OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Érize-la-Petite

Érize-la-Petite és un municipi francès situat al departament del Mosa i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 59 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Érize-la-Petite era de 59 persones. Hi havia 18 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 7 parelles sense fills i 7 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

Tots els 23 habitatges que hi havia el 2007 eren l'habitatge principal de la família. 22 eren cases i 1 era un apartament. Dels 23 habitatges principals, 16 estaven ocupats pels seus propietaris, 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 1 en tenia tres, 7 en tenien quatre i 14 en tenien cinc o més. 23 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 13 habitatges hi havia un automòbil i a 9 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Érize-la-Petite el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 12 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 8 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 8 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 8 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 33 persones, 23 eren actives i 10 eren inactives. De les 23 persones actives 19 estaven ocupades (12 homes i 7 dones) i 4 estaven aturades (4 dones i 4 dones). De les 10 persones inactives 4 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa extractiva, 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 1 d'una empresa de serveis.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un taller de reparació d'automòbils i de material agrícola.
L'any 2000 a Érize-la-Petite hi havia 8 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 600 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Érize-la-Petite a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Érize-la-Petite a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Éréac

Éréac (en bretó Erieg, gal·ló Ériac) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 1999 tenia 600 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 821 | 921 | 817 | 736 | 706 | 600 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Yvette Éon | |
| 2008- | Elie Geffray | PS |
# Jolene Blalock

Jolene King Blalock (San Diego, Califòrnia, 5 de març de 1975), és una model i actriu de cinema i televisió, especialment coneguda per haver representat el personatge de la vulcaniana T'Pol a la sèrie de ciència-ficció de l'UPN Star Trek: Enterprise. Apareix sovint com a estrella convidada en sèries i pel·lícules de televisió.

## Filmografia

* JAG (2001)
* Star Trek: Enterprise (2001-2005)
* Stargate SG-1 (2003-2004)
* Slow Burn (2005)
* Shadow Puppets (2007)
* Starship Troopers 3: Marauder (2008)
* CSI: Miami (2008)
* House, MD (2009)
* Sinners and Saints (2012)
# Jin (desambiguació)

«Jin» té aquests significats:

## Història

* El Llibre de Jin és una font historiogràfica important de la història de la Xina.
Diversos estats i dinesties amb el nom de Dinastia Jin:

### Jìn 晉

* Estat de Jin (晉國), un estat important de la dinastia Zhou i de Primaveres i Tardors, que va existir d'ençà el segle xi aC fins a l'any 376 aC.
* Dinastia Jin (265-420) (晉朝), coneguts en dos períodes com Liang Jin i Sima Jin.
* Jin posteriors (後晉; 936–947), durant el període de Cinc Dinasties i Deu Regnes.

### Jīn 金

* Dinastia Jin (1115-1234) (金朝), també coneguda com a dinastia Jurtxen.
* Jin posteriors (1616–1636) (後金; 1616–1636), precursors de la dinastia Qing.

### Qín 秦

* La dinastia dels Jin anteriors o Qin anteriors (苻秦 Fu Qin) del segle vi al nord de la Xina.
* La dinastia dels Jin posteriors o Qin posteriors (姚秦 Yao Qin) del segle vi i v al nord de la Xina.

### Corea

* Jin (Corea) (辰國), una confederació d'estats coreans del segle iv al ii aC precursora del Jinhan.
* Jinhan (辰韓) una confederació d'estats coreans del segle i aC al iv dC.
* Balhae (698–713), conegut originalment com Jin (震).

## Lingüística

* El Jin (llengua) és una llengua xinesa de vegades considerada dialecte del mandarí.

