OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Kabelano Charity Cup

La Kabelano Charity Cup és una competició de futbol de Botswana que es disputa a partit únic. Fou creada el 1996 i la participació en aquesta competició es decideix per invitació o per vot públic.

## Historial

Font:

### Orange Kabelano Charity Cup

* 1996: Extension Gunners (Lobatse)
* 1997: Mochudi Centre Chiefs
* 1998: Extension Gunners (Lobatse)
* 1999-00: no es disputà
* 2001: Extension Gunners (Lobatse)
* 2002: Township Rollers (Gaborone) 1-0 Notwane FC (Gaborone)
* 2003: Gaborone United
* 2004: Township Rollers (Gaborone) 1-0 Extension Gunners (Lobatse)
* 2005: Mochudi Centre Chiefs 2-0 Extension Gunners (Lobatse)
* 2006: Township Rollers (Gaborone) 4-2 Notwane FC (Gaborone)
* 2007: Notwane FC (Gaborone) 3-1 Mochudi Centre Chiefs [pròrroga]
* 2008: Centre Chiefs (Mochudi) 2-0 ECCO City Green
* 2009-12: no es disputà o desconegut

### Barclays Kabelano Charity Cup

* 2013: Mochudi Centre Chiefs 2-0 Extension Gunners (Lobatse)
* 2014: Township Rollers (Gaborone) 1-1 (6-5 pen) Mochudi Centre Chiefs
* 2015-17: no es disputà

### BTC Charity Cup

* 2018: Gaborone United 1-1 (5-4 pen) Township Rollers

## Referències

* ↑ «Botswana Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].

## Enllaços externs

* RSSSF
# Moenkhausia tridentata

Moenkhausia tridentata és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Hàbitat

Viu a àrees de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Referències

* ↑ Eigenmann, C. H. 1903. New genera of South American fresh-water fishes, and new names for old genera. Smithson. Misc. Collect. v. 45: 144-148.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Holly, M. 1929. Einige neue Fischformen aus Brasilien. Anzeiger der Akademie der Wissenschaften in Wien v. 66: 117-120.
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Joseph Gabel

Joseph Gabel (Budapest, 12 de juliol de 1912 - 13è districte de París, 15 de juny de 2004) fou un sociòleg i filòsof francohongarès. La seva obra va estar sempre fortament influenciada pel marxisme. Era contrari a l'estalinisme i era crític amb l'obra de Louis Althusser.
Primer estudià Psicopatologia amb Eugène Minkowski, i després es dirigí a la sociologia (fou influenciat principalment per Karl Mannheim i György Lukács). Va impartir classes a la Universitat Mohammed-V de Rabat de 1965 a 1971 i a la Universitat d'Amiens de 1971 a 1980. El 1962, va publicar la seva obra més important: "False Consciousness: an Essay on Reification". Des del punt de vista de la psicopatologia, aquest estudi treballa per sintetitzar les nocions marxistes de "falsa consciència" i la "reïficació" amb l'estudi de l'esquizofrènia. En els anys següents, els treballs de Gabel van subratllar l'anàlisi de les ideologies i la teoria marxista de l'alienació ("The Sociology of Alienation", 1971; "Idéologies", 1974-1978; "Alienation Today", 1974). Gabel també va escriure els articles "Utopia" i "Ideologia" a l'Enciclopèdia Universalis i va ser un dels únics especialistes francesos sobre Karl Mannheim.

## Obres

* Génie et folie chez Guy de Maupassant, Paris, Jouve, 1940
* "La Réification : essai d'une psychopathologie de la pensée dialectique", Esprit, n° 10, octubre 1951, p. 459-482. Rééd. Éditions Allia, 2009. ISBN 978-2-84485-323-3
* La Fausse Conscience : essai sur la réification, Paris, Éditions de Minuit, « Arguments », 1962.
* "Dialectique et sociologie d'après Georges Gurvitch", Annales. Économies, Sociétés, Civilisations, n° 4, 1963. p. 794-797.
* Sociologie de l'aliénation, Paris, PUF, « Bibliothèque de sociologie contemporaine », 1971.
* L'Aliénation aujourd'hui, Paris, Anthropos, 1974.
* Idéologies 1 (Recueil de textes partiellement extraits de divers revues et publications, 1948-1972), Paris, Éditions Anthropos, 1974.
* Idéologies. 2, Althussérisme et stalinisme, (Recueil de textes pour la plupart présentés à divers colloques), Paris, Éditions Anthropos, 1978. ISBN 2-7157-0320-1
* (dir.), avec Bernard Rousset, Trinh Van Thao et al., Actualité de la dialectique, Colloque du Centre universitaire de recherche sociologique d'Amiens, Chantilly, septembre 1977 ; Paris, Éditions Anthropos, 1980. ISBN 2-7157-1003-8
* Réflexions sur l'affaire Faurisson In: L'Homme et la société, N. 71-72, 1984. Modes de coercition politique. pp. 81-97.En pdf
* Mannheim et le marxisme hongrois, Paris, Méridiens-Klincksieck, « Sociétés », 1987. ISBN 2-86563-177-X
* Réflexions sur l'avenir des juifs : racisme et aliénation, Paris, Méridiens-Klincksieck, 1987. ISBN 2-86563-187-7
* Études dialectiques, Paris, Méridiens-Klincksieck, 1990. ISBN 2-86563-267-9
* Mensonge et maladie mentale, Paris, Éditions Allia, 1995. ISBN 2-904235-96-5

