OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lewiston (Utah)

Lewiston és una població dels Estats Units a l'estat de Utah. Segons el cens del 2000 tenia 1.877 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lewiston tenia 1.877 habitants, 531 habitatges, i 446 famílies. La densitat de població era de 28,3 habitants per km².
Dels 531 habitatges en un 53,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 75% hi vivien parelles casades, en un 6,8% dones solteres, i en un 16% no eren unitats familiars. En el 14,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,53 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 39,4% tenia menys de 18 anys, un 12,3% entre 18 i 24, un 24,7% entre 25 i 44, un 14,5% de 45 a 60 i un 9,1% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 24 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,9 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 36.417 $ i la renda mitjana per família de 41.705 $. Els homes tenien una renda mitjana de 28.750 $ mentre que les dones 22.083 $. La renda per capita de la població era de 12.385 $. Entorn del 8,7% de les famílies i el 10,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lewiston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lewiston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Molí del Cava

El Molí del Cava és un antic molí fariner del municipi de Sanaüja (Segarra) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Situació

Està situat al sud del terme municipal, a la riba dreta del riu Llobregós, en una zona anomenada el Canal del Riu, en ple EIN (Espai d'Interès Natural) Vall del Riu Llobregós.
Per arribar a aquest indret, cal agafar la carretera C-451 de Guissona a Biosca. Al km. 26,4, al nord del pont de la Codina, es troba la bona pista d'accés a l'EIN. Està indicat. Seguint aquesta pista s'arriba als 2 km. sota l'antic nucli de Puig-arner. Es deixa el trencall que hi puja i, poc més enllà, es pren el que mena al molí i a Mas Piquer. Està ben senyalitzat.

## Descripció

Actualment l'edifici està en estat ruïnós. Aquest se'ns presenta de planta rectangular, d'un sol pis i porta d'ingrés de llinda en el mur de llevant. Els paraments estan obrats amb pedra seca, així com l'ús de carreus o pedra més o menys treballada a les cantoneres de les restes de l'edifici.
Malauradament, l'abundant vegetació que hi ha en aquest lloc a principis del segle XXI no permet descobrir el cacau i altres parts essencials del molí. Destaca l'existència gairebé a tocar d'aquest molí, d'una peixera o resclosa, coneguda com la peixera del Masdeuró. És molt probable, que derivés les seves aigües per tal de permetre el funcionament del molí i que restés pròxim a la seva bassa.

## Història

El molí fariner segarrenc necessitava una gran bassa per poder emmagatzemar el màxim d'aigua pel seu funcionament. Una de les parts més importants era el cacau, que es bastia a un extrem de la bassa i tenia com a funció regular la pressió de l'aigua en la seva caiguda. Del cacau l'aigua passava d'un canal a un rodet, generalment de fusts i disposat horitzontalment. El moviment giratori del rodet es transmetia a l'eix de fusta, eix que tenia el seu extrem superior la nadilla o hèlix de ferro que encaixava a la mola superior. Aquesta pedra girava sobre la mola inferior fixada. La pressió de les dues moles convertia el gra amb farina.

## Referències

* 1 2 3 «Molí del Cava». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 febrer 2015].
# Monopoli bilateral

Un monopoli bilateral és un mercat on cohabiten un monopoli d'oferta i un de demanda, i on tant el venedor com el comprador poden influir en els preus. És a dir, existeix a la vegada per part dels venedors un monopoli o oligopoli i per part dels compradors un monopsoni o oligopsoni. Són força freqüents doncs representen l'intercanvi de béns no comuns, com per exemple la indústria de peces especialitzades.
En aquest cas tant el comprador com el venedor es troben en una situació de negociació, ja que el poder de monopoli (fent que el preu pugi) i el poder de monopsoni (fent que el preu baixi) es contraresten mútuament. Pot passar que no es contrarestin del tot prevalent un dels dos poders de manera significativa.
En conseqüència, no hi ha una regla senzilla, la seva "resolució" depèn del poder de negociació de cadascú, de la informació disponible, etc. Fins i tot si les posicions d'intercanvi mútuament avantatjoses s'exploten completament, això no condueix a la determinació d'una solució única; es pot dir que com a màxim s'aconsegueix un òptim de Pareto per definició però es presenten una infinitat d'òptims de Pareto, relacionats amb les "condicions inicials" del desenvolupament de les transaccions. Un d'ells pot tenir més temps i més paciència o més capacitat de convicció, etc.
En aquestes condicions la Ciència Econòmica busca les característiques dels òptims de Pareto associats a una o altra situació de monopoli bilateral, sense privilegiar-ne cap.

