
Comprèn les fraccions de Gniva (Njiva), Oseacco (Osoane), Prato di Resia (Ravanca), San Giorgio (Bila), Stolvizza (Solbica) i Uccea (Učja).
La majoria de la població parla un dialecte de l'eslovè, bastant allunyat de la llengua eslovena estàndard. Culturalment i geogràficament, la Vall de Rèsia fa part de l'Eslovènia friülana.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Sergio Barbarino | Llista cívica |

## Referències

* ↑ «Dizionario toponomastico fiul.net». Arxivat de l'original el 4 de març 2016. [Consulta: 16 gener 2016].
* ↑ AA. VV.. Dizionario di toponomastica. Storia e significato dei nomi geografici italiani. Milano: GARZANTI, 1996, p. 535.

## Enllaços externs

* Història i tradicions de la Val Resia
* Portal de la Val Resia Arxivat 2005-10-28 a Wayback Machine.
* Parc natural dels Prealps Julians
* Estudis del dialecte resià Arxivat 2006-08-29 a Wayback Machine.
* Notes històriques
# Okayamalita

L'okayamalita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la mel·lilita. Rep el seu nom de la prefectura d'Okayama, al Japó, a on es troba la seva localitat tipus.

## Característiques

L'okayamalita és un silicat de fórmula química Ca₂B(BSiO₇). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1997. Cristal·litza en el sistema tetragonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'okayamalita pertany a «09.BB - Estructures de sorosilicats, grups Si₂O₇, sense anions no tetraèdrics; cations en coordinació tetraèdrica [4] i major coordinació» juntament amb els següents minerals: åkermanita, cebollita, gehlenita, gugiaïta, hardystonita, jeffreyita, alumoåkermanita, barylita, clinobarylita i andremeyerita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Fuka, a la ciutat de Takahashi de la prefectura d'Okayama, a la regió de Chugoku, al Japó. També ha estat descrita a les mines de ferro d'Arendal, al comtat d'Aust-Agder, a Noruega. Es tracta dels dos únics indrets on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Okayamalite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 octubre 2017].
# Pacomi II

Pacomi II Patestos (en grec Παχώμιος Β' Πατέστος) va ser patriarca de Constantinoble els anys 1584 i 1585. Era metropolità de Filipòpolis quan va denunciar al seu antecessor, Jeremies Tranos que estava d'acord en introduir la reforma del calendari que havia establert Gregori XIII.
Havia nascut a Lesbos i era un gran erudit amb una sòlida formació. Va ser professor de matemàtiques i de filosofia del sultà Mehmet III. Quan Jeremies Tranos va ser cessat, va ser nomenat patriarca de Constantinoble. No va aconseguir de millorar la situació financera del patriarcat cosa que va provocar protestes entre el clergat i finalment va ser destituït. Va marxar exiliat a Valàquia on va morir. El va succeir, encara que breument, Teolepte II.

## Referències

* ↑ «Παχώμιος Β'» (en grec). Ecumenical Patriarchate of Constantinople. [Consulta: 29 juliol 2023].
# Paconi Agripí

Paconi Agripi (en llatí Paconius Agrippinus) va ser un cavaller romà al pare del qual l'emperador Tiberi va fer executar, acusat de traïció. Agripí també va ser acusat al mateix temps que Publi Trasea Pet, l'any 67, i desterrat d'Itàlia.
Després va ser un filòsof estoic, del qual Epictet de Hieràpolis i Flavi Arrià en parlen molt bé.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/97?rgn=full+text;view=image;q1=Agrippi+nus%2C+Paco+niusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 82. ]
# Pacomi I

Pacomi I (en grec Παχώμιος Α') va ser patriarca de Constantinoble de l'any 1503 al 1513, excepte durant un petit període l'any 1504.
Després del seu nomenament l'any 1503, els seus enemics, partidaris de Joaquim I, van aconseguir la seva deposició per no poder fer front als pagaments que la seu tenia establerts, i Joaquim va aportar els diners necessaris per subornar al sultà. Quan Joaquim va morir el mateix 1504, Pacomi va tornar a ocupar el càrrec, i va visitar diversos països, entre ells Valàquia i Moldàvia, per tal de recollir diners per al patriarcat. Quan retornava a la capital després d'un dels seus viatges, va ser enverinat pel seu servent i va morir a Constantinoble l'any 1513.

