OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cabanillas (Navarra)

Cabanillas és un municipi a la comarca de Tudela, dins la merindad de Tudela (Navarra). Limita al nord i oest amb els termes de Tudela i les Bardenas Reales, al sud amb Fontellas i Ribaforada i a l'est amb Fustiñana.
Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 1 464 | 1 465 | 1 461 | 1 503 | 1 518 | 1 570 | 1 616 | 1 608 | 1 586 | 1 488 | 1 495 |
Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | | | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | | | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | | | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | Jesús Santos Perez | PSN-PSOE | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | Jesús Santos Perez | PSN-PSOE | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | Jesús Santos Perez | PSN-PSOE | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Ana María Rodríguez Enériz | PSN-PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Ana María Rodríguez Enériz | PSN-PSOE | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Referències

* ↑ Cabanillas i Institut d'Estadística de Navarra
# Cadena simpàtica

Les cadenes simpàtiques són un conjunt de parells de fibres nervioses que van de la base del crani fins al còccix.

## Estructura

La cadena simpàtica corre just al costat dels cossos vertebrals. Interacciona amb els nervis espinals o de les seves branques ventrals per mitjà de les branques comunicants.
Al llarg de la cadena simpàtica hi ha els ganglis coneguts com a ganglis paravertebrals.
# Calvari (Sucaina)

El calvari de Sucaina és un Bé de Rellevància Local situat en la població del seu nom, a la comarca de l'Alt Millars, a la província de Castelló.
La protecció com Bé de Rellevància Local prové de la Disposició Addicional Cinquena de la Llei 5/2007, de 9 de febrer de 2007, de la Generalitat Valenciana, de modificació de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià (DOCV Núm. 5.449 / 13/02/2007).

## Descripció i emplaçament

Es tracta d'un conjunt d'ús originalment religiós situat als afores de la població, en la falda de la muntanya a la sortida cap a Cortes d'Arenós. Forma un espai rectangular, tancat per tosca tanca de pedra, plantat de xiprers i té una petita ermita en la part més alta.
Ascendint pel pujol es disposen els casalicis del Viacrucis, de color blanc i amb les escenes de la Passió representades en rajoles ceràmiques.
L'ermita és una petita capella de planta rectangular que es troba en la part alta del mur, al costat d'una de les portes d'entrada al calvari. Les seves parets són de maçoneria i la coberta, de teules, té quatre vessants. La façana està orientada cap a l'interior del calvari, però gairebé tot el cos de l'edifici sobresurt cap a l'exterior. La porta, rectangular, és de fusta i té amplis espiells enreixats. Al costat de la porta hi ha un nínxol amb una representació de la Crucifixió en mosaic de taulells. La campana es troba en una espadanya situada sobre la cornisa.

## Història

El conjunt es va edificar als segles xviii i xix.
L'ermita estava presidida per una talla del Crist del segle xix, que va ser robada l'any 2009, junt amb altres objectes de culte i peces ceràmiques.

## Referències

* 1 2 3 4 «Secció 2a. Béns de rellevància local - Generalitat Valenciana». [Consulta: 14 agost 2018].
* 1 2 3 4 «Ermitas de Zucaina | Ermitas de Castellón». Arxivat de l'original el 2017-12-28. [Consulta: 27 desembre 2017].
* ↑ «Ermitas de Zucaina | Ermitas de Castellón». Arxivat de l'original el 2021-11-25. [Consulta: 14 agost 2018].
# Calvari (San Pedro de Tejada)

Calvari és una obra de mitjan segle xiv es va salvar dels canvis que es van fer a l'església burgalesa de San Pedro de Tejada, en ser col·locat posteriorment a la part alta del retaule major, que és del gòtic tardà. Actualment forma part de la col·lecció permanent del Museu Frederic Marès.

## Descripció

És un treball d'una qualitat notable. En el centre hi trobem el Crist, flanquejat per Maria i Sant Joan, l'únic dels apòstols que el va acompanyar al peu de la creu. Les tres figures tenen una anatomia naturalista, de formes arrodonides i suaus. El rostre del Crist és serè. La Verge mostra una actitud resignada i entristida i Sant Joan sosté amb la seva mà esquerra el llibre, i en l'altra hi recolza el rostre trist, gest que és molt habitual en les representacions de l'evangelista que trobem en els calvaris medievals. Amb motiu de la seva restauració s'ha recuperat la policromia original, cosa que ha permès apreciar millor els detalls dels rostres, la indumentària i la creu.

## Referències

* ↑ «Calvari (sala 7)». Web. Museu Marès. [Consulta: 7 agost 2013].

## Bibliografia

* DDAA. Guia del Museu Frederic Marès. 1a ed.. Barcelona: Institut de Cultura, 2011. ISBN 9788498503357 [Consulta: 7 agost 2013].
# Cantó de Cergy-1

El cantó de Cergy-1 és un cantó francès del departament de Val-d'Oise, situat al districte de Pontoise. Creat amb la reorganització cantonal del 2015.

## Municipis

* Cergy (en part)
* Osny
* Puiseux-Pontoise

## Referències

* ↑ Décret n° 2014-168 du 17 février 2014 portant délimitation des cantons dans le département du Val-d'Oise
# Campaneta (Peter Pan)

Campaneta és una fada que acompanya en Peter Pan en