## Bibliografia

* Robert S. Pindyck y Daniel L. Rubinfeld. Microeconomia 5a Edició ISBN 8420531316.
* Hal R. Varian. Microeconomia Intermèdia 5a Edició ISBN 849534811X.
# Les Sitges (Viver i Serrateix)

Les Sitges és una masia del municipi de Viver i Serrateix (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia orientada al SE del tipus I de la classificació de J. Danés, amb coberta a dues vessants i carener paral·lel a la façana principal. És feta amb carreus irregulars de pedra i consta d'un cos principal i un d'adossat amb petita galeria coberta a la segona planta. També té diverses construccions annexes fetes amb paredat d'obra, amb totxanes o pedres irregulars. Les obertures del cos principal són fetes amb carreus grossos i llindes; en canvi, les arcades de la galeria del cos adossat, així com la porta d'arc rebaixat que hi ha asota, són fetes amb maons.

## Història

Construïda possiblement a principis del segle xvii, apareix documentada en època medieval amb el nom de Mas Erra o Portella, i amb aquest nom figura en l'Acta de Consagració de l'església de Sant Miquel de Viver de l'any 1187.

## Referències

* 1 2 3 «Les Sitges». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2016].
# Les Solanes (Cellers)

Les Solanes és una solana del terme municipal de Castell de Mur, dins de l'antic terme de Guàrdia de Tremp, al Pallars Jussà. Es troba en territori del poble de Cellers.
Estan situades a l'esquerra del barranc de la Gessera, uns 800 metres al nord-oest de Cellers, al nord-est dels Mallols d'Agustí, al nord-oest de la Plana de Carrió, al sud-oest dels Canalets.
# Limitanei

Els limitanei eren unes unitats militars de l'exèrcit romà que es van formar durant el Baix Imperi. Tenien com a principal funció la protecció de les fronteres (Limites romani), i s'ocupaven sobretot d'aturar les tropes bàrbares fins a l'arribada de tropes més ben equipades, com ara els comitatenses. Les fronteres sovint coincidien amb el curs d'algun riu i se'ls anomenava també riparii o ripenses ('riberencs').

## Origen

Els limitanei es van constituir en temps de l'emperador Dioclecià, quan va fer les reformes administratives, econòmiques i militars de l'Imperi. Sembla però que va ser Constantí el Gran el que va desenvolupar aquest tipus de tropa.
L'any 363 es troba la primera menció escrita de l'existència d'aquest cos militar. La seva forma de vida era segurament més precària que la d'altres tropes, degut a la seva situació fronterera, amb pocs serveis i amb freqüents atacs per part dels pobles germànics i altres bàrbars. Si no s'havien de defensar dels atacs, vigilaven el seu territori i les vies i carreteres, i feien funcions de policia. Als territoris on no hi havia conflicte o sense fronteres amb els bàrbars pràcticament no hi tenien presència. Es relacionaven amb les poblacions locals i comerciaven i feien vida social amb elles, cosa que afeblia el seu caràcter militar. Quan va caure l'Imperi Romà d'Occident van seguir les seves funcions amb l'Imperi Romà d'Orient.

## Referències

* ↑ Treadgold, Warren. Byzantium and its army, 284-1081. Stanford (California): Stanford University Press, 1995, p. 149-157. ISBN 9780804724203.
* ↑ Southern, Pat; Karen R. Dixon. El ejército romano del Bajo Imperio. Madrid: Desperta Ferro, 2018, p. 5-11. ISBN 9788494649936.
# Midoun

Midoun (àrab: مِيدُون, Mīdūn) és una ciutat de Tunísia, a l'est de l'illa de Gerba, a la governació de Médenine, capital de la delegació de Djerba Midoun. En la seva àrea d'influència, es troba la zona turística de Gerba, amb la famosa platja de Sidi Mahrez, al nord-est de l'illa, i un gran nombre d'hotels.
La població de la municipalitat és de 50.549 habitants, dels quals 14.137 resideixen a la mateixa Midoun i la resta als sectors o imades properes. La superfície és de 193,7 km². La municipalitat fou creada pel decret 572 de 8 d'abril del 1985.