## Referències

* ↑ «Pachomios I» (en anglès). Ecumenical Patriarchate of Constantinople. [Consulta: 26 juliol 2023].
# Regina Gerlecka

Regina Gerlecka (2 de març de 1913 - 12 de març de 1983) va ser una jugadora d'escacs polonesa.
El gener de 1935 va guanyar els campionats de Varsòvia. Al juny, Gerlecka va guanyar el campionat inaugural femení de Polònia, que va tenir lloc a Varsòvia. Dos mesos més tard, va acabar segona, darrere de Vera Menchik, al 5è Campionat del Món d'escacs femení, celebrat conjuntament amb la 6a Olimpíada d'escacs (coneguda aleshores com a Torneig Internacional per Equips), també celebrada a Varsòvia.
Va empatar entre els llocs 5 i 7 al supertorneig femení de Semmering 1936, guanyat per Sonja Graf. Gerlecka va tornar a ser campiona femenina de Polònia el 1937, després d'haver compartit els llocs 1r-2n amb Barbara Flerow-Bułhak. L'agost de 1937, va empatar als llocs 10è-16è al Campionat del Món femení d'Estocolm, que va tornar a guanyar Vera Menchik. El 1939, Gerlecka va empatar als llocs 1r-2n amb Róża Herman als campionats de Varsòvia.
Després de la Segona Guerra Mundial, va aconseguir la 3a posició al campionat femení polonès (disputat entre tres jugadores) de 1949 a Łódź, guanyat per Róża Herman.

## Referències

* ↑ «Wanted Tables». Arxivat de l'original el 2010-07-20. [Consulta: 28 abril 2022].
# Regina Flix Lázaro

Regina Flix Lázaro (Pacs del Penedès, 4 de juliol de 1995) és una jugadora d'hoquei sobre patins catalana.
Es formà al Club Esportiu Noia i debutà a l'OK Lliga femenina amb l'SFERIC Terrassa la temporada 2011-12. Posteriorment jugà al Club Patí Vilanova, Reus Deportiu i Club Patí Vila-sana. La temporada 2021-22 fitxà pel Club Patí Fraga, convertint-se en la primera capitana de l'equip i marcant el primer gol oficial de l'entitat. Amb el club fragatí, aconseguí l'ascens a l'OK Lliga (2021-22) i es proclamà campiona de la Lliga de Campions de la WSE (2024) i subcampiona de Lliga (2023-24). Al final de la temporada 2023-24 es retirà del primer nivell de l'hoquei sobre patins. Fou homenatjada pel CP Fraga, penjant la seva samarreta amb el dorsal 44 al Pavelló del Sotet.

## Referències

* ↑ «El Club Patín Esneca Fraga homenatja a Regina Flix i penja la seva samarreta al pavelló del Sotet». Lleida Ràdio, 14-05-2024. [Consulta: 14 juny 2024].
* ↑ «Esneca patrocinará el stage del Club Patí Vila-Sana» (en castellà). Grupo Esneca Formación, 06-08-2019. [Consulta: 14 juny 2024].
* ↑ Puértolas, Patricia. «El Esneca Fraga alcanza la élite del hockey patines en su primer intento» (en castellà). Heraldo de Aragón, 12-04-2022. [Consulta: 14 juny 2024].
* ↑ D.H.. «El Club Patín Esneca Fraga cuelga la camiseta de Regina Flix» (en castellà). El Diario de Huesca, 11-05-2024. [Consulta: 14 juny 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa de Regina Flix Lázaro - RinkHockey.net
# Regina Coeli

El Regina Coeli o Regina Caeli (mots llatins que volen dir "Reina del Cel") és una oració mariana i cristològica de l'Església catòlica en honor de la Verge Maria, una composició litúrgica a manera de felicitació a Maria per la resurrecció del seu fill Jesucrist. L'oració substitueix el rés de l'Àngelus durant el temps pasqual. Litúrgicament està prescrita en el breviari romà des de les Completes del Dissabte Sant fins a l'hora nona del dissabte posterior a Pentecosta. Ha de ser cantada o resat en cor i dempeus.
Si bé aquesta oració és d'autor desconegut, la tradició l'atribueix a Sant Gregori el Gran, el qual hauria sentit els tres primers versos cantats per àngels mentre caminava descalç un matí en una processó a Roma, i als que va afegir la quarta línia. També ha estat atribuïda a Gregori V, encara que amb poc fonament. En tot cas, se la coneixia al segle xii i els frares menors ja la resaven després de l'ofici de Completes durant la primera meitat del segle xiii, li va permetre popularitzar-la i expandir-la per tot el món cristià.
L'himne encara és un dels més populars i resat pels catòlics -fins i tot fora del preceptiu temps pasqual- fins al dia d'avui. Ha estat igualment font d'inspiració per a compositors musicals polifònics i moderns. Mozart, per exemple, va compondre una peça amb el text del Regina coeli.

