OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Khandgiri

Khandgiri són unes muntanyes al districte de Khurda a Orissa a uns 7 km a l'oest de Bhubaneswar. Està formada per dos puigs separats, el del nord anomenat Udayagiri i el del sud Khandgiri. Hi ha diverses coves que foren ocupades per monjos jainistes des del temps del rei Kharavela, una inscripció del qual està datada el 155 aC; hi ha també inscripcions de la seva esposa la reina, i dels seus immediats successors. Haurien ocupat aquestes coves fins als segles XII o XIII i encara existeixen alguns temples jainistes posteriors un dels quals és al cim del puig Khandgiri.
Les principals coves al Khandgiri són les de Rani Gumpha, Ganesh Gumpha, Hathi Gumpha, Bagh Gumpha, Svarga Gumpha, Maujapuri i Patal Gumpha; al cim i ha les coves d'Ananta Gumpha, de Tentuli Gumpha i les de Tantua Gumpha I i Tantua Gumpha II (una sobre l'altra). L'exemple principal de coves medievals és la de Navamuni del segle X o XI; també és interessant la de Satgara amb moltes figures jainistes gravades a les parets.

## Vegeu també

* Raninur.

## Referències

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India. Londres: Trübner & co., 1885.
* ↑ Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India. Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Xerxes d'Armènia

Xerxes (Շավարշ – Šavarš, Ξέρξης – Xérxēs) va ser rei d'Armènia Sofene amb seu a Arsamosata (armeni Shimshat), regne que comprenia bàsicament el país de Kharpurt (Hanzith o Anzitene). Se'l suposa membre de la dinastia oròntida i possible fill d'Arsames d'Armènia, ja que governava a Samosata (la mateixa capital d'Arsames, que fins i tot en va poder ser el fundador) i va renovar el tribut i acceptar el vassallatge que li havia estat imposat a Arsames per Seleuc II. Va regnar de vers el 228 aC al 212 aC.
Polibi explica que el 212 aC Antíoc de Síria estava preparat per assetjar Arsamosata, però Xerxes se li va sotmetre humilment, va pagar un tribut de 330 talents més 1000 cavalls i 1000 pollastres, i va aconseguir l'aliança del rei selèucida que li va donar a la seva germana Antioquis en matrimoni. Aquest Antíoc era molt probablement Antíoc III el Gran. Xerxes però va seguir conspirant contra Antíoc i la princesa Antioquis se'n va assabentar i llavors va assassinar al seu marit i va entregar el regne a Antíoc. Segons Tumanoff els seus dos germans putatius Abdisares o Abdisar d'Armènia i Orontes IV el van succeir però van ser eliminats per dos general selèucides, Artàxies i Zariadris.
Xerxes és conegut per una moneda que a l'anvers representa el seu bust portant una tiara punxeguda i al revers la llegenda grega « ΒΑΣΙΛΕΩΣ ΞΕΡΞΟΥ » (Basileos Xerxes) amb la deessa Atena coronant el nom de Xerxes. Toumanoff pensa que podria ser el pare de Ptolemeu, governador i després primer rei de Commagena.

## Bibliografia

* René Grousset, Histoire de l'Arménie des origines à 1071, Paris, Payot, 1947 (réimpr. 1973, 1984, 1995, 2008) .
* Édouard Will, Histoire politique du monde hellénistique 323-30 av. J. C., Paris, Seuil, coll. « Points Histoire », 2003 (ISBN 202060387X)

## Referències

* 1 2 Cyril Toumanoff, Studies in Christian Caucasian History, Georgetown, Georgetown University Press, 1963, part III, « The Orontids of Armenia [archive] », pàgs. 282-283.
# Històries de brètols

Històries de brètols (títol original en francès: Le Soleil des voyous; en italià: Il più grande colpo del secolo) és una pel·lícula franco-italiana, dirigida per Jean Delannoy, estrenada el 1967. Ha estat doblada al català.