## Biografies

entre moltes altres biografies:
* He Jin o Suigao (mort 189), un general xinès durant la dinastia Han.
* Yue Jin (mort 2018), un general xinès durant la dinastia Han.
* Yu Jin o Wenze (mort 221), un general xinès durant la dinastia Han.
* Zhuge Jin o Ziyu (174–241), un general xinès durant la dinastia Han.
* Du Jin (mort 1509), un pintor xinès durant la dinastia Ming.
* Yang Jin (1644-1728), un pintor xinès durant la dinastia Qing.
* Jin Nong (1687-1764), un pintor xinès durant la dinastia Qing.
* Jin Tingbiao (mort 1767), un pintor xinès durant la dinastia Qing.
* Qiu Jin (1875-1907), una revolucionària i feminista xinesa.
* Ba Jin, pseudònim de Li Yaotang (1904-2005), un escriptor xinès.
* U-Jin (1959-) un mangaka japonès.
* Jin Shengtan o Jin Renrui, (1610-1661), un editor i crític xinès.
* Jin Yan o Raymond King (1910-1983), un actor xinès nascut a Corea.
* Hur Jin-ho (1963-), un director de cinema sud-coreà.
* Jin Xing (1967-), una ballarina transgènere xinesa.
* Choi Jin-sil (1968-2008) actriu sud-coreana.
* Deborah S. Jin (1968-2016) una física estatunidenca.
* Hong-jin Na (1974-) director de cinema sud-coreà.
* Kim Seokjin o Jin (1992-) cantant sud-coreà del grup BTS.

## Geografia

* La província de Shanxi, té l'abreviatura oficial de Jin (晋).
* La província de Tianjin, té l'abreviatura oficial de Jin (津).

## Altres

* JIN, és el codi de l'Aeroport de Jinja a Uganda.
* Jin Air és una aerolínia sud-coreana.
# Joan Maria Pou

Joan Maria Pou (Barcelona, 18 de novembre de 1974) és un periodista esportiu català, que narra els partits del Barça a RAC 1 des del 2000 (El Barça juga a Rac1). Ha presentat els programes Primer toc i Tu diràs, aquest darrer des del 2007, substituint Jordi Basté, fins al 2011 quan deixà el programa per motius personals. El 2014, coïncidint amb la mort de la seva companya, la també periodista Tatiana Sisquella, funda el portal "Fot-li Pou", un espai de reflexió amb articles d'opinió de diferents autors que el 2020 es rebatejaria com a Diacrític.cat. A partir de la temporada 2015-2016 el periodista va fer un salt i va passar a presentar un programa d'actualitat a RAC 1 de les 20:30 hores a les 22:30 hores anomenat No ho sé, que va dirigir fins al 2017. A inicis del 2018 Pou presentà un programa a TV3 anomenat Cases d'algú, en el qual anava a visitar diferentes turistes als seus països natals. Fa les retransmissions de El Barça juga a Rac1, des de la fundació de l'emissora.
El 2010 va rebre el premi de Ràdio Associació de Catalunya al millor professional de ràdio per «avançar en la concepció d'espectacle de les transmissions esportives i coordinar un equip professional que ha sabut omplir d'emoció una temporada molt especial». Algunes de les seves narracions han estat molt recordades pels aficionats blaugranes, com el seu «Eto'o, Eto'o, comment tu t'appelles? Je m'appelle Samuel» de la final de la Lliga de Campions de la UEFA de 2006, o la celebració «ha marcat Messi, ha marcat Messi», de la final de la Lliga de Campions de la UEFA de 2009 quan l'argentí va marcar el segon gol del Futbol Club Barcelona. També és recordada la mítica celebració del gol d'Andrés Iniesta a Stamford Bridge en la semifinal de la Champions League la temporada 2008-2009 contra el Chelsea, on descriu al manxec com "Lo puto crac" i després li pregunta al seu company Roger Saperas «És Roma?» i en Saperas li respon «És Roma, Pou» referint-se al lloc on es jugarà la final que hi podrà participar el Futbol Club Barcelona gràcies a aquest gol. Ha escrit diversos articles a la premsa escrita (Diari Ara i Mundo Deportivo) i un llibre anomenat Avui patirem on parla de la seva relació amb el món barcelonista.