## Text

| Llatí | Català |
| V/Regina caeli, laetare, alleluia. R/Quia quem meruisti portare, alleluia. V/Resurrexit, sicut dixit, alleluia. R/Ora pro nobis Deum, alleluia. V/Gaude et laetare Virgo María, alleluia. R/Quia surrexit Dominus vere, alleluia. V/Oremus: Deus, qui per resurrectionem Filii tui, Domini nostri Iesu Christi, mundum laetificare dignatus es: praesta, quaesumus; ut, per eius Genetricem Virginem Mariam, perpetuae capiamus gaudia vitae. Per eundem Christum Dominum nostrum. Amen. | V/Reina del cel, alegreu-vos, al·leluia. R/Perquè aquell que meresquéreu portar, al·leluia. V/Ha ressuscitat tal com digué, al·leluia. R/Pregueu Déu per nosaltres, al·leluia. V/Alegreu-vos, Verge Maria, al·leluia. R/Realment el Senyor ha ressuscitat, al·leluia. V/Preguem: Oh Déu, vós ompliu el món d'alegria amb la resurrecció del vostre Fill, Jesucrist, nostre Senyor. Per la intercessió de la seva Mare, la Verge Maria, concediu-nos d'arribar al goig de la vida eterna. pel mateix Jesucrist Senyor nostre. Amén. |

## Referències

* ↑ Josep Climent (1973). Reina del cel, alegreu-vos (youtube) (en cat). Arxidiòcesi de València. Consulta: 2018-06-30.
# Octavi Tarrés i Garcia

Octavi Tarrés i Garcia (Barcelona, 12 d'agost de 1977) és un jugador d'hoquei patins català, que actualment juga al FC Barcelona. Ha estat internacional per la selecció catalana en 45 ocasions i integrant de l'equip subcampió de la Copa Àmèrica l'any 2007. La temporada 2015/16, la darrera com a jugador professional, va aconseguir l'ascens matemàtic a l'OK Lliga defensant la porteria del FC Barcelona B, tot i que no va pujar de categoria perquè es tractava d'un equip filial.

## Palmarès
### FC Barcelona

* 4 Copes d'Europa (2006/07, 2007/08, 2009/10) 1 Champions (2022)
* 2 Copes Intercontinentals (2006, 2008)
* 4 Copes Continentals (2004/05, 2005/06, 2006/07, 2007/08)
* 1 Copa de la CERS (2005/06)
* 2 Supercopes espanyoles (2004/05, 2006/07)
* 7 OK Lligues / Lligues espanyoles (2005/06, 2006/07, 2007/08, 2008/09, 2009/10, 2013/2014) 1 Lega Italiana (2022)
* 2 Copa del Rei / Copa espanyola (2007) / Copa Italia (2022)
* 3 OK PLATA (Lleida Llista, CP Macarena i Barça B 2016)
* 1 Copa Princesa (2018) Video de la Copa, la Final
* 2 Copes Generalitat (2011, 2012)
* 1 Super Copa Catalana
* 1 Premi ARC 2007
* 1 All Star 08/09
* 3 Campionat de Catalunya Juvenil (92/93, 93/94, 96/07)
* 3 Campionat d'Espanya Júnior (92/93, 93/94, 96/97)

### Selecció catalana

* Unes 45 convocatòries
* 1 subcampionat de la Copa Àmèrica (2007)

### Selecció espanyola sub-23

* 1 Copa Llatina (Olhão, 1997)

### Com entrenador de porters Selecció Italiana

* Medalla de Bronze a l'Europeu 2022 amb selecció Italiana Sub 19
* Medalla de Bronze a l'Europeu 2022 amb selecció Italiana Absoluta

### Com entrenador de porters d'equips

* Campió de la Champions 2021-2022, amb el Trisino (IT)
* Campió Lega Italiana 2021-2022, amb el Trisino (IT)
* Campió de la Copa Italiana, amb el Sarzana (IT)

## Referències

* ↑ «Octavi Tarrés i Garcia». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «El Barça B se juega el título, y tres plazas de ascenso a la OK Liga en juego» (en castellà). Mundo Deportivo, 19-05-2016. [Consulta: 8 gener 2021].