## Argument

Vell truà retirat dels «negocis», Denis Ferrand, anomenat « El Fignoleur», deixa passar els dies, tranquil amb la seva esposa Marie-Jeanne en una ciutat de províncies on s'ignora tot del seu passat. És propietari d'un bar tranquil, el «Dòmino», administrat per l'encisadora Betty, i d'un hostal confortable, « La Cabana»...
Davant del bar es troba una agència del Crèdit Industrial del Nord i com a bon veí, Ferrand és testimoni de totes les anades i vingudes. Per desocupació i sobretot per nostàlgia, decideix preparar un atracament. El sexagenari s'ha fixat, que en una data fixa, una comitiva ve a buscar la paga dels obrers del centre nuclear de Farville. Mentre poleix les diverses etapes del seu hipotètic robatori, Ferrand rep la visita sobtada d'un antic amic, Jim Beckley. Conegut a Saïgon, aquest americà és ara acorralat per una banda de traficants. Denis matarà llavors dos pardals amb un tret: amagar Beckley a casa seva i aprofitar la seva ajuda per muntar el «cop».

## Repartiment

* Jean Gabin: Denis Ferrand
* Robert Stack: Jim Beckley
* Margaret Lee: Betty, l'amant de Jim
* Jean Topart: Monsieur Henri
* Walter Giller: Maurice Labrousse
* Lucienne Bogaert: La mare de M. Henri
* Georges Lycan: Tonio
* Albert Michel: Gaston
* Henri Coutet: el vigile
* Bernard Musson: M. Charles Goulette
* Pierre Koulak: Ange Peresi
* Mino Doro: Luigi Savani
* Bob Ingarao: Un complice
* Pierre-Jacques Moncorbier: el client borratxo
* Jo Dalat: Un fals esombriaire
* Roger Fradet: Un fals esombriaire
* Dominique Zardi: Un malfactor
* Suzanne Flon: Marie-Jeanne Ferrand
* Luce Fabiole: Angèle
* Olga Valery: La dama de la posada
* Nicole Desailly: Hélène
* Micheline Sandrel: La presentadora de televisió

## Referències

* ↑ esadir.cat. . esadir.cat.
* ↑ «Le Soleil des voyous». The New York Times.
# Cal Claret (Sallent)

Cal Claret és un habitatge a la vila de Sallent (Bages) protegit com a bé cultural d'interès local. Casa de planta baixa i dos pisos, amb façana totalment de pedra picada, i amb dos portals adovellats. El de la dreta dona accés als magatzems i cellers. El de l'esquerra dona accés a una escala que condueix al primer pis. L'escala és il·luminada per una llanterna. Al segon pis s'hi arriba per l'interior del primer. La distribució interior pràcticament no ha variat de l'original.
La família Claret està documentada en el segle xvii, disposaven d'un ric patrimoni territorial que perderen. Actualment viuen a Barcelona i només hi viuen alguns caps de setmana i per les vacances. En aquesta casa sojornà entre el 28 de maig i el 14 de setembre del 1812 el Comptador i el Tresorer de la Junta Suprema de Catalunya, quan aquest s'instal·la a la vila de Sallent.

## Referències

* 1 2 «Cal Claret». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 desembre 2015].
# Duberto Aráoz

Duberto Aráoz o Duberty Aráoz (21 de desembre de 1920 -?) fou un futbolista bolivià.

## Selecció de Bolívia

Va formar part de l'equip bolivià a la Copa del Món de 1950.

## Referències

* ↑ 1950 FIFA World Cup Brazil Arxivat 18-9-2011 a Wayback Machine.
* ↑ «FIFA profile». Arxivat de l'original el 2014-04-11. [Consulta: 17 abril 2018].
# Justo González Serna

Justo González Serna (Elx, 24 d'abril de 1957) és un polític i treballador sanitari valencià, diputat al Congrés dels Diputats en la VII Legislatura.
Diplomat en la UNED, treballa com ATS en un centre de salut de la Generalitat Valenciana. Entre 1988 i 1994 fou membre de l'executiva de les Joventuts Socialistes del País Valencià. Membre del PSPV-PSOE, a les eleccions municipals espanyoles de 1991, 1995, 1999 i 2003 fou elegit regidor de l'ajuntament d'Elx. Posteriorment fou elegit diputat per la província d'Alacant a les eleccions generals espanyoles de 2000. Ha estat vocal de la Comissió d'Infraestructures i de la Comissió de Sanitat i Consum.

