OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Julio Martínez Mesanza

Julio Martínez Mesanza (Madrid; 14 de setembre de 1955) és un poeta espanyol i traductor de literatura italiana.

## Biografia

Va cursar estudis de Filosofia, però es va llicenciar en Filologia italiana a la Universitat Complutense de Madrid. Representant de la generació que Luis Antonio de Villena va anomenar Postnovísimos i José Luis García Martín "dels vuitanta", ha traduït a més poesia italiana clàssica i moderna, des de Dante Alighieri a Ugo Foscolo. La seva obra més coneguda és Europa, (1983-1990), una espècie d'epopeia ètica culturalista. En 1998 va afegir un altre títol a aquest cicle, Fragmentos de Europa (1977-1997).
Va treballar en el Ministeri de Cultura i en la Biblioteca Nacional d'Espanya amb Luis Alberto de Cuenca y Prado. Ha estat director dels centres de l'Institut Cervantes de Lisboa, Milà, Tunísia i Tel-Aviv. Va estar a càrrec de l'adreça acadèmica a la seu central d'aquest organisme a Madrid i actualment (2017) és director de la seu d'Estocolm. En 2017 va obtenir el Premi Nacional de poesia de les Lletres Espanyoles per la seva obra Gloria, que compila la seva activitat poètica entre 2005 i 2016. Inclòs en l'antologia La generación de los ochenta (1988), de José Luis García Martín, s'ha relacionat la seva poètica amb Saint-John Perse, Paul Claudel, Jorge Luis Borges, el Culturalisme i l'interès medievalista d'aquest darrer.

## Obres
### Lírica

* Europa (Madrid: El Crotalón, 1983).
* Europa (Sevilla: Renacimiento, 1986).
* Europa 1985-1988, (Valencia: La Pluma del Águila, 1988)
* Europa y otros poemas (Málaga: Puerta del Mar, 1990). Contiene los poemas de las ediciones anteriores: 1983-1988.
* Las Trincheras (Sevilla: Renacimiento, 1996)
* Fragmentos de Europa 1977-1997 (Palma: Universidad de las Islas Baleares, 1998).
* Entre el muro y el foso (Valencia: Pre-textos, 2007).
* Soy en mayo (Sevilla: Renacimiento, 2007). Antología con poemas de Europa, Las trincheras i Entre el muro y el foso.
* Gloria (Madrid: Rialp, 2016). Recoge su actividad lírica desde 2005 a 2016. Premi Nacional de poesia de les Lletres Espanyoles, 2017.

### Narrativa

* Un libro de 4000 años (1988).

### Traduccions

* Jacopo Sannazaro, Arcadia (1982).
* Michelangelo Buonarroti, Rimas (1987).
* Dante Alighieri, La Vida Nueva (1985).
* Ugo Foscolo, Sonetos.
* Eugenio Montale, Fuera de casa (1990).
* Alberto Moravia, Paseos por África, (1988).

## Referències

* ↑ Trevor J. Dadson, "Julio Martínez Mesanza y la poesía épica" Actas XIV Congreso AIH (Vol. III), pp. 147 i ss. https://cvc.cervantes.es/literatura/aih/pdf/14/aih_14_3_018.pdf
* ↑ "Julio Martínez Mesanza, Premio Nacional de Poesía 2017 por su obra 'Gloria'", en El Mundo, 10-X-2017. http://www.elmundo.es/cultura/literatura/2017/10/10/59dcb9aae2704e9c288b45f5.html
* ↑ Entrada en MCN biografías
* ↑ «Poética escrita por el autor para un ciclo de conferencias de la fundación Juan March». Arxivat de l'original el 2013-10-05. [Consulta: 20 novembre 2018].

## Enllaços externs

* Biografia i antologia de l'autor a A media luz
* Biografia i texts de l'autor a E-biografías Arxivat 2018-11-21 a Wayback Machine.
* Cuestiones naturales. Bloc de Julio Martínez Mesanza
# Frecce Tricolori