## Referències

* ↑ «Avui Patirem». Ara llibres. Arxivat de l'original el 19 de desembre 2014. [Consulta: 14 desembre 2014].
* ↑ «Joan Maria Pou seguirà narrant els partits del Barça a RAC1». Ara, 27-05-2013.
* 1 2 «Joan Maria Pou renueva una temporada más por RAC1» (en castellà). La Vanguardia, 27-05-2013.
* ↑ «Joan Maria Pou deixa el 'Tu diràs' de RAC1». Ara, 29-06-2011.
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«».
* ↑ «Ràdio Associació premia a Joan Maria Pou y a '10 anys de RAC1'» (en castellà). La Vanguardia, 26-03-2010.
# Jerónimo Gomáriz Latorre

Jerónimo Gomáriz Latorre (Múrcia, 1900 - Mèxic, 1964) fou un advocat i polític valencià, diputat a les Corts Espanyoles durant la Segona República.

## Biografia

Membre de la Maçoneria i convençut anticlerical, participà en la proclamació de la Segona República Espanyola a Alacant. Fou elegit diputat per la província d'Alacant pel Partit Republicà Radical Socialista a les eleccions generals espanyoles de 1931 i per la Unió Republicana dins del Front Popular a les eleccions generals espanyoles de 1936. En esclatar la guerra fou nomenat subsecretari de Justícia i fou membre de l'Associació d'Amics de la Unió Soviètica. L'u d'octubre de 1936 fou nomenat cònsol plenipotenciari a Orà. En acabar la guerra civil espanyola s'exilià a Mèxic, on es dedicà als negocis.

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.251. ISBN 9788495484802.
# Federació d'Akhty

La Federació d'Akhty fou una confederació tribal lesguiana.
A la mort de Nadir Xah de Pèrsia el 1747, el control persa al Caucas es va esvair i es van formar diversos kanats i sultanats virtualment independents; els lesguians no obstant no havien tingut mai un estat propi i encara que eren dominants al kanat de Quba i tenien presència en altres, es mantenien de fet independents en les seves petites comunitats rurals. Llavors els lesguians es van unir en societats lliures (Magalim) de les que les úniques a esmentar eren quatre: (Akhty para, Alti-para, Kure i Dokuz-para, que no incloïen els lesguians de Derbent o de Quba. El 1813 el tractat de Gulistan va cedir tota la zona habitada per lesguians a Rússia i el russos van crear llavors un kanat lesguià anomenat Kyurin sota Yusuf Beg, que va subsistir nominalment fins al 1864 (quan va esdevenir el districte de Kyurin); una part dels lesguians va quedar dins el districte de Samur i el districte de Kuban de la província de Bakú.
Durant la guerra murídida els lesguians van donar suport a la rebel·lió. Akhty fou conquerida per tropes russes el 1839 i allí mateix es va fundar la fortalesa de Akhtinskoye. El 1848 la fortalesa fou atacada per les forces de l'imam Xamil. La guerra va acabar el 1859 però el darrer combatent lesguià no va deixar les armes fins al 1877.

## Referències

* Encyclopedia of the Stateless Nations: L-R, per James Minahan
# Firart

Firart és una associació cultural sense ànim de lucre de què té com a màxim objectiu la promoció de l'art i la cultura. Va ser creada a Sant Cugat del Vallès el 1994,.
Un dels fundadors va ser Adolf Priante. La primera presidenta va ser Begoña Valcárcel. L'artista Imma Pueyo n'era presidenta del 2001 al 2012. Entre altres activitats, organitza la Mostra d'Art anual al voltant del Monestir de Sant Cugat, oberta a tots els artistes de Catalunya, les mostres mensuals dels seus socis al carrer Santiago Rusiñol (on s'exposa pintura, dibuix i gravat), un taller de dibuix de model gratuït pels socis, cursos de pintura o dibuix, trobades, visites a exposicions, etc.