## Referències

* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.263. ISBN 9788495484802.
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats

## Enllaços externs

* Bloc de Justo González
# Printzheim

Printzheim (en alsacià Prínze) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 211 habitants.
Forma part del cantó de Saverne, del districte de Saverne i de la Comunitat de comunes del Pays de Saverne.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 213 | 215 | 206 | 208 | 192 | 211 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Eugène Dudt | |
# Khandia

Khandia fou un petit estat tributari protegit al prant de Jhalawar a l'agència de Kathiawar, presidència de Bombai. Estava format per un sol poble amb dos tributaris separats. La superfície era de 13 km² i la població el 1872 de 966 habitants i el 1881 de 781. Els ingressos estimats el 1881 eren de 294 lliures de les quals 80,13 es pagaven al govern britànic i 8,20 al nawab de Junagarh a més d'1,6 lliures com a sukhri per compte d'Ahmedabad. La capital era Khandia, a uns 7 km al nord-est de Bhoika i 14 km al sud-est de Limbdi.

## Referències

Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Cal Cisteller

«Cal Cisteller» té aquests significats:
* Cal Cisteller (Castellcir), masia al Moianès
* Cal Cisteller (la Cellera de Ter), casa a la Selva
* Cal Cisteller (Solsona), masia al Solsonès
# Graccurris

Graccurris fou una antiga ciutat dels vascons que correspon probablement a l'actual Alfaro, i que abans de la seva refundació pels romans es deia Ilurcis i va rebre el nom en honor de Tiberi Semproni Grac III.
Graccurris, o també Gracurris, Gracuris o Graecuris, s'ubicava a la via entre Astorga i Tarragona, de la qual constituïa una mansió, situant-se entre les mansions de Barbanana (al Oeste) i de Balsio o Balsione (a l'est, en la via de Turiaso o Tarassona fins a Saragossa, les ruïnes de la qual s'aprecien actualment prop de Mallén), i a l'oest de Tutela (Tudela), que va haver de fundar-se per aquesta mateixa època.
Es conserva part de l'aqüeducte que proveïa la ciutat. Alfaro se situa en la riba dreta del riu Alhama, a prop de l'Ebre, en un terreny pla amb pastures. No queden rastres de l'antiga Graccurris llevat de l'aqüeducte, i l'Alfaro actual va ser fundada pels àrabs.

## Referències

* ↑ Roldán Hervás, José Manuel; Wulff Alonso, Fernando. Citerior y ulterior: las provincias romanas de Hispania en la era republicana (en castellà). Akal, 2001, p. 124. ISBN 8470903330.
# Dubays ibn Sàdaqa

Abu-l-Aazz Dubays (II) ibn Sàdaqa Nur-ad-Dawla (àrab: أبو الأعز دبيس بن صدقة نور الدولة, Abū l-Aʿazz Dubays b. Sadaqa Nūr ad-Dawla) fou emir mazyàdida d'al-Hilla, fill de Sàdaqa ibn Mansur. Fou fet presoner pel sultà seljúcida Muhàmmad ibn Màlik-Xah a la batalla d'an-Numaniyya, prop d'al-Madain, el 1108, en la qual va morir el seu pare, i no va poder retornat a al-Hilla fins al 1118.
Mercès a la rivalitat entre Mahmud ibn Muhàmmad i Massud ibn Muhàmmad, Dubays ibn Sàdaqa va poder ampliar llavors els seus dominis, afavorint al segon contra el primer i contra el califa abbàssida al-Mústarxid. Tanmateix, havent estat derrotat diverses vegades pels seus rivals, va haver de fugir buscant refugi entre els croats del nord de Síria i el 1124 es va aliar amb el rei Balduí II de Jerusalem per atacar Alep, atac que va fracassar; després es va refugiar amb el seu sogre, l'ortúquida Ilghazi de Mardin i es va aliar amb el príncep seljúcida Toghrul Ibn Muhàmmad ibn Màlik-Xah acabant a la cort del seu protector, el sultà Sanjar. Va tornar a al-Hilla, però la renaixença abbàssida va impedir la seva expansió per l'Iraq i finalment es va haver de refugiar a Maragha amb el seljúcida Massud ibn Muhàmmad, que el 1135 el va fer matar junt amb el califa al-Mústarxid.
El va succeir el seu fill Sàdaqa (II) ibn Dubays.