Els Frecce Tricolori (el nom es tradueix en català per "sagetes tricolors") oficialment coneguts com a 313° Gruppo Addestramento Acrobático o Pattuglia Acrobática Nazionale (PAN) Frecce Tricolori, són l'esquadró d'acrobàcia aèria de la Força Aèria Italiana. Tenen la seva seu a la Base Aèria de Rivolto, en la regió nord-est italiana de Friül - Venècia Júlia, Udine. És un dels equips acrobàtics més prestigiosos i preparats del món.
Aquesta patrulla acrobàtica es va formar l'any 1961 com l'equip oficial de la força aèria, reemplaçant un gran nombre d'equips no oficials que havien estat recolzats des de finals dels anys 20.
L'equip acrobàtic utilitza un total de 9 aeronaus i un solista, amb la qual cosa els Frecce Tricolori són la patrulla acrobàtica amb un major nombre d'aeronaus del món. L'equip vola l'Aermacchi MB-339-A/PAN, un avió d'entrenament biplaça capaç de volar a 898 km/h al nivell del mar.

## Història

Els Frecce Tricolori no va ser la primera esquadrilla de vol acrobàtic de l'Aeronàutica Militare Italiana: l'acrobàcia militar en grup a Itàlia va començar a Campoformido, base de l'Ala Núm. 1, a la fi dels anys 20, sota la supervisió del coronel Rino Corso Fougier. La primera formació constava de cinc Fíat C.R.20. El 8 de juny de 1930 durant la seva primera exhibició aèria, anomenada Giornata dell'Ala, la patrulla va presentar la «figura bomba» que és molt similar a la versió actual. El 1932 l'esquadrilla s'equipa d'avions Breda Ba.19, el 1934 de Fiat C.R.30 i el 1936 de Fiat CR-32. La patrulla va ser dissolta amb l'esclat de la Segona Guerra Mundial.
Després del conflicte bèl·lic es van succeir diverses patrulles acrobàtiques:
* 1950 - 1952 Cavallino Rampante, de la brigada IV, amb avions De Havilland Vampire
* 1953 - 1955 Getti Tonanti, de la brigada V, amb avions Republic F-84 Thunderjet.
* 1955 - 1956 Tigri Bianche, de la brigada 51, amb avions Republic F-84 Thunderjet.
* 1956 - 1957 Cavallino Rampante, de la brigada IV, amb avions F-86 Sabre
* 1956 - 1957 Lancieri Neri, de la brigada II, amb avions F-86 Sabre.
* 1957 - 1959 Diavoli Rossi, de la brigada VI, amb avions Republic F-84F Thunderstreak.
* 1959 - 1960 Getti Tonanti, de la brigada V, amb avions Republic F-84F Thunderstreak.
Finalment, el 1961, la direcció de la Força Aèria Italiana va decidir formar una única patrulla acrobàtica, la Pattuglia Acrobàtica Nazionale, amb els millors homes i les millors aeronaus disponibles. D'aquesta manera, la patrulla utilitza des del seu inici els F-86 Sabre que el 1963 van ser canviats pels Fiat G.91 R/PAN. Des de 1982, utilitzen els Aermacchi MB-339 PAN.
El 28 d'agost de 1988, els Frecce Tricolori es van veure embolicats en el desastre aeri de Ramstein, en el qual 70 persones van perdre la vida.
Durant la temporada d'acrobàcia aèria de l'any 2000, els Frecce Tricolori van assolir les 50.000 hores de vol en l'Aermacchi MB-339.

## Referències

* 1 2 3 «Web oficial de la Aeronautica Militare» (en italià). [Consulta: 21 desembre 2014].
* ↑ «Frecce Tricolori». [Consulta: 21 desembre 2014].
# Freaky Styley

Freaky Styley és el segon àlbum del grup de funk rock Red Hot Chili Peppers que sortí el 1985 editat per EMI Records i amb el retorn del guitarrista original de la banda Hillel Slovak. El disc va produir quatre singles: "Jungle Man", "American Ghost Dance", "Catholic School Girls Rule", and "Hollywood (Africa)".
El disc va ser produït per George Clinton membre del grup de funk Parliament-Funkadelic (una de les grans influències dels Peppers). Amb Clinton van aconseguir el so que estaven buscant i que no havien aconseguit en el seu primer disc. Malgrat la poca atenció que li va donar la crítica al disc i no ser cap èxit comercial el disc és considerat com un dels millors discos de la banda pels fans que els van conèixer en els seus inicis.