## Referències

* ↑ Fitxa de l'entitat en el Directori del Portal d'Entitats de l'Ajuntament de Sant Cugat
* ↑ Primera Mostra d'Art de Firart
* ↑ Romani, Daniel. Les sagues de Sant Cugat. Valls: Cossetània, p. 134 i 148. ISBN 9788497912709.
* ↑ Notícia: Sant Cugat es converteix en l'epicentre de l'art català amb la 15a Mostra de Firart
* ↑ Alsina, Anna «FIRART exposa les obres resultat d'un taller de model a Pou d'Art». Cugat.cat, 5 abril 2004 (2004-04-05) [Consulta: 23 desembre 2014]. «Altres projectes de l'associació d'artistes Firart són una exposició col·lectiva a Andorra, que arribarà a Sant Cugat el mes de juny.»
* ↑ Bernadó, Anna «El compositor Xavier Baulies analitza la relació entre la música i els números en una xerrada». Cugat.cat, 8 març 2008 (2008-03-08) [Consulta: 23 desembre 2014].

## Bibliografia

* JUVÉ, Montse: Firart, quatre números i una mica d'història dins 25 Artistes Vilafranques Firarts. Vilafranca, edicions i propostes culturals Andana, 2012 pp. 9-11

## Enllaços externs

* Firart - Lloc web oficial
# Federació Europea de Bancs Ètics i Alternatius

La Federació Europea de Bancs Ètics i Alternatius reuneix diversos bancs europeus que tenen com a objectiu permetre una gestió ètica de les finances.
Es va crear el 2001 i reuneix 24 institucions financeres de 12 països diferents.
Molts dels membres són cooperatives.

## Membres

Els membres fundadors de l'organització són:
* Banca Popolare Etica
* Caisse Solidaire Nord Pas de Calais
* Crédal
* Crédit Coopératif
* Hefboom
* La Nef
* Tise
Els membres actuals de ple dret:
| Entitat | País |
| APS Bank | Malta |
| Banca Popolare Etica / Fiare Banca Etica | Itàlia i Espanya |
| Alternative Bank Schweiz | Suïssa |
| Cassa Centrale Banca | Itàlia |
| Colonya Caixa Pollença | Espanya |
| Community Finance Ireland | Irlanda i Regne Unit |
| Coop57 | Espanya |
| Cooperative Bank of Chania | Grècia |
| Cooperative Bank of Karditsa | Grècia |
| Credal | Bèlgica |
| Credit Cooperatif | França |
| Cultura Bank | Noruega |
| Femu Qui | França |
| France Active | França |
| Hefboom | Bèlgica |
| La Nef | França |
| Les Scop | França |
| Merkur Cooperative Bank | Dinamarca |
| Sefea Holding SC | Itàlia |
| Sidi | France |
| TISE | Polònia |

## Referències

* ↑ «Members» (en anglès americà). [Consulta: 24 juliol 2024].

## Enllaços externs

* Federació Europea de Bancs Ètics i Alternatius
# Joanot de Grevalosa

Joanot de Grevalosa (?,? - Castellar (Aguilar de Segarra), posterior a 1540) noble català, Senyor de Castellar.
A l'any de 1540 Joanot fa testament declarant ser Senyor del castell de Castellar…del castell de Puigfarner i de la Guardiola. Nomena marmessors, i designa que la seva sepultura sigui a l'església parroquial del castell de Castellar. Com era costum deixa diners a les esglésies i confraries de la comarca i nomena hereu universal de tots els seus béns i títols el seu fill Galceran de Grevalosa.

## Referències

* ↑ B. Mestre, ms, Fr. X. de Garma
* ↑ Mil Anys d'història, Castell de Castellar- Roser Parcerises i Colomer ISBN 978-84-9375217-0
# Joanot Colom

Joanot Colom (Felanitx, ? - Palma, 1523) va ser un cap dels agermanats mallorquins. Fou barreter d'ofici i visqué amb la seva família a Palma, davant l'església de Sant Nicolau Vell.
Començada la germania, el lloctinent Miguel de Gurrea va acusar-lo de conspiració, i l'empresonà el 6 de febrer de 1521. Això precipità els esdeveniments i l'endemà va ser alliberat per la força. El 15 de febrer de 1521 síndic dels elets, i Miquel Nebot, notari en representació de l'instador surten cap a València, per establir relacions amb la Germania Valenciana i conèixer a fons la seva estructura, permesa en principi per Carles V, de manera que el procés es faci legal a més de legítim. Amb ells hi van Nicolau Ripoll, paraire, Rafel Ripoll i Guillem Vaquer, capellers i Antoni Benet, sastre. Al mateix temps, Jordi Botí, paraire de la Drassana de Santa Creu, i guarda de mar, burla la vigilància i surt amb avisos del virrei cap a la Cort. Amb ell hi va el notari Llorenç Claret, habitant de Sant Miquel.