## Patrimoni

Els monuments més destacats en són el Bordj El Kastil (una fortalesa d'origen català), el fort de l'Escorpit (en un illot), la mesquita Sidi Saturi, la premsa d'oli subterrània Fsili i els mercats a l'engròs i central de Midoun.

## Història

El port romà de Mennix, al sud de la ciutat, es va convertir sota els romans en un lloc d'embarcament important per als productes del continent i es va construir una via romana entre la costa i l'illa (Mennix), que encara existeix.
Vila musulmana més retirada i menys exposada als atacs que Mennix, va seguir la història general de l'illa.
El 1987, va començar un període d'extraordinari desenvolupament del turisme, que ja es coneixia de manera incipient durant els 15 anys anteriors.

## Administració

Actua de capital de la municipalitat o baladiyya de Djerba Midoun, amb codi geogràfic 52 16 (ISO 3166-2:TN-12), de la qual constitueix unes de les quatre circumscripcions o dàïres, amb codi 52 16 11.
També actua de capital de la delegació o mutamadiyya de Djerba Houmt Midoun, amb codi geogràfic 52 57.

## Agermanaments

Està agermanada amb Ceirac (França), Mauguro-Carnon (França), Bușteni (Romania) i Isdom (Alemanya).

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 159-160. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 116-119. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
# Monestir d'Urmella

Sants Just i Pastor d'Orema és un monestir benedictí d'estil romànic del segle xi, situat al municipi de Bissaürri, dins de la Franja de Ponent a la comarca de la Ribagorça a l'indret conegut com a Urmella.
Fou dependència de l'abadia de Sant Victorià d'Assan des del 1044.
La seva planta és basilical de tres naus i absis cilíndrics dels quals només en resta un sense modificar (sud). El central va ser obert per fer la nova portalada el 1612, sobre la qual es va estructurar un campanar en torre quadrada de tres pisos. La portalada és renaixentista tardana (1612).
El seu estat és ruïnós.

## Referències

* 1 2 «Monestir d'Urmella». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Fitxa al Portal románico aragonés
# Monestir d'Uclés

El Monestir d'Uclés és un monestir construït entre el segle xvi i XVII sobre un castell musulmà que anteriorment fou un castre romà. Des de 1170 fins a 1872, pertanyé a l'Orde de Sant Jaume i n'hostatjà l'arxiu general.

## Referències

* ↑ Álvarez de Buergo, Fort González i Gómez-Heras, 2004, p. 5.
* ↑ Calzado Sobrino, 2012, p. 37-38.

## Bibliografia

* Álvarez de Buergo, Mónica; Fort González, Rafael; Gómez-Heras, Miguel «El Monasterio de Uclés (Cuenca, España): caracterización y deterioro de los materiales de construcción». Materiales de Construcción, 54, 275, 2004, pàg. 5-22. DOI: 10.3989/mc.2004.v54.i275.244.
* Calzado Sobrino, María del Pilar «"El archivo general de la Orden de Santiago en Uclés. Historia de su emplazamiento y fábrica (1170-1872)». Medievalismo, 22, 2012, pàg. 37-55.
# Lluís Flotats i Canal

LLuís Flotats i Canal (Barcelona, 1917 - Barcelona, 1987) va ser un pintor català. Es formà a l'Escola de Belles Arts i a l'Escola Massana, de Barcelona. Exposà a Barcelona, Mallorca, París, Montevideo, Caracas, Miami i Madrid. Residí i exposà a París (1950-51). S'establí a Veneçuela (1955), on assolí un cert prestigi. Tot i que al principi conreà l'abstracció esporàdicament, el seu estil s'inclou dins un realisme convencional.

