OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Santiago Garcia i Arnalot

Santiago Garcia i Arnalot (Barcelona, 15 d'octubre de 1943) és un antic jugador d'hoquei sobre patins català de les dècades de 1960 i 1970.

## Trajectòria

Va jugar cinc mesos al CE Laietà, per passar a continuació al CT Barcino, on jugà cinc temporades. L'any 1964 fitxà pel Reus Deportiu, on romangué gairebé 15 temporades, fins al 1978. Al club reusenc fou una autèntica institució, guanyant una gran quantitat de títols, 1 Campionat de Catalunya, 3 Lligues Nacionals, 4 Lligues de Divisió d'Honor, 4 Copes d'Espanya, 6 Copes d'Europa i 1 Petita Copa del Món de Clubs. Fou 130 cops internacional amb Espanya, entre 1966 i 1977, i guanyà un campionat d'Europa júnior, un sènior i 4 campionats del món. El 1971 fou escollit millor esportista de Tarragona i li foren atorgades les medalles d'argent i bronze al mèrit esportiu.

## Palmarès
### Reus Deportiu

* 1 Campionat de Catalunya:
** 1967
* 3 Lligues Nacionals:
** 1965/66, 1966/67, 1968/69
* 4 Lligues Divisió d'Honor / Lligues espanyoles:
** 1969/70, 1970/71, 1971/72, 1972/73
* 4 Copes d'Espanya / Copes del Generalísimo:
** 1966, 1970, 1971, 1973
* 6 Copes d'Europa:
** 1966/67, 1967/68, 1968/69, 1969/70, 1970/71, 1971/72
* 1 Petita Copa del Món de Clubs:
** 1969

### Espanya

* Campionat del Món:
** 1966, 1970, 1972, 1976
* Copa de les Nacions:
** 1967
* Campionat d'Europa Júnior:
** 1962

## Referències

* 1 2 3 «La selección nacional el números». Mundo Deportivo, 11-04-1970. [Consulta: 1r octubre 2015].
* ↑ «Galeria de figuras». Mundo Deportivo, 26-07-1972. [Consulta: 1r octubre 2015].
* 1 2 3 4 5 «Santi Garcia, una institución». Mundo Deportivo, 22-12-1982. [Consulta: 1r octubre 2015].
* ↑ «Perfil a rinkhockey.net». rinkhockey.net. [Consulta: 1r octubre 2015].
# Santiago Fisas i Ayxelà

Santiago Fisas i Ayxelà (Barcelona, 29 d'agost de 1948) és un polític català de la Lliga Democràtica.

## Biografia

Després de llicenciar-se en Dret per la Universitat de Barcelona (1971) i diplomar-se al Programa d'Alta Direcció d'Empreses per l'IESE, entra a formar part, en 1975 del Consell General del Centre Català, on roman fins a 1978.
Després de les eleccions Generals de 1996 s'afilia al Partit Popular, sent nomenat primer Director General d'Esports (1996-1998) i més tard Secretari d'Estat per a l'Esport (1998-1999) per Esperanza Aguirre, llavors Ministra del ram.
A les eleccions municipals de 1999 encapçala les llistes del Partit Popular a l'Alcaldia de Barcelona, conservant el seient de regidor en el ple d'aquest Ajuntament fins a 2003.
Al novembre d'aquest any, Esperanza Aguirre el nomena Conseller de Cultura i Esports de la Comunitat de Madrid, càrrec que exerceix fins a 2009. A les eleccions al Parlament Europeu de 2009 pel Partit Popular. És vicepresident de la Delegació en la Comissió Parlamentària Mixta UE-Mèxic i membre de la Comissió de Cultura i Educació del Parlament Europeu, de la Delegació en la Comissió Parlamentària Cariforum-UE i de la Delegació en l'Assemblea Parlamentària Euro-Llatinoamericana.
A més, fou vicepresident de Sati Grupo Textil, l'empresa que va fundar el seu pare el 1961 a La Garriga. Entre 1996 i 2004, ha estat vocal de la Comissió Executiva i Junta de Govern del Consorci i del Patronat de la Fundació del Gran Teatre del Liceu i des de 1987 és patró de la Fundació del Museu d'Art Contemporani de Barcelona.
El 2019 abandona el Partit Popular juntament amb Josep Ramon Bosch per fundar un nou projecte polític catalanista, la Lliga Democràtica.