## Referències

* ↑ Vegeu Notice biographique, fonds Joseph Gabel Arxivat 2008-04-05 a Wayback Machine.
* ↑ Vegeu Ibid. Arxivat 2016-11-12 a Wayback Machine.
* ↑ "La Réification", Esprit, octubre 1951, p. 27.

## Enllaços externs

* (francès) Nota biogràfica. Fons Joseph Gabel
* (francès) Llibres publicats a Klincksieck
# Baltimore (Ohio)

Baltimore és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 2.881 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Baltimore tenia 2.881 habitants, 1.159 habitatges, i 786 famílies. La densitat de població era de 624,9 habitants/km².
Dels 1.159 habitatges en un 34,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,3% hi vivien parelles casades, en un 11,5% dones solteres, i en un 32,1% no eren unitats familiars. En el 27,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,1% tenia menys de 18 anys, un 8,8% entre 18 i 24, un 29,1% entre 25 i 44, un 21,3% de 45 a 60 i un 14,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.375 $ i la renda mediana per família de 46.780 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.714 $ mentre que les dones 25.386 $. La renda per capita de la població era de 17.436 $. Aproximadament el 7,7% de les famílies i el 9,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Baltimore». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Baltimore». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# On-Line Encyclopedia of Integer Sequences

La On-Line Encyclopedia of Integer Sequences (OEIS), (Enciclopèdia on-line de seqüències d'enters) també coneguda simplement com a Sloane's, és una base de dades online de seqüències d'enters creada i mantinguda per N. J. A. Sloane, un investigador d'AT&T Labs. L'octubre de 2009, la propietat intel·lectual va ser transferida a la OEIS Foundation.
L'OEIS registra informació de les seqüències d'enters d'interès per als matemàtics professionals i els afeccionats a la matemàtica, és molt citada i conté més de 200.000 successions, per la qual cosa és la base de dades més gran del seu tipus.

## Referències

* ↑ «Transfer of IP in OEIS to The OEIS Foundation Inc.». Arxivat de l'original el 2013-12-06. [Consulta: 20 desembre 2011].

## Bibliografia

* Sloane, N. J. A.. «My favorite integer sequences». A: C. Ding; T. Helleseth; H. Niederreiter. Sequences and their Applications (Proceedings of SETA '98). Londres: Springer-Verlag, 1999, p. 103–130. arXiv: math/0207175.
* Sloane, N. J. A. «The On-Line Encyclopedia of Integer Sequences». Notices of the American Mathematical Society, 50, 8, 2003, pàg. 912–915.
* N. J. A. Sloane; S. Plouffe. The Encyclopedia of Integer Sequences. San Diego: Academic Press, 1995. ISBN 0-12-558630-2.

## Enllaços externs

* The On-Line Encyclopedia of Integer Sequences (OEIS)
* The On-Line Encyclopedia of Integer Sequences (OEIS) Wiki
# Osteobrama feae

Osteobrama feae és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Myanmar i la Xina.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. vol 1. A.A. Balkema, Rotterdam. 541 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Palacios de Goda

Palacios de Goda és un municipi de la província d'Àvila, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. El 2023 tenia 413 habitants.