## Referències

* ↑ «Lluís Flotats i Canal». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* Saperas, Miquel. Lluís Flotats. Maestros actuales de la pintura y escultura catalanas. La gran enciclopédia vasca, 1980. ISBN 84-248-0649-2
# Rhacophorus baluensis

Rhacophorus baluensis és una espècie de granota que es troba a Malàisia i, possiblement també, a Brunei i Indonèsia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Inger, R., Iskandar, D., Das, I., Stuebing, R., Lakim, M., Yambun, P. & Mumpuni 2004. Rhacophorus baluensis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 9 de gener de 2008.
# Xeira

Xeira és una organització política juvenil de Galícia, de ideologia comunista i independentista gallega. Va ser fundada en desembre de 2013 per ocupar l'espai polític que va deixar vacant el grup Adiante (Mocidade Revolucionaria Galega). Xeira és l'organització juvenil del Frente Popular Galega, una de les entitats que participen en la coalició Anova-Irmandade Nacionalista.

## Enllaços externs

* Lloc web de Xeira Arxivat 2018-05-23 a Wayback Machine. (gallec)
# West Point (Iowa)

West Point és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 980 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, West Point tenia 980 habitants, 426 habitatges, i 264 famílies. La densitat de població era de 652,4 habitants/km².
Dels 426 habitatges en un 26,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,8% hi vivien parelles casades, en un 6,6% dones solteres, i en un 37,8% no eren unitats familiars. En el 33,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,19 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,83.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,6% tenia menys de 18 anys, un 5,9% entre 18 i 24, un 24,3% entre 25 i 44, un 25,2% de 45 a 60 i un 24% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.409 $ i la renda mediana per família de 50.724 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.797 $ mentre que les dones 22.750 $. La renda per capita de la població era de 27.289 $. Entorn del 4,6% de les famílies i el 4,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- West Point». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- West Point». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Dwangs

Els dwangs (o nchumunus) són els membres d'un grup ètnic guang que viuen a la regió Brong-Ahafo de Ghana, a l'oest del llac Volta. La seva llengua materna és el dwang. El seu codi ètnic és NAB59a i el seu ID és 13267. Hi ha entre 8.200 (2003) i 11.000 dwangs.

## Situació territorial i pobles veïns

El territori dwang està situat al sud del llac Volta, a la regió de Brong-Ahafo, al sud e la zona de parla chumburung, a l'est dAtebudu-Amantin. Segons el mapa lingüístic de Ghana de l'ethnologue, el territori dwang limita amb el llac Volta a l'est; amb el territori dels kraches, dels kplangs i dels nchumburus al nord; amb el territori dels abrons a l'oest; i amb el territori dels àkans al sud.

## Llengua

El dwang és la llengua materna dels dwangs, que també parlen la llengua àkan. A més a més, poden entendre el chumburung, el kplang i el krache per proximitat geogràfica amb els seus parlants.

## Religió

El cristianisme és la confessió religiosa en la que creuen més dwangs (60%), seguida per les religions africanes tradicionals (38%) i n'hi ha una petita minoria que creuen en l'islam (2%). El 55% dels dwangs cristians són catòlics, el 30% són protestants i el 15% pertanyen a esglésies independents. Segons el joshuaproject, l'11% dels dwangs cristians segueixen el moviment evangèlic.

## Referències

* 1 2 3 4 «Dwang. A language of Ghana». ethnologue. [Consulta: 13 març 2015].
* 1 2 «Language: Dwang». joshuaproject. [Consulta: 13 març 2015].
* ↑ «Nchumunu, dwang in Ghana. Ethnicity». joshuaproject. [Consulta: 13 març 2015].
* ↑ «Mapa lingüístic de Ghana. El Dwang és el número 32». ethnologue. [Consulta: 13 març 2015].
* ↑ «Nchumunu, dwang in Ghana. Religion». joshuaproject. [Consulta: 13 març 2015].
# Sergio Lozano Lluch

Sergio Lozano Lluch (Alzira, Ribera Alta, 24 de març de 1999) és un futbolista valencià. Juga de migcampista i el seu equip actual és el Llevant UE.