## Llista de cançons

* "Jungle Man" (Flea, Kiedis, Martinez, Slovak) – 4:09
* "Hollywood (Africa)" (The Meters) – 5:03
* "American Ghost Dance" (Flea, Kiedis, Martinez, Slovak) – 3:51
* "If You Want Me to Stay" (Sly and the Family Stone) – 4:07
* "Nevermind" (Flea, Kiedis, Irons, Slovak) – 2:47
* "Freaky Styley" (Flea, Kiedis, Martinez, Slovak) – 3:39
* "Blackeyed Blonde" (Flea, Kiedis, Martinez, Slovak) – 2:40
* "The Brothers Cup" (Flea, Kiedis, Martinez, Slovak) – 3:27
* "Battleship" (Flea, Kiedis, Martinez, Slovak) – 1:53
* "Lovin' and Touchin'" (Flea, Kiedis, Martinez, Slovak) – 0:36
* "Catholic School Girls Rule" (Flea, Kiedis, Martinez) – 1:55
* "Sex Rap" (Flea, Kiedis, Irons, Slovak) – 1:54
* "Thirty Dirty Birds" (Flea, Kiedis, Martinez, Slovak) – 0:14
* "Yertle the Turtle" (Flea, Kiedis, Martinez, Slovak) – 3:46
Bonus tracks de la versió remasterizada del 2003
* "Nevermind" (demo) (Flea, Kiedis, Irons, Slovak) – 2:17
* "Sex Rap" (demo) (Flea, Kiedis, Irons, Slovak) – 1:37
* "Freaky Styley" (original long version) (Flea, Kiedis, Martinez, Slovak) – 8:49
* "Millionaires Against Hunger" (Flea, Kiedis, Martinez, Slovak) – 3:28
# Ka (desambiguació)

«Ka o KA» té aquests significats:
* Abreviacions:
** K$_a$, constant d'acidesa.
** ka, abreviatura de kiloany (un miler d'anys).
** ka, abreviació de dos caràcters per a l'idioma georgià (kartvelià).
* antic Egipte: Ka, una de les cinc parts de l'ànima humana en les creences de l'antic Egipte.
* Automobilisme: Ford Ka, automòbil turisme produït pel fabricant nord-americà Ford.
* Biografies: Olivier Ka, escriptor i guionista de còmics francès.
* Lingüística:
** Ka (kana) (か), caràcter de l'idioma japonès.
** Ka o k, onzena lletra de l'alfabet català
Viccionari
# KaOs

KaOS és una distribució Linux d'alliberament continu, basada en Arch, que empra el gestor de paquets Pacman. S'ofereix l'experiència d'Arch Linux de manera molt restrictiva, ja que només s'ofereix l'arquitectura de 64 bits, l'entorn d'escriptori KDE Plasma i el programari basat en Qt empaquetat expressament per a la distribució. Com a contrapartida s'obté un Arch fàcil d'instal·lar (Calamares), una distribució d'alta estabilitat, un flux de treball consistent i una experiència molt amigable i actualitzada de KDE.

## Història

Distribució creada el 2013 per Anke Boersma, qui inicialment treballava a Chakra project.
Kaos fou la primera distribució a posar a KDE Plasma 6 per defecte. El 2 de febrer de 2024, amb el llançament KaOS 2024.01, quan Plasma 6 encara estava en desenvolupament. L'equip de Kaos treballà durant quinze mesos per fer aquest llançament que només incloïa elements basats en KDE Plasma 6. El tema Midna es renovà i s'oferí com a tema per defecte.

## Notes

* ↑ Instal·lant Octopi es pot aconseguir programari no facilitat per la distribució, trencant l'experiència d'usuari.
* ↑ Anteriorment s'havia pogut testejar en la versió inestable de KDE neon.

## Referències

* ↑ Okoi, Divine. «KaOS - A Modern, Beautiful & Lightweight KDE Distribution». FOSS Mint, 27-11-2017. [Consulta: 29 gener 2023].
* ↑ Wallen, Jack. «KaOS 2022.06 gives the KDE desktop an out-of-the-box but user-friendly twist». ZD Net, 12-07-2022. [Consulta: 30 gener 2023].
* ↑ Sharma, Mayank. «KaOS review». Techradar, 25-02-2021. [Consulta: 30 gener 2023].
* ↑ «Interview with KaOS creator - Tinta escura». Tintaescura, 08-12-2019. [Consulta: 5 febrer 2024].
* ↑ Wallen, Jack. «I tested KDE Plasma 6 and found it very familiar. Here's why that's a good thing». Zdnet, 11-09-2023. [Consulta: 5 febrer 2024].
* ↑ Pomeyrol, J. «KDE Plasma 6 RC2 : último paso antes de la versión final». MuyLinux, 02-02-2024. [Consulta: 5 febrer 2024].
* ↑ arindam. «KaOS 2024.01 Lands with Midna Theme Makeover and Plasma 6 Magic». Debugpoint, 04-02-2024. [Consulta: 5 febrer 2024].
# Francesc Santacatalina Alonso