## Referències

* ↑ «Santiago Fisas, consejero de Cultura y Turismo». Madridiario, 20-06-2007.(castellà)

## Enllaços externs

* Fitxa del Parlament Europeu
* Currículum Arxivat 2011-07-19 a Wayback Machine. al web del Grup Popular Europeu
* Pàgina web personal Arxivat 2010-05-27 a Wayback Machine.
# Vittarville

Vittarville és un municipi francès situat al departament del Mosa i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 75 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Vittarville era de 75 persones. Hi havia 32 famílies, de les quals 11 eren unipersonals (11 dones vivint soles i 11 dones vivint soles), 7 parelles sense fills i 14 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 38 habitatges, 31 eren l'habitatge principal de la família, 4 eren segones residències i 3 estaven desocupats. 36 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 31 habitatges principals, 21 estaven ocupats pels seus propietaris, 7 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 3 estaven cedits a títol gratuït; 3 tenien tres cambres, 4 en tenien quatre i 23 en tenien cinc o més. 6 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 11 habitatges hi havia un automòbil i a 16 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Vittarville el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 8 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 8 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 8 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 55 persones, 47 eren actives i 8 eren inactives. De les 47 persones actives 41 estaven ocupades (24 homes i 17 dones) i 6 estaven aturades (4 homes i 2 dones). De les 8 persones inactives 3 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 3 eren d'empreses de construcció i 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.
Dels 3 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era un paleta, 1 guixaire pintor i 1 lampisteria.
L'any 2000 a Vittarville hi havia 10 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 770 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Vittarville a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Vittarville a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Lobocheilos thavili

Lobocheilos thavili és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a la conca del riu Chao Phraya (Tailàndia).

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1853. Nieuwe tientallen diagnostische beschrijvingen van nieuwe of weinig bekende vischsoorten van Sumatra. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 5. 495-534.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Doi, A., 1997. A review of taxonomic studies of cypriniform fishes in Southeast Asia. Jap. J. Ichthyol. 44(1):1-33.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kottelat, M. i T. H. Hui, 2008. A synopsis of the genus Lobocheilos in Java, Sumatra and Borneo, with descriptions of six new species (Teleostei: Cyprinidae). Ichthyol. Explor. Freshwat. 19(1):27-58.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Darfur de l'Est

Darfur de l'Est —àrab: شرق دارفور, Xarq Dārfūr— és una de les divuit wilayes o estats del Sudan, i un dels cinc que formen la regió de Darfur. Va ser creat el gener de 2012 com a resultat del procés de pau en curs per a la regió del Gran Darfur. La capital de l'estat és Ed Daein. L'estat va ser format pamb territoris que anteriorment eren part de l'estat de Darfur del Sur.

## Districtes

* Ad-Du'ain
* Abu Jakra
* Abu Karinka
* Adila
* Assalaya
* Bahr el Arab
* El Ferdous
* Yassin
* Schearia

## Referències

* ↑ «Bashir establishes two states in Darfur, reshuffles governors». Sudan Tribune. Arxivat de l'original el 7 de gener 2018. [Consulta: 26 octubre 2015].
# Campionat maranhense

El Campionat Maranhense is és la competició futbolística de l'estat de Maranhão.