## Trajectòria

Natural d'Alzira, va començar a formar-se en les categories inferiors de la Unió Esportiva Alzira i del Llevant UE, fins que va ingressar al planter del Vila-real CF. Sergio passaria per categoria cadet, juvenil, Vila-real Club de Futbol C i Vila-real Club de Futbol B, a més seria internacional Sub-16 i Sub-17 amb Espanya.
La temporada 2017-2018 va ser un habitual del filial castellonenc que va acabar en segona posició i que va jugar la fase d'acens a Segona Divisió, caient en l'última ronda davant l'Elx CF.
Dirigit per Javi Calleja debutaria oficialment fins a dues ocasions amb el primer equip del Vila-real CF. La primera vegada va ser al desembre de 2017, en un partit de la fase de grups de l'Europa League contra el Maccabi de Tel Aviv. I la segona, durant la temporada 2019-20, en la golejada contra el Comillas (0-5) en la Copa del Rei, en el qual va disputar 64 minuts i li va donar una assistència a l'internacional colombià Carlos Bacca, golejador d'aquella nit.
A la recta final de la temporada 2019-20, Javi Calleja va incorporar Lozano al dia a dia del primer equip i al juny de 2020 va entrar en la convocatòria del partit contra el Celta de Vigo.
La temporada 2019-2020 va disputar un total de 26 partits de Lliga dins del grup III de Segona Divisió B, marcant 6 gols amb el filial del Vila-real Club de Futbol.
El 13 d'agost de 2020, el migcampista arriba cedit al FC Cartagena de la Segona Divisió espanyola, per una temporada.
El 26 de desembre de 2020, acaba la seva cessió al FC Cartagena per tornar al Vila-real CF.

## Referències

* 1 2 «Sergio Lozano, el mediocentro que enamora a los ojeadores de España y de Europa». Golsmedia. [Consulta: 15 agost 2020].
* ↑ Linares, Vicente. «Ojo a Sergio Lozano en el esprint final de temporada». Superdeporte, 25-05-2020. [Consulta: 15 agost 2020].
* ↑ Serrano, Rubén. «Sergio Lozano, del Villarreal, nuevo 'cerebro' albinegro». Diario La Verdad, 13-08-2020. [Consulta: 15 agost 2020].
* ↑ Prian, Álvaro. «El Cartagena devuelve al inédito Sergio Lozano al Villarreal». Diario Marca, 26-12-2020. [Consulta: 29 desembre 2020].

## Enllaços externs

* Fitxa a Lapreferente
* Fitxa de Sergio Lozano Lluch a BDFutbol
# Projecte 57

El Projecte 57 fou una única prova nuclear de superfície duta a terme pels Estats Units al Nellis Air Force Range, lloc contigu a l'Emplaçament de Proves de Nevada, el 24 d'abril del 1957 a les 14:27 (GMT).
Aquesta prova fou precedida per l'Operació Redwing i succeïda per l'Operació Plumbbob.
La zona de proves, també coneguda com a Àrea 13, tenia una extensió de 16 per 26 quilòmetres i era adjacent al seu extrem nord a l'Emplaçament de Proves de Nevada.
El Projecte 57 consistia en una sola prova de seguretat, l'objectiu de què era verificar que la detonació incontrolada de l'alt explosiu del cap nuclear no generés una explosió nuclear. També es volia estudiar l'extensió de la contaminació pel plutoni sense desintegrar.
El cap nuclear mesurava 44,2 mm × 67,8 mm i pesava 100 kg. Es feren detonar els seus 45 kg d'alt explosiu de manera asimètrica per simular una detonació accidental. No produí cap reacció atòmica, però generà molta contaminació per plutoni.
L'àrea contaminada fou inicialment barrada i l'equip contaminat enterrat al mateix lloc. El 1981, el Departament d'Energia dels Estats Units descontaminà i donà de baixa la zona de proves. Centenars de milers de metres cúbics de terra i restes foren retirats de l'Àrea 13 i ubicats en una instal·lació d'emmagatzematge de residus a Nevada.

## Vegeu també

* Projecte 56
* Operació Roller Coaster

## Referències

* 1 2 Departament d'Energia dels Estats Units / Nevada Operations Office, United States Nuclear Tests - July 1945 through September 1992, desembre del 2000, DOE/NV-209 Rev 15 Arxivat 2010-06-15 a Wayback Machine. (en anglès)
* 1 2 «Projects 57, 58, and 58A» (en anglès). The Nuclear Weapon Archive.
* 1 2 National Nuclear Security Administration / Nevada Site Office, Plutonium Dispersal Tests at the Nevada Test Site, abril del 2010, DOE/NV-1046 Arxivat 2011-09-27 a Wayback Machine. (en anglès)