## Referències

* Nagendra Kr Singh International encyclopaedia of Islamic dynasties, en línia a Google Llibres
# Kamzolka

Kamzolka (Камзолка en rus) - és un poble de l'óblast de Penza, a Rússia, que el 2007 tenia 280 habitants.

## Referències

* ↑ «Полубояров М. С. Населённые пункты Сердобского района». Arxivat de l'original el 2011-11-17. [Consulta: 5 gener 2020].
# Pyrrhulina

Pyrrhulina és un gènere de peixos pertanyent a la família dels lebiasínids.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica.

## Taxonomia

* Pyrrhulina australis (Eigenmann & Kennedy, 1903)
* Pyrrhulina beni (Pearson, 1924)
* Pyrrhulina brevis (Steindachner, 1876)
* Pyrrhulina eleanorae (Fowler, 1940)
* Pyrrhulina elongata (Zarske & Géry, 2001)
* Pyrrhulina filamentosa (Valenciennes, 1847)
* Pyrrhulina laeta (Cope, 1872)
* Pyrrhulina lugubris (Eigenmann, 1922)
* Pyrrhulina macrolepis (Ahl & Schindler, 1937)
* Pyrrhulina maxima (Eigenmann & Eigenmann, 1889)
* Pyrrhulina melanostoma (Cope, 1870)
* Pyrrhulina obermulleri (Myers, 1926)
* Pyrrhulina rachoviana (Myers, 1926)
* Pyrrhulina semifasciata (Steindachner, 1876)
* Pyrrhulina spilota (Weitzman, 1960)
* Pyrrhulina stoli (Boeseman, 1953)
* Pyrrhulina vittata (Regan, 1912)
* Pyrrhulina zigzag (Zarske & Géry, 1997)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Bibliografia

* Fritzsche, R.A., 1982. Osteichthyes. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill, Nova York: 858-944.
# Krasni Béreg

Krasni Béreg (en rus: Красный Берег) és un poble (possiólok) del krai de Perm, a Rússia, que pertany al districte rural de Solikamski. El 2010 tenia 2.145 habitants.
# Ikkeri

Ikkeri (kannada ಇಕ್ಕೇರಿ que vol dir Dos Carrers) és un poble del districte de Shimoga a Karnataka, Índia, a 3 km al sud de Sagara.
Del 1560 al 1640 fou capital dels nayak de Keladi, una família d'origen Lingayat que va dominar la regió, originaris de Keladi al districte de Shimoga; els sobirans van agafar el títol de nayaks d'Ikkeri i van encunyar monedes que es van dir pagodes ikkeri i phanams fins i tot després que la fàbrica fou traslladada. Després del 1640 es van establir a Bednur (Bednor o Bednore) o Nagar si bé Ikkeri va restar com a capital nominal i els rages van conservar el nom dinàstic d'Ikkeri. Bednore fou conquerida per Haidar Ali el 1763 i el territori dels nayak keladis va ser annexionat a Mysore. Les muralles d'Ikkeri eren considerables i formaven tres recintes concèntrics amb el palau i ciutadella al bell mig, construïts en pedra i fusta i adornats amb escultures i material daurat simulant or. De les edificacions antigues només subsisteix el temple d'Aghoreswara (un dels noms de Xiva), amb figures de tres sobirans. El 1763 el temple fou saquejat per Tipu Sultan.

## Bibliografia

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.

## Vegeu també

* Nayaks de Keladi
* Regne de Kodagu (Coorg)
# Josep Maria Ducamp Vilanova

Josep Maria Ducamp Vilanova (Barcelona, 1937 - Barcelona, 15 de desembre de 2022) fou un periodista esportiu, jugador de futbol i entrenador català. Fou un referent del periodisme esportiu en futbol i en tenis.