## Format

Primera divisió:
* Primera fase
** Lliga a doble volta entre tots els clubs amb partits a casa i a fora.
** Eliminatòries entre els quatre primers a doble volta.
* Segona fase
** Lliga a doble volta entre tots els clubs amb partits a casa i a fora.
** Eliminatòries entre els quatre primers a doble volta.
* Tercera fase
** Final, si és necessària, entre els campions de les dues fases.

## Campions

| 1918 Luso Brasileiro 1919 Luso Brasileiro 1920 Football AC 1921 Fênix 1922 Luso Brasileiro 1923 Luso Brasileiro 1924 Luso Brasileiro 1925 Luso Brasileiro 1926 Luso Brasileiro 1927 Luso Brasileiro 1928 Vasco da Gama 1929 no es disputà 1930 Sírio 1931 no finalitzà 1932 Tupan 1933 Sampaio Corrêa 1934 Sampaio Corrêa 1935 Tupan 1936 no es disputà 1937 Maranhão 1938 Tupan 1939 Maranhão 1940 Sampaio Corrêa 1941 Maranhão 1942 Sampaio Corrêa | 1943 Maranhão 1944 Moto Club 1945 Moto Club 1946 Moto Club 1947 Moto Club 1948 Moto Club 1949 Moto Club 1950 Moto Club 1951 Maranhão 1952 Vitória do Mar 1953 Sampaio Corrêa 1954 Sampaio Corrêa 1955 Moto Club 1956 Sampaio Corrêa 1957 Ferroviário (MA) 1958 Ferroviário (MA) 1959 Moto Club 1960 Moto Club 1961 Sampaio Corrêa 1962 Sampaio Corrêa 1963 Maranhão 1964 Sampaio Corrêa 1965 Sampaio Corrêa 1966 Moto Club 1967 Moto Club | 1968 Moto Club 1969 Maranhão 1970 Maranhão 1971 Ferroviário (MA) 1972 Sampaio Corrêa 1973 Ferroviário (MA) 1974 Moto Club 1975 Sampaio Corrêa 1976 Sampaio Corrêa 1977 Moto Club 1978 Sampaio Corrêa 1979 Maranhão 1980 Sampaio Corrêa 1981 Moto Club 1982 Moto Club 1983 Moto Club 1984 Sampaio Corrêa 1985 Sampaio Corrêa 1986 Sampaio Corrêa 1987 Sampaio Corrêa 1988 Sampaio Corrêa 1989 Moto Club 1990 Sampaio Corrêa 1991 Sampaio Corrêa 1992 Sampaio Corrêa | 1993 Maranhão 1994 Maranhão 1995 Maranhão 1996 Bacabal 1997 Sampaio Corrêa 1998 Sampaio Corrêa 1999 Maranhão 2000 Moto Club 2001 Moto Club 2002 Sampaio Corrêa 2003 Sampaio Corrêa 2004 Moto Club 2005 Imperatriz 2006 Moto Club 2007 Maranhão 2008 Moto Club 2009 JV Lideral 2010 Sampaio Corrêa 2011 Sampaio Corrêa 2012 Sampaio Corrêa 2013 Maranhão 2014 Sampaio Corrêa |

## Títols per equip

* Sampaio Corrêa Futebol Clube (São Luís) 32 títols
* Moto Club de São Luís (São Luís) 24 títols
* Maranhão Atlético Clube (São Luís) 15 títols
* Sport Club Luso Brasileiro (São Luís) 8 títols
* Ferroviário Esporte Clube (São Luís) 4 títols
* Tupan Esporte Clube (São Luís) 3 títols
* Fênix Futebol Clube (São Luís) 1 títols
* Football Athletic Club (São Luís) 1 títols
* Bacabal Esporte Clube (Bacabal) 1 títol
* Sociedade Imperatriz de Desportos (Imperatriz) 1 títol
* Sport Club Sírio (São Luís) 1 títol
* Vasco da Gama Futebol Clube (São Luís) 1 títol
* Vitória do Mar Futebol Clube (São Luís) 1 títol
* JV Lideral Futebol Clube (Imperatriz) 1 títol

## Referències

* ↑ «Maranhão State League - List of Champions». RSSSF, 13-04-2014. [Consulta: 1r juliol 2014].
# Campionat matogrossense

El Campionat Matogrossense és la competició futbolística de l'estat de Mato Grosso.
Fins a l'any 1979 el campionat incloïa els equips de Mato Grosso do Sul.