Francesc Paco Santacatalina Alonso (L'Alcúdia, 14 d'abril de 1950- ?, 17 d'agost de 2010) fou un polític i sindicalista valencià, militant en organitzacions d'esquerra i del nacionalisme valencià.

## Biografia

Nascut el 14 d'abril de 1950 a l'Alcúdia (Ribera del Xúquer), Paco Santacatalina se n'anà a viure a la ciutat de València per a cursar els estudis universitaris d'economia. Conegut en els àmbits clandestins del franquisme com «Ramon», durant els anys de facultat s'incorporà a Germania Socialista, influït pel trotskisme de la IV Internacional i, en aplegar la transició democràtica espanyola, s'afilià al Partit Obrer Socialista Internacionalista. Com a treballador a la Ford Motor Company d'Almussafes, va fundar la Federació del Metall de la UGT, en la qual milità com a intermediari entre l'empresa i els treballadors; més tard s'afilià a la Confederació Nacional del Treball.
Membre històric d'Unitat del Poble Valencià i el Partit Valencià Nacionalista, Santacatalina participà en la refundació de l'històric partit Esquerra Valenciana el 1998, del qual fou secretari general fins a la seua mort. Com a representant d'EV, es presentà a les eleccions al Parlament Europeu de 2004 dins de la llista d'Aralar. Santacatalina faltà el 17 d'agost del 2010 després d'una malaltia cardiovascular i va ser cremat el sendemà al Cementeri General de València: al funeral acudiren més de tres-centes persones i, malgrat l'ordenança municipal que prohibix dur la caixa al muscle, ho feren des de l'entrada del crematori fins al forn.
El 7 d'octubre del 2011, la Coordinadora Obrera Sindical —l'últim sindicat al qual s'afilià– obrí al barri de Nou Moles (l'Olivereta) de València un local sociocultural amb el nom de Casal Obrer i Popular Francesc Santacatalina en homenatge pòstum. En la inauguració participaren les colles de tabalet i dolçaina de la Societat Coral El Micalet i l'Estrella Roja de Benimaclet.

## Referències

* ↑ Racó Català In Memoriam Francesc Santacatalina, president d'Esquerra Valenciana i militant del BLOC
* ↑ El Partido Valenciano Nacionalista celebró ayer su primer congreso Arxivat 2014-03-15 a Wayback Machine. notícia a Levante-EMV del 13 d'abril de 1992 (castellà)
* ↑ Rebelión.org O nos libramos de la Banca o vamos a tener un problema (castellà)
* ↑ Kaos en la Red Arxivat 2013-12-19 a Wayback Machine. Mor Francesc Santacatalina, militant de la COS de l'Horta
* ↑ Levante-EMV Fallece Francesc Santacatalina, secretario general de Esquerra Valenciana (castellà)
* ↑ Endavant.org El 7 d'octubre s'inaugura el Casal Obrer i Popular – Francesc Santacatalina

## Enllaços externs

* Blog del COiP Francesc Santacatalina
# Josep Viñas i Peitiví

Josep Viñas i Peitiví (Maçanet de Cabrenys, 23 de febrer de 1934 - Girona, 4 d'agost de 1986) fou un futbolista català de la dècada de 1950.

## Trajectòria

Destacà a les files del Girona FC, on jugà entre 1952 i 1961, de les quals tres temporades foren a Segona Divisió. El mes de maig de 1961 fou fitxat pel RCD Espanyol, club amb el qual jugà diversos partits de copa aquesta mateixa temporada (1960-61). La següent temporada jugà set partits de lliga a Primera. Posteriorment fou jugador del CF Badalona, on tornà a jugar a Segona Divisió, i del Calella CF.