## Enllaços externs

* COPA Princesa: video de la Copa: https://www.youtube.com/watch?v=L-4-oL1PmdQ&t=41s
* Presentació amb FC barcelona: https://www.ccma.cat/324/el-barca-dhoquei-patins-presenta-el-porter-octavi-tarres/noticia/95028/
* Fitxa del FC BARCELONA: https://arxiu.fcbarcelona.cat/web/castellano/hoquei/temporada_09-10/plantilla/jugadors/otarres.html
# Richard Cumberland

Richard Cumberland (Aldersgate, Londres, 1631 - 1718) va ser un filòsof anglès defensor de l'utilitarisme. Defensava que l'home estava inclinat a la benevolència, en contra de les tesis de Hobbes, i que per aquest motiu subsistien institucions socials tan variades. Les accions individuals només podien ser bones si contribuïen a la felicitat general i per això la natura premia allò virtuós i castiga les accions dolentes. Destaquen també els seus escrits històrics.

## Referències

* ↑ «Richard Cumberland | British bishop and philosopher» (en anglès). [Consulta: 9 desembre 2020].
# Richard Cyert

Richard Cyert (Winona, Minnesota, 22 de juliol de 1921 - 7 d'octubre de 1998) fou un economista i estadístic nord-americà. Es crià a Minneapolis i es graduà a la Universitat de Minnesota el 1943, quan va servir a la marina dels EUA. Durant el servei militar es va graduir en economia a la Universitat de Colúmbia, on també s'especialitzà en estadística. Donà classes a la Universitat de Nova York, fins que es fou nomenat professor d'estadística en la comptabilitat i auditoria en l'Institut Carnegie de Tecnologia de Pittsburgh el 1948.
Donà classes d'economia, estadística, i administració industrial durant 14 anys, i després fou nomenat degà de l'Escola de Llicenciats d'Administració Industrial. El 1972 es convertia en el sisè president de la universitat. Durant la seva presidència, transformà Carnegie Mellon transformant-lo d'una escola tècnica de províncies a una de les principals universitats nord-americanes.
Com a economista, afirmà amb James G. March que les organitzacions empresarials com a tals no tenen pas objectius, només els tenen les persones. Els objectius de cada persona o grup de persones dins l'organització (que generalment es divideixen entre propietaris, treballadors i directius) s'estableix després de negociacions entre aquests grups entre si i la mateixa organització. Aquest punt de vista fou criticat per Igor Ansoff, qui pensava que les empreses i els grups humans tenien objectius diferents.

## Obres

* Management Decision Making (1971) amb Lawrence A. Welsch
* The American Economy, 1960-2000 (1983)
* Technology and Employment (1987)
* Behavioral Theory of the Firm (1992) amb James B. March
* Computational Organization Theory (1994) amb Kathleen M. Carley i Michael J. Prietula
# Omaña

Omaña és una comarca històrica de la Província de Lleó, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Es tracta d'una comarca històrica sense reconeixement administratiu (l'única comarca reconeguda administrativament en Castella i Lleó és el Bierzo), dintre la comarca de Montaña Occidental. La capital històrica de la comarca és Murias de Paredes.

## Límits

Limita amb les comarques lleoneses de: Babia al nord, Laciana al nord-oest, la Comarca de Luna al nord-est i a l'est; al sud amb Ordás i La Cepeda; i a l'oest amb El Bierzo.

## Municipis

Aquesta formada pels municipis de la conca del riu Omaña, que són els següents:
* Soto y Amío a la part occidental.
* Murias de Paredes.
* Riello.
* Santa María de Ordás.
* Las Omañas.
* Valdesamario.

## Etimologia

El topònim, tradicionalment s'ha considerat que provens del nom que els romans van donar als habitants d'aquesta zona: "homus manium" (home déu), per la seva duresa i resistència.
# Palacios del Arzobispo

Palacios del Arzobispo és un municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita al Nord amb Santiz i Valdelosa, a l'Est amb Zamayón, al Sud amb San Pelayo de Guareña i Añover de Tormes i a l'Oest amb Moraleja de Sayago.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 280 | 247 | 215 | 200 |

## Enllaços externs

* Enllaç a Wikisalamanca Arxivat 2009-02-13 a Wayback Machine.