## Referències

* ↑ «Castilla y León (Spain): Municipalities in Provinces» (en anglès), 3 gener 2024. [Consulta: 14 juliol 2024].
# Palacio de los Sebastianes

El palacio de los Sebastianes és un palau de segle xv d'estil gòtic tardà situat al carrer Major de la localitat navarresa de Sangüesa (Espanya). Compta amb dos portals idèntics apuntats i amb escuts a les claus dels mateixos. El palau pertanyia a la família dels Sebastianes, una rica família noble de comerciants de la localitat, que van ser prestadors dels reis de Navarra.
En este edifici va nàixer Enric de Labrit, posteriorment Enric II de Navarra, el 25 d'abril de 1503, entre les 8 i les 9 del matí. En eixe moment l'amo del palau era Juan Sebastián, senyor d'Iriberri.
Es tracta d'un dels béns associats al Camí de Sant Jaume que Espanya va enviar a la UNESCO en el seu dossier «Inventari Retrospectiu - Elements Associats» (Retrospective Inventory - Associated Components).

## Referències

* 1 2 «Palacio de los Sebastianes» (en espanyol europeu). Ayuntamiento de Sanguesa, 19-06-2012. [Consulta: 27 octubre 2019].
* 1 2 «Grupo Cultural Enrique II de Albret de Sangüesa-Zangoza » 1503 Nacimiento». Arxivat de l'original el 2012-06-20. [Consulta: 27 octubre 2019].
* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Centro del Patrimonio Mundial -» (en castellà). UNESCO World Heritage Centre. [Consulta: 27 octubre 2019].
# PH (Complexitat)

En teoria de la complexitat, la classe de complexitat PH és la unió de totes les classes de complexitat dins la jerarquia polinòmica:
   ${\mathrm {PH} }=\bigcup _{k\in {\mathbb {N} }}\Delta _{k}^{\mathrm {P} }$
Larry Stockmeyer va ser el primer en definir aquesta classe. És un cas especial de màquina de Turing fitada. També es pot definir com el conjunt de llenguatges expressats per lògica de segon ordre.

## Relació amb d'altres classes

Està continguda a P$^{#P}$ = P$^{PP}$ i també dins PSPACE.
PH conté la majoria de classes dins de PSPACE, en particular conté P, NP i co-NP. També conté classes probabilístiques com BPP i RP. Tot i això, hi ha evidències que la classe BQP no està dins de PH.
Se sap que P = NP si i només si P = PH.

## Referències

* ↑ Stockmeyer, Larry J. «The polynomial-time hierarchy». Theoretical Computer Science, 3, 1, 01-10-1976, pàg. 1–22. DOI: 10.1016/0304-3975(76)90061-x. ISSN: 0304-3975.
* ↑ «Complexity Zoo:P - Complexity Zoo» (en anglès). Arxivat de l'original el 2018-01-19. [Consulta: 30 novembre 2018].
* ↑ Aaronson, Scott «BQP and the polynomial hierarchy». Proc. 42nd Symposium on Theory of Computing (STOC 2009). Association for Computing Machinery. ACM, 05-06-2010, pàg. 141–150. DOI: 10.1145/1806689.1806711.
# PH del sòl

El pH del sòl és el mesurament de l'acidesa o basicitat dels sòls. El pH es defineix com el logaritme en base 10 negatiu de l'activitat química de l'ió hidrogen en solució. Va de 0 a 14, essent 7 el pH neutre. Un pH per sota de 7 és àcid i per sobre de 7 és bàsic. El pH del sòl es considera una variable mestra en els sòls, ja que controla molts processos químics que hi tenen lloc. Específicament afecta la disponibilitat dels nutrients per a les plantes controlant les formes químiques del nutrient. El rang òptim de pH per la majoria de les plantes es troba entre 6 i 7,5, tanmateix moltes plantes s'han adaptat a prosperar en pH fora d'aquest rang.

## Classificació del rang de pH en els sòls

El Departament d'Agricultura dels Estats Units (United States Department of Agriculture Natural Resources Conservation Service), abans anomenat Soil Conservation Service classifica el pH dels sòls en onze rangs.
| Denominació | Rang de pH |
| Ultra àcid | <3.5 |
| Extremadament àcid | 3.5 - 4.4 |
| Molt fortament àcid | 4.5 - 5.0 |
| Fortament àcid | 5.1 - 5.5 |
| Moderadament àcid | 5.6 -6.0 |
| Lleugerament àcid | 6.1 -6.5 |
| Neutre | 6.6 - 7.3 |
| Lleugerament alcalí | 7.4 - 7.8 |
| Moderadament alcalí | 7.9 - 8.4 |
| Fortament alcalí | 8.5 -9.0 |
| Molt fortament alcalí | >9.0 |
Els sòls àcids són els sòls formats per roca silícia i el sòls bàsics són els sòls formats per roca calcària.