## Lideratge en la revolta agermanada i mort

Durant la revolta alliberà els esclaus i intentà l'ocupació d'Alcúdia, que resistí diversos setges. L'octubre de 1522, s'enfrontà a les tropes reials, que havien desembarcat a Alcúdia, a Son Fornari (sa Pobla) amb el resultat de més de mil morts. Es refugià a Palma, juntament amb molts de forans, on resistiren el setge de l'exèrcit reial fins al 7 de març del 1523 que capitularen.
Joanot Colom fou empresonat dos mesos al castell de Bellver i degollat, arrossegat i esquarterat el 3 de juny. Els quarters del seu cos foren exposats damunt quatre pilars construïts a diferents llocs de la ciutat, inclosa la Porta Pintada. En aquesta hi hagué el cap exposat durant segles dins una gàbia posada a una fornícula, perquè els veiessin els forans en arribar a la ciutat. La seva execució encetà la repressió contra la Germania. La casa de Colom fou enderrocada i el solar sembrat de sal i a l'indret actualment hi ha una làpida commemorativa col·locada durant la I República, on anualment es ret un homenatge als agermanats.

## Referències

* ↑ «Joanot Colom». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «La lluita de la Part Forana, l'oblit de la història». DBalears, 21-08-2011. Arxivat de l'original el 2020-07-13. [Consulta: 9 abril 2015].

## Enllaços externs

* Llorenç Buades Castell. La Germania de Mallorca
# Fontenay-sous-Bois

Fontenay-sous-Bois és un municipi francès, situat al departament de la Val-de-Marne i a la regió de l'Illa de França. L'any 1999 tenia 50.921 habitants.
Forma part del cantó de Fontenay-sous-Bois i del districte de Nogent-sur-Marne. I des del 2016, de la divisió Paris-Est-Marne et Bois de la Metròpoli del Gran París.
# Joan Manuel Trayter Jiménez

Joan Manuel Trayter Jiménez (Barcelona, 1962) és catedràtic en dret administratiu a la Universitat de Girona, on exerceix com a professor i investigador. Va ser vocal de la Junta Electoral Central entre 2008 i 2017. Va formar part de la Comissió Jurídica Assessora de la Generalitat de Catalunya en els períodes de 2003-2005 i 2014-2020. Des del 2014 és el Síndic del Soci del Futbol Club Barcelona. Ha escrit diverses monografies de dret públic, entre les quals destaquen Derecho Administrativo: Parte General (2013) i El control del planeamiento urbanístico (1997).

## Referències

* ↑ «Joan Manuel Trayter: "La JEC ha deixat la porta oberta perquè Atresmedia inclogui altres grups parlamentaris si vol que Vox hi participi."». Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, 18-04-2019.
* ↑ «Real Decreto 1608/2008, de 29 de septiembre, por el que se nombran Vocales de la Junta Electoral Central.». BOE, 236, 30-09-2008, pàg. 39246 a 39246.
* ↑ «Resolución de 19 de julio de 2012, de la Junta Electoral Central, por la que se hace pública la constitución de la misma.». BOE, 173, 20-07-2012, pàg. 52241-52241.
* ↑ «Anteriors membres de la Comissió. Comissió Jurídica Assessora». Generalitat de Catalunya.
* ↑ «Joan Manuel Trayter és el nou síndic dels socis». L'Esportiu, 23-04-2014.
* ↑ «Dr. Joan Manuel Trayter i Jiménez. Comissió Jurídica Assessora». Generalitat de Catalunya, 27-11-2014. Arxivat de l'original el 29 de gener 2021. [Consulta: 22 gener 2021].
# Ferenc Medgyessy

Ferenc Medgyessy (Debrecen, 1881 — Budapest, 1958) va ser un escultor i metge hongarès. Va viure a París i a Florència, on va estudiar les obres de Miquelàngel i l'Art etrusc. En la seva obra hi destaca un estil realista i classicista.