## Referències

* ↑ «Necrològiques». Los Sitios, 05-08-1986. [Consulta: 7 maig 2016].
* ↑ «Cassà 0 Gerona 1». Mundo Deportivo, 24-09-1952. [Consulta: 7 maig 2016].
* ↑ «Peter, ... y Viñas ... nuevos fichajes del Español». Mundo Deportivo, 10-05-1961. [Consulta: 7 maig 2016].
* ↑ «Fitxa de Barceló». Periquito.cat. [Consulta: 7 maig 2016].
* ↑ «La fiesta mayor de Badalona». Mundo Deportivo, 17-08-1962. [Consulta: 7 maig 2016].
* ↑ «El CF Calella a punto para la temporada». Mundo Deportivo, 03-09-1964. [Consulta: 7 maig 2016].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Josep Xicota Mateos

Josep Xicota Mateos (31 de desembre de 1953 - 16 de maig de 2017) fou un periodista i locutor de ràdio català.
Xicota fou un periodista que exercí la seva professió en diversos mitjans de comunicació. Entre altres, va exercir de corresponsal per a mitjans com ara TVE, Segre i La Mañana. Com a locutor de ràdio, va estar vinculat a Ràdio Seu al llarg de prop d'una dècada, entre els anys 1993 i 2002, on el 1996 va impulsar el programa-concurs 'Carretera i Manta', un magazín estiuenc caracteritzat per la participació, els obsequis per als oients i les entrevistes sobre temes d'actualitat de l'estiu a La Seu d'Urgell i a l'Alt Urgell, que amb els anys es convertí en un dels espais de referència de la ràdio urgellenca. També fou el creador d'una pàgina d'internet dedicada a temes de la Seu, amb nombrosos reportatges fotogràfics d'esdeveniments de la ciutat i imatges antigues. Des del 2006, residí a Manresa, on entre altres projectes va impulsar i coordinar «Manresa a cop d'ull», un bloc d'internet dedicat a la història i el patrimoni de la capital del Bages. En la mateixa línia, també era administrador del perfil de Facebook «No ets de Manresa si...» i aquest any passat havia editat un vídeo amb imatges històriques de la ciutat. El 2016 edità un vídeo amb imatges històriques de la capital del Bages.

## Referències

* 1 2 «Mor Josep Xicota, primer presentador de 'Carretera i Manta'». Ràdio Seu, 17-05-2017 [Consulta: 24 gener 2021].
* ↑ «Dimarts va morir Josep Xicota, el creador de «Manresa a cop d'ull»». Nació Digital, 20-05-2017 [Consulta: 24 gener 2021].
* ↑ «Mor Josep Xicota, autor dels blogs «Manresa a cop d'ull» i «No ets de Manresa si...» Xicota vivia a Manresa des de feia 11 anys. Va arribar a la capital del Bages procedent de la Seu d'Urgell». Regió 7, 22-05-2017 [Consulta: 24 gener 2021].
* ↑ «Un vídeo recull més de 140 fotos històriques de Manresa. Les imatges, recopilades per Josep Xicota a Youtube, mostren instantànies de la ciutat dels darrers 100 anys». Regió 7, 18-06-2016 [Consulta: 24 gener 2021].
# For the Boys

For the Boys és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Mark Rydell, estrenada el 1991.

## Argument

Dixie Leonard i Eddie Sparks viatgen i actuen junts durant la Segona Guerra Mundial, la Guerra de Corea, i la Guerra del Vietnam, donant una mica de diversió als soldats. La història de les seves aventures junts, plenes d'amor, riure i llàgrimes, és referit en flashbacks per Dixie el dia abans que el President li atorgui una medalla.

## Repartiment

* Bette Midler: Dixie Leonard
* James Caan: Eddie Sparks
* George Segal: Art Silver
* Patrick O'Neal: Shephard
* Christopher Rydell: Danny Leonard
* Arye Gross: Jeff Brooks
* Norman Fell: Sam Schiff
* Rosemary Murphy: Luanna Trott
* Bud Yorkin: Phil
* Jack Sheldon: Wally Fields
* Richard Portnow: Milt, Recording Studio
* Brandon Call: Danny Leonard, Nova York
* John O'Leary: Censor de la televisió, Nova York
* Billy Bob Thornton: Sergent Marine, Corea
* John Ruskin: Marine que atura els camions, Corea
* Robert Clotworthy: Comandant de la Navy, Japó
* Tony Pierce: Major a la base, Vietnam
* Xander Berkeley: Roberts, Vietnam
* Walter C. Miller: Director de la televisió
* Maggie Wagner: Assistent de Stan
* Melissa Manchester: Corrine

## Enllaços externs

* Pàgina de la pel·lícula a l'IMDb
# Josiane Bost

Josiane Bost (Tournus, 7 d'abril de 1956) fou una ciclista francesa. Va combinar tant la carretera com la pista. Del seu palmarès destaca el Campionat del Món en ruta de 1977.