## Conseqüències del pH

El pH del sòl condiciona la vegetació i els fongs que hi poden viure. Així els sòls bàsics són òptims per a les espècies calcícoles com ara la farigola, el rovelló o la llenega, mentre que els sòls àcids permeten el desenvolupament de les espècies silicícoles com ara l'alzina surera, el ceps o l'ou de reig.

## Referències

* ↑ Soil Survey Division Staff. «Soil survey manual.1993. Chapter 3, selected chemical properties.». Soil Conservation Service. U.S. Department of Agriculture Handbook 18. [Consulta: 12 març 2011].

## Enllaços externs

* "A Study of Lime Potential, R.C. Turner, Research Branch, Canadian Department of Agriculture, 1965"
# PHP-Nuke

PHP-Nuke és un sistema automatitzat de notícies en el languatge de programació PHP que utilitza bases de dades, especialment dissenyat per a ser usat en Intranets i Internet.
L'administrador té control total de la web. Per a utilitzar PHP-Nuke es necessita un ordinador, un servidor de bases de dades compatible amb SQL (altament provat amb MySQL), un servidor HTTP Apache, una versió de 4.0 o superior de PHP instal·lada i funcionant. PHP-Nuke i totes les eines per a utilitzar-lo estan disponibles sota la llicència GPL, pel que són gratuïts i totalment adaptables a les necessitats del lloc. PHP-Nuke és un SGC, com PostNuke (Derivat d'una versió de PHP-Nuke) o Drupal. Destaca la possibilitat d'incorporar-li una gran quantitat de mòduls capaços de realitzar diverses tasques tals com la gestió de descàrregues, fòrums de discussió, botigues de comerç electrònic, etc.

## Enllaços externs

* PHP-Nuke.org Pàgina Oficial del projecte PHP-Nuke
* PHPNuke Themes Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* NukeResources Suport més important a PHP-Nuke
* CATMidia.CAT PHP-Nuke en Català
* NukeCatalà Recursos i manuals de PHP-Nuke en català
# PSR J2144-3933

PSR J2144-3933 és un púlsar a uns 180 parsecs (5,5 Em) de la Terra. S'havia pensat que tenia un període de 2,84 segons però ara se sap que és de 8,51 s, que és el més dilatat de qualsevol altre púlsar conegut (l'anterior més llarg era PSR J1951+1123 amb 5,09 s).

## Referències

* 1 2 Andrew G. Lyne «The Parkes Southern Pulsar Survey — III. Timing of long-period pulsars» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 1, 01-06-1998, pàg. 28–40. DOI: 10.1046/J.1365-8711.1998.01397.X.
* ↑ http://simbad.u-strasbg.fr/simbad/sim-id?protocol=html&Ident=PSR+J2144-3933&NbIdent=1&Radius=2&Radius.unit=arcmin&submit=submit+id
# Papir 11

Papir 11 (en la numeració de Gregory-Aland), signat per ${\mathfrak {P}}$ $^{11}$, és una còpia d’una part del Nou Testament en grec. És un manuscrit de papir de la Primera Epístola als Corintis. Conté fragments 1 Corintis 1: 17-22; 2: 9-12,14; 3: 1-3,5-6; 4: 3; 5: 5-5.7-8; 6: 5-9.11-18; 7: 3-6.10-11.12-14. Només es poden llegir algunes porcions del còdex.
El manuscrit paleogràficament s’havia assignat al segle VII.
El text grec d’aquest còdex és un representant del tipus de text alexandrí. Aland el va situar a la categoria II.
A 1 Corintis 7: 5 es llegeix τη προσευχη (oració), juntament amb el Papir 46, א*, A, B, C, D, F, G, P, Ψ, 6, 33, 81, 104, 181, 629, 630, 1739, 1877, 1881, 1962, it vg, cop, arm, eth; en altres manuscrits es pot llegir τη νηστεια και τη προσευχη (dejuni i pregària) or τη προσευχη και νηστεια (pregària i dejuni).
El manuscrit va ser descobert per Konstantin von Tischendorf el 1862.
Actualment es troba a la Biblioteca Nacional de Rússia (Gr. 258A) de Sant Petersburg.