## Referències

* ↑ «Ferenc Medgyessy». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Josep Ibarz i Gilart

Josep Ramon Ibarz i Gilart (París, 1961) és un polític català i alcalde d'Almacelles des de l'any 2003-2021.
Va nàixer a París i als 14 anys va marxar de la capital francesa per anar a viure a Almacelles d'on n'era la seva família per part de pare i mare. Des de llavors sempre ha residit a la vila amb la seva dona i les seves filles.
La seva trajectòria política s'inicià el 1987 quan es va afiliar a Convergència Democràtica de Catalunya i a la Joventut Nacionalista de Catalunya. Des d'aleshores, ha ocupat diverses responsabilitats dins del partit. Ha estat membre de l'executiva local de CDC, de l'executiva Comarcal del Segrià, cap local de CDC, i conseller nacional de Convergència.
L'any 1991 va entrar com a regidor a l'Ajuntament d'Almacelles. Com a regidor de govern va ser responsable de l'àrea de Joventut, Agricultura i Medi Ambient (1991-1995). Essent regidor a l'Ajuntament va ser conseller del Consell Comarcal del Segrià durant la legislatura 1999-2003 i vicepresident en la de 2003-2007.
L'any 2003 va guanyar les eleccions municipals d'Almacelles i va accedir a l'alcaldia. El 2007 va revalidar la seva victòria amb majoria absoluta i des de llavors també és diputat provincial de la Diputació de Lleida.
L'any 2008 inaugurà una plaça anomenada en honor de Frederic Godàs a Almacelles. L'any 2009 inaugurà un pont sobre les vies d'Almacelles i demanà als governs de Catalunya i d'Aragó la construcció d'una línia de rodalies entre Montsó i Lleida. El 2015 és escollit com a president de l'AICEI (Associació Internacional de Ciutats i Entitats de la Il·lustració), de la qual Almacelles en forma part.
Ha tingut diverses denúncies per part dels Comuns, totes arxivades, menys una sobre la contractació irregular d'uns treballadors, la defensa va argumentar que els treballadors havien set seleccionats pel Servei d'ocupació de Catalunya (SOC), que un cop realitzades les entrevistes per part del regidor de personal era la Junta de Govern qui aprovava la contracció, sense cap objecció del secretari i interventor. Al 2021 el jutge dicta una condemna no ferma de 9 anys d'inhabilitació política, Ibarz per respecte a la justícia i per dignitat política va voler dimitir com alcalde, a l'espera d'aconseguir la seva absolució .

## Referències

* ↑ «Josep Ibarz i Gilart, al web de l'Ajuntament d'Almacelles». Arxivat de l'original el 2010-04-13. [Consulta: 19 agost 2010].
* 1 2 3 4 CiU, Josep Ibarz i Gilart Arxivat 2013-01-01 at Archive.is
* ↑ «S'inaugura la plaça Frederic Godàs d'Almacelles». Avui, 24-09-2008. [Consulta: 25 agost 2010].
* ↑ «Finalitzen les obres d'ampliació del pont sobre les vies d'Almacelles». Avui, 02-03-2009. [Consulta: 25 agost 2010].
* ↑ «Lleida, Monsó, Almacelles i Binèfar demanen oficialment una línia de rodalies fins a la zona oriental d'Osca». Avui, 20-03-2009. [Consulta: 25 agost 2010].
* ↑ «AICEI (Asociación Internacional de Ciudades y Entidades de la Ilustración)». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 7 octubre 2015].

## Enllaços externs

* Entrevista a Josep Ibarz Arxivat 2011-07-20 a Wayback Machine. al portal alcaldes.eu