## Campions

| 1943 Mixto 1944 Americano 1945 Mixto 1946 Atlético Matogrossense 1947 Mixto 1948 Mixto 1949 Mixto 1950 Atlético Matogrossense 1951 Mixto 1952 Mixto 1953 Mixto 1954 Mixto 1955 Atlético Matogrossense 1956 Atlético Matogrossense 1957 Atlético Matogrossense 1958 Dom Bosco 1959 Mixto 1960 Dom Bosco 1961 Mixto 1962 Mixto 1963 Dom Bosco 1964 Operário (VG) 1965 Mixto 1966 Dom Bosco 1967 Operário (VG) | 1968 Operário (VG) 1969 Mixto 1970 Mixto 1971 Dom Bosco 1972 Operário (VG) 1973 Operário (VG) 1974 Operário (CG) 1975 Comercial (CG) 1976 Operário (CG) 1977 Operário (CG) 1978 Operário (CG) 1979 Mixto 1980 Mixto 1981 Mixto 1982 Mixto 1983 Operário (VG) 1984 Mixto 1985 Operário (VG) 1986 Operário (VG) 1987 Operário (VG) 1988 Mixto 1989 Mixto 1990 Sinop 1991 Dom Bosco 1992 Sorriso | 1993 Sorriso 1994 Operário (VG) 1995 Operário (VG) 1996 Mixto 1997 Operário (VG) 1998 Sinop 1999 Sinop 2000 Juventude 2001 Juventude 2002 Operário (VG) 2003 Cuiabá 2004 Cuiabá 2005 Vila Aurora 2006 Operário (VG) 2007 Cacerense 2008 Mixto 2009 Luverdense 2010 União 2011 Cuiabá 2012 Luverdense 2013 Cuiabá 2014 Cuiabá |

## Títols per equip

* Mixto Esporte Clube (Cuiabá) 24 títols
* Operário Futebol Clube (MT) (Várzea Grande) 14 títols
* Clube Esportivo Dom Bosco (Cuiabá) 6 títols
* Cuiabá Esporte Clube (Cuiabá) 5 títols
* Clube Atlético Matogrossense (Cuiabá) 5 títols
* Operário Futebol Clube (MS) (Campo Grande) 4 títols
* Sinop Futebol Clube (Sinop) 3 títols
* Sociedade Esportiva e Recreativa Juventude (Primavera do Leste) 2 títols
* Sorriso Esporte Clube (Sorriso) 2 títols
* Luverdense Esporte Clube (Lucas do Rio Verde) 2 títols
* Esporte Clube Comercial (Campo Grande) 1 títol
* Americano Futebol Clube (Cuiabá) 1 títol
* Sociedade Esportiva Vila Aurora (Rondonópolis) 1 títol
* Cacerense Esporte Clube (Cárceres) 1 títol
* União Esporte Clube (Rondonópolis) 1 títol

## Copa Governador do Mato Grosso

La Copa Governador do Mato Grosso és una competició disputada al segon semestre de l'any pels clubs de l'estat de Mato Grosso. El campió obté una plaça pel campionat Brasiler Série D.