## Palmarès en ruta

* 1977
** Campiona del món en ruta

## Palmarès en pista

* 1977
** Campiona de França en Persecució
** Campiona de França en Velocitat
* 1978
** Campiona de França en Persecució

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Freda Warrington

Freda Warrington és una escriptora anglesa, coneguda per les seves novel·les de fantasia èpica, vampirs i naturalesa sobrenatural.
Les seves primeres novel·les, la saga de L'imperi de Gorethia, van ser escrites i publicades quan ella estava acabant la seva adolescència; en els anys que van transcorre van ser publicades nombroses novel·les i una trilogia. Quatre de les seves novel·les (Dark Cathedral, Pagan Moon, Dracula, The Undead, i The Amber Citadel) han sigut nominades pels premis Millor Novel·la de la British Fantasy Society. Warrington també ha publicat nombrosos relats curts en antologies i revistes.
Va néixer a Leicester, encara que Warrington va créixer a Leicestershire. Després de completar el batxillerat, va estudiar al Loughborough College of Art and Design i després va agafar una feina al Medical Illustration Department of Leicester Royal Infirmary. Al final va passar a dedicar-se exclusivament a escriure, una passió que havia tingut des de la infància. A més d'escriure, Warrington treballa a temps parcial al Charnwood Forest.

## Novel·les

* L'imperi de Gorethia (saga)
** La merla de l'esperança (1986)
** La merla a les tenebres (1986)
** La merla i la màgia (1987)
** La merla en el crepúscul (1988)
** Darker than the Storm (1990)
* The Rainbow Gate (1989)
* Taste of Blood Wine (1992)
* Sorrow's Light (1993)
* A Dance in Blood Velvet (1994)
* The Dark Blood of Poppies (1995)
* Dark Cathedral (1996)
* Pagan Moon (1997)
* Dracula the Undead (1997)
* The Jewelfire Trilogy
** The Amber Citadel (1999)
** The Sapphire Throne (2000)
** The Obsidian Tower (2001)
* The Court of the Midnight King (2003)
* Guiltless Blood (2003)

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de Freda Warrington
# Fredafònt

Fridefont és un municipi francès, situat a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps, al departament de Cantal. Està situat a l'Aubrac.
# Freddie Bartholomew

Freddie Bartholomew (Frederick Llewellyn March: Londres, 28 de març de 1924 - Sarasota, de Florida, 23 de gener de 1992) va ser un actor infantil britànic que va desenvolupar la seva carrera artística principalment als Estats Units.

## Biografia

Abandonat pels seus pares quan era tan sols un nadó, va ser educat a la seva ciutat natal per una tia de la qual va prendre el cognom. En un viatge als Estats Units, el productor de cinema David O. Selznick es va fixar en ell per protagonitzar la pel·lícula David Copperfield, adaptació del clàssic de Charles Dickens. El film va resultar ser un èxit, i va llançar el nen a la fama, cosa que li va permetre de rodar nombrosos títols prestigiosos al costat de les estrelles cinematogràfiques més destacades de Hollywood durant la dècada de 1930.
Entre els seus èxits figuren Ana Karenina (1935), de Clarence Brown, amb Greta Garvo i Fredric March, Professional Soldier (1935) amb Gloria Stuart, El petit Lord (1936) amb Dolores Costello, Lloyds of London (1936) amb Madeleine Carroll i Tyrone Power, i Capitans intrèpids (1937) amb Spencer Tracy.
En aquesta època, l'èxit imparable del nen havia provocat que els seus pares intentessin recuperar la seva custòdia. La llarga batalla legal que es va iniciar aleshores va fer disminuir la fortuna que Freddie havia aconseguit. Va continuar actuant en la dècada de 1940, encara que la seva popularitat com a actor adolescent va disminuir abruptament fins que finalment es va retirar de la interpretació a principis dels 50.
Distanciat de Hollywood, es va dedicar al món de la publicitat. Va morir d'un atac al cor a l'edat de 67 anys.
Bartholomew té una estrella al Passeig de la Fama de Hollywood.