## Referències

* ↑ Gregory, Caspar René. Die griechischen Handschriften des Neuen Testament. Leipzig: J.C. Hinrichs’sche Buchhandlung, 1908, p. 46.
* 1 2 3 Aland, Kurt; Aland, Barbara. The Text of the New Testament: An Introduction to the Critical Editions and to the Theory and Practice of Modern Textual Criticism. Grand Rapids: William B. Eerdmans Publishing Company, 1995, p. 96. ISBN 978-0-8028-4098-1.
* ↑ NA26, p. 450.
* ↑ UBS3, p. 591.
* ↑ F. H. A. Scrivener, A Plain Introduction to the Criticism of the New Testament (Londres 1894), p. 186.
* ↑ «Handschriftenliste». Münster: Institute for New Testament Textual Research.
# Panhipersebast

Panhipersebast, en grec medieval πανυπερσέβαστος ('el més venerable de tots'), era un títol de la cort de l'Imperi Romà d'Orient creat per Aleix I Comnè (r. 1081-1118) a partir de l'arrel del títol imperial sebast (la traducció grega d'august). Sempre es donava als membres de les famílies aristocràtiques estretament vinculades a la família imperial.
Miquel Taronita, el cunyat d'Aleix I, va rebre aquest títol per primera vegada i es considerava d'una importància gairebé igual al de cèsar. Sota els emperadors de la Dinastia dels Comnens, panhipersebast era un títol que s'atorgava al gendre de l'emperador (gambroi). El marit de la filla gran rebia el títol de Cèsar, el marit de la segona filla era el panhipersebast, i els marits de la tercera i quarta filla rebien els títols de protosebastohipertat i sebastohipertat, respectivament. Nicèfor Brienni el Jove, casat amb Anna Comnena, filla d'Aleix I, va rebre també aquest títol, i algunes fonts diuen que va ser creat expressament per a ell.
El títol va ser molt important fins a l'època de la dinastia dels Paleòlegs, i era el més important just després del de Cèsar. Però sota Andrònic III Paleòleg (r. 1328-1341), quan el futur emperador Joan VI Cantacuzè va ser nomenat gran domèstic, aquest càrrec es va situar per damunt del de panhipersebast.

## Referències

* ↑ Stiernon, Lucien «Notes de titulature et de prosopographie byzantines: Sébaste et Gambros». Revue des études byzantines, 23, 1, 1965, pàg. 223-225.
* ↑ Kajdan, Aleksandr P. (ed.). The Oxford Dictionary of Byzantium. Nova York; Oxford: Oxford University Press, 1991, p. 1570. ISBN 9780195046526.
# Panhala

Panhala és una ciutat, estació de muntanya i municipi de Maharashtra, districte de Kolhapur, el municipi amb menys habitants de l'estat amb només 3.450 habitants al cens del 2001. És a 20 km de Kolhapur. Le muntanes Panhala que la rodegen tenen una altura d'uns 850 metres, i al cim es troba la fortalesa de Panhala, atribuïda al silahara Bhoja II Raja al segle xii, segurament construïda entre 1178 i 1209. Després va passar a mans dels yadaves i d'aquestos als bahmànides. Mahmud Gawan hi va acampar el 1469. Quan es van establir els adilshàhides com a governants de Bijapur el 1489, Panhala va quedar als seus dominis i fou fortificada. A la mort d'Afzal Khan el 1659, Sivaji va atacar Panhala i va arrabassar la fortalesa definitivament a Bijapur el 1673. Vint anys després quan Sambhaji fou det presoner per l'exèrcit de l'emperador Aurangzeb a Sangameshwar, a Ratnagiri, Panhala va passar als mogols (1689). El 1692 Kashi Ranganath Sarpotdar sota direcció de Parshuram Pant Pratinidhi la va ocupar temporalment però els mogols la van recuperar el 1700. El 1701 Panhala fou conquerida als mogols per Ramchandra Pant Amatya, ancestre del que després fou sobirà de Bavda. El 1705 Tara Bai, la vídua de Raja Ram, va convertir Panhala en quarter general i va romandre seu del govern maratha fins que fou traslladada a Kolhapur el 1782. Vers 1827 Panhala i Pavangarh van passar temporalment als britànics; el 1844, durant la minoria de Sivaji IV, Panhala i Pavangarh foren ocupades pels rebels que van capturar al coronel Ovans, el resident a Satara, que estava de gira, i el van empresonar a Panhala. Els britànics van enviar al general Delamotte i l'1 de desembre de 1844 van obrir bretxa al fort i el van ocupar per assalt; les fortificacions foren desmantellades. Una guarnició de 1.845 soldats i 100 canons fou enviada per vigilar el fort. Panhala fou declarada capital d'una subdivisió i d'un sanatori a l'estat de Kolhapur. Enfront del temple de Sambhaji i havia també el de Jijabai Sahib, esposa del maharaja Sambhaji (1712-1760). La capella del santó Sadhoba era el monument musulmà principal.

## Bibliografia

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.