### Campions

| Any | Campió | Finalista |
| 2004 | Luverdense | Cuiabá |
| 2005 | Operário (VG) | União |
| 2006 | Cacerense | Vila Aurora |
| 2007 | Luverdense | Cacerense |
| 2008 | Araguaia | União |
| 2009 | Vila Aurora | Cuiabá |
| 2010 | Cuiabá | Operário (VG) |
| 2011 | Luverdense | Operário (VG) |
| 2012 | Mixto | União |
| 2013 | Rondonópolis | União |

## Enllaços externs

* FMF web oficial
* RSSSF Arxivat 2007-12-04 a Wayback Machine.
# Can Fes

Can Fes, antigament Ca n'Oliana, és una masia del poble de Bigues, en el terme municipal de Bigues i Riells, a la comarca catalana del Vallès Oriental.
Es troba en el sector central del terme municipal, al nord-oest del Rieral de Bigues, a la dreta del Tenes. És a prop i al sud de Can Feliu i al nord de Can Bacardí, al nord-est de la Torre, al sud-oest de Can Noguera i a ponent del Molinet, o Molí de la Torre.
És una obra popular del segle xix, documentada anteriorment amb el nom de Ca n'Oliana.
Està inclosa en el Catàleg de masies i cases rurals de Bigues i Riells.

## Referències

* ↑ Catàleg de masies i cases rurals
# Can Ferret Llopis

Can Ferret Llopis és una obra del municipi de Sitges (Garraf) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La casa Ferret Llopis és un edifici aïllat, de planta gairebé quadrada. El portal d'accés és situat a l'altura del primer pis, i a la planta baixa hi ha un garatge amb porta central a nivell del carrer. A l'entrada del primer pis s'hi arriba a través d'una escalinata doble amagada darrere d'un mur de pedra damunt del qual hi ha, en el pla del carrer, una barana de terra cuita. El pòrtic d'entrada presenta dues columnes de ferro vist (1). A ambdós costats hi ha finestres rectangulars amb decoració clàssica. El segon pis és ocupat per obertures també rectangulars. L'edifici es corona amb una cornisa molt sobresortint i una barana.

## Història

El 5 de juliol de 1889 Antoni Ferret i Llopis demanà permís per a la construcció de l'edifici, segons alçat de la façana que acompanya la sol·licitud que es conserva a l'Arxiu municipal de Sitges. El plànol va signat pel mestre d'obres Jaume Sunyer. La instància va ser presentada a l'Ajuntament el 5-7-1886 i l'autorització es va concedir el 12-7- 1886. La casa Ferret Llopis està situada a l'eixample iniciat el 1881 segons projecte de Jaume Sunyer

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Ferret Llopis». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# Camí de Monistrol de Calders a la Closella

El Camí de Monistrol de Calders a la Closella és una pista forestal en algun tros i un corriol en d'altres dels termes municipals de Monistrol de Calders i de Castellcir, a la comarca del Moianès.
El camí arrenca de l'extrem sud-oriental del poble de Monistrol de Calders, a la masia de Saladic, a 502 metres d'altitud, des d'on davalla cap al nord-est, de seguida cap a l'est, per anar a trobar el fons de la vall de la riera de Sant Joan. Deixa a sota i a llevant el Camp de l'Illa, passa a migdia del Racó del Rovell, on gira i emprèn cap a llevant resseguint el Solell del Codro Llampat i fa la volta pel sud a la Daina, on troba el trencall, cap al sud, d'on arrenca el Camí de Monistrol de Calders a Granera. El camí de la Closella continua cap a l'est, passa al nord de l'Horta de Rubió, i poc després emprèn cap al nord-est, en el lloc on es desvia d'aquest camí el de Rubió.
Continua pel costat nord-oest de la vall del torrent de Vall-llosera, que ja no deixa. Surt del terme monistrolenc al nord de la Baga de Vall-llosera, al sud-est del Codro Bressol, per entrar en terres de la Vall de Marfà, pertanyent a Castellcir, i arribar a la Closella, on acaba el seu recorregut.

## Etimologia

Com en el cas de la major part de camins, el nom que els designa és clarament descriptiu. En aquest cas, el nom del camí fa esment als dos extrems del camí: el poble de Monistrol de Calders i la masia de la Closella.