## Referències

* ↑ «Josep Maria Ducamp Vilanova | enciclopedia.cat». [Consulta: 17 desembre 2022].
* ↑ esport3. «Mor als 85 anys el periodista Josep Maria Ducamp», 16-12-2022. [Consulta: 17 desembre 2022].
# Georges Hébert

Georges Hébert (París, 27 d'abril de 1875 - † Tourgéville, 2 d'agost de 1957) va ser un instructor d'educació física francès promotor d'un nou mètode d'entrenament, el Mètode Natural d'entrenament o Hébertism, contrari a la gimnàstica sueca. Com a oficial de l'Armada Francesa abans de la Primera Guerra Mundial, Hébert va ser assignat al llogaret de St. Pierre en Martinique. El 1902 va haver una catastròfica erupció volcànica i Hébert heroicament va coordinar la fugida i rescat de prop de set-centes persones. Aquesta experiència va tenir un profund efecte en ell, i va reforçar la seua creença que l'habilitat atlètica ha de ser combinada amb coratge i altruisme. Ell va desenvolupar aquest mètode en el seu propi refrany, "Etre fort pour être utile" - "Ser fort per a ser útil." Hébert havia viatjat per tot el món i estava impressionat pel desenvolupament físic i les habilitats dels moviments dels indígenes africans i d'altres regions: Els seus cossos eren esplèndids, flexibles, exactes, hàbils, resistents i, no obstant això, no havien tingut entrenament gimnàstics sinó les seues vides en la naturalesa.

## Bibliografia de Georges Hébert

* L'éducation physique ou l'entraînement complet par la méthode naturelle, Librairie Vuibert, Paris, 1912
* La Culture Virile et les Devoirs Physiques de L'Officier Combattant, Libairie Vuilbert, Paris, 1913
* Le Sport contre l'Éducation physique, Librairie Vuibert, Paris, 1946, 4e édition (1e édition. 1925)
* L'éducation physique et morale par la méthode naturelle. Tome I. Exposé doctrinal et Principes directeurs de travail, nombreuses illustrations, Librairie Vuibert, Paris, 1941-1942
* L'éducation physique virile et morale par la méthode naturelle. Tome II. Technique des Exercices. Technologie. Marche. Course. Saut., Librairie Vuibert, Paris, 1942, 643 pp.
* L'éducation physique virile et morale par la méthode naturelle. Tome III. Technique des exercices. Fascicule 1. Quadrupédie., Librairie Vuibert, Paris, 1943, 244 pp.
* L'éducation physique virile et morale par la méthode naturelle. Tome III. Technique des exercices. Fascicule 2. Grimper., Librairie Vuibert, Paris, 1943, 244 pp.
* Marche et Sauts, 1942
* Grimper, 1943
* Equilibrisme, 1946

## Enllaços externs

* Georges Hébert
* "L'Hébertisme, une autre idée du sport"
* Jean-Philippe Dumas: Aux origines de la „méthode naturelle": Georges Hébert et l'enseignement de l'éducation physique dans la Marine française, Revue Internationale d'Histoire Militaire, No. 83
* Australia Parkourpedia, with youTube-Link. Arxivat 2018-05-28 a Wayback Machine.
# Dhaka (zamindari)

Dhaka fou un estat tributari protegit del tipus zamindari, amb terres a diverses parts de l'actual Bangladesh. L'estat fou creat per Khwaja Hafizullah, un comerciant d'origen caixmiri que va invertir els beneficis del seu negoci en terres (especialment profitosa fou la compra d'Aila Phuljhuri als sundarbans el 1812, una terra abandonada i suposadament sense valor de 17.500 hectàrees que només pagava 372 rupies l'any i que una vegada posada en cultiu va donar una renda de més de dos milions dues-cents mil rupies), i les va anar incrementant igual que van fer els seus successors, fins a esdevenir els principals terratinents de Bengala. El 1875 Salimullah va rebre el títol de nawab que va esdevenir hereditari el 1877. Al segle XX l'estat va travessar dificultats financeres i bona part fou venut el 1907; amb un préstec dels britànics va poder eixugar els deutes (1912). Els zamindaris foren abolits a Bangladesh el 1951 i només es van salvar les terres tingudes en raiyati.