## Bibliografia

* ERILL I PINYOT, Gustau, GUAL I PURTÍ, Jordi (fotografies) i MANENT I ORISTRELL, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: El poble dels pagesos enginyers. Moià-Monistrol de Calders: Gràfiques Ister. Ajuntament de Monistrol de Calders, 2006. (Col·lecció Pedra i aigua, 1). DL. B-54.339/2006
* PERARNAU I LLORENS, Jaume i PIÑERO I SUBIRANA, Jordi. Monistrol de Calders. La seva història i el seu patrimoni. Monistrol de Calders: Ajuntament de Monistrol de Calders, 1993. Sense ISBN.
# Cantó de Péronnas

El cantó de Péronnas era una divisió administrativa francesa del departament de l'Ain. Comptava amb 8 municipis i el cap era Péronnas. Va existir de 1985 a 2015.

## Municipis

* Lent
* Montagnat
* Montracol
* Péronnas
* Saint-André-sur-Vieux-Jonc
* Saint-Just
* Saint-Rémy
* Servas

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1985-1992 | Pierre Chambaud | Divers droite |
| 1992-2004 | Marc Bernardin | Divers droite |
| 2004-2015 | Christian Chanel | Divers droite |

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1990 | 1999 | 2008 |
| 11.259 | 12.200 | 13.827 |
| A partir de 1990 : Població sense dobles comptes |||
# Cantó de Saint-Saulge

El cantó de Saint-Saulge és un cantó francès del departament del Nièvre, situat al districte de Nevers. Té 11 municipis i el cap és Saint-Saulge.

## Municipis

* Bona
* Crux-la-Ville
* Jailly
* Montapas
* Rouy
* Saint-Benin-des-Bois
* Sainte-Marie
* Saint-Franchy
* Saint-Maurice
* Saint-Saulge
* Saxi-Bourdon

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1967 | Guy Laurent | SFIO |
| 1967-1973 | Jean Theuriot | Sense etiqueta, després PS |
| 1973-1979 | M. Aubert | Divers droite |
| 1979-1998 | Georges Berthier | PS |
| 1998- | Bernadette Larivé | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 4.179 | 4.519 | 3.792 | 3.452 | 3.168 | 3.226 | 3.269 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó de Saint-Sauveur-Lendelin

El cantó de Saint-Sauveur-Lendelin és un cantó francès del departament de la Manche, situat al districte de Coutances. Té 12 municipis i el cap es Saint-Sauveur-Lendelin.

## Municipis

* Camprond
* Hauteville-la-Guichard
* Le Lorey
* Le Mesnilbus
* Montcuit
* Monthuchon
* Muneville-le-Bingard
* La Ronde-Haye
* Saint-Aubin-du-Perron
* Saint-Michel-de-la-Pierre
* Saint-Sauveur-Lendelin
* Vaudrimesnil

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1991 | Maurice Langevin | Divers droite |
| 1994- | Gérard Coulon | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 5.815 | 5.586 | 5.088 | 4.983 | 5.004 | 5.201 | 6.009 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Valley Falls (Nova York)

Valley Falls és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 491 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Valley Falls tenia 491 habitants, 179 habitatges, i 132 famílies. La densitat de població era de 430,9 habitants per km².
Dels 179 habitatges en un 42,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,9% hi vivien parelles casades, en un 15,6% dones solteres, i en un 25,7% no eren unitats familiars. En el 19,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,74 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,2.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,8% tenia menys de 18 anys, un 5,7% entre 18 i 24, un 32,8% entre 25 i 44, un 20% de 45 a 60 i un 10,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 56.250 $ i la renda mediana per família de 59.583 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.808 $ mentre que les dones 28.750 $. La renda per capita de la població era de 20.989 $. Entorn del 7,2% de les famílies i el 4,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Valley Falls». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Valley Falls». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.