## Llista de nawabs

* Khwaja Hafizullah (mort sense fills)
* Khwaja Alimullah ?-1854, (nebot)
* Nawab Abdul Ghani Mian 1854-1896 (+ 24 d'agost de 1896)
* Nawab Ahsanullah 1896-1901 (+ 16 de desembre de 1901)
* Nawab Sir Salimullah 1901-1915 (+16 de gener de 1915)
* Nawabzada Khwaja Atiqullah 191-1945 (+ gener de 1945)
* Nawab Bahadur Khwaja 1945-1952 (+ 21 de novembre de 1958)

## Enllaços externs

* Pàgina web dels nawabs de Dhaka Arxivat 2018-05-19 a Wayback Machine.
# Kamíxet

Kamíxet (en rus: Камышет) és un poble (possiólok) de l'óblast d'Irkutsk, a Rússia, que el 2010 tenia 595 habitants.

## Referències

* ↑ Bespiatov, T. «Иркутская область» (en rus). [Consulta: 14 febrer 2021].
# Pótxvennitxestvo

El pótxvennitxestvo, rus: почвенничество, AFI [ˈpot͡ɕvʲɪnnʲɪt͡ɕɪstvə], (més o menys "retorn a la terra", de почва, potxva, 'sòl' o 'terra') va ser un moviment literari, polític i cultural rus del segle xix, sorgit en la dècada del 1860. Rebutjava els ideals europeus com a universals i advocava per una defensa de les tradicions russes.En especial, aquesta ideologia marca un rebuig del nihilisme, del liberalisme i del marxisme.
Era considerat de vegades un terme intermedi entre l'eslavofilisme i l'occidentalisme, dues tendències oposades que florien en aquells anys, i d'altres vegades es veia com una variant més d'aquesta «eslavofília». Es van oposar a la influència del materialisme i utilitarisme europeus en la societat russa. Algunes de les figures que han estat adscrites al moviment foren Fiódor Dostoievski, Nikolai Stràkhov i Apol·lon Grigóriev.

## Referències

* 1 2 Frank, 1988, p. 34.
* 1 2 Duncan, 2000, p. 32.
* ↑ Hudspith, 2004, p. 38.
* 1 2 Frank, 1990, p. 176.
* ↑ (francès) Ettore Lo Gatto, Histoire de la littérature russe des origines à nos jours, traduït de l'italià al francès per M. i A.-M Cabrini, Desclée de Brouwer; Bibliothèque européenne, secció històrica, 1965 p. 334

## Bibliografia

* Duncan, Peter J. S.. Russian Messianism: Third Rome, Revolution, Communism and After (en anglès). Londres: Routledge, 2000. ISBN 0-203-44235-0.
* Frank, Joseph. Dostoevsky: The Stir of Liberation, 1860-1865 (en anglès). volum 3. Princeton, N.J.: Princeton University Press, 1988. ISBN 9780691014524.
* Frank, Joseph. Through the Russian Prism: Essays on Literature and Culture (en anglès). Princeton, N.J.: Princeton University Press, 1990. ISBN 9780691014562.
* Hudspith, Sarah. Dostoevsky and The Idea of Russianness: A New Perspective on Unity and Brotherhood (en anglès). Londres: RoutledgeCurzon, 2004. ISBN 0-203-63387-3.
# Kheri Rajapur

Kheri-Rajapur fou un antic petit estat tributari protegit, del tipus thakurat garantit pels britànics, a l'agència de Malwa, a l'Índia central, a la presidència de Bombai. La superfície era de 16 km² i la població vers 1901 de 630 habitants. Els ingressos s'estimaven en 4.630 rúpies.
El sobirà portava el títol de thakur i era un rajput chauhan.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908. , article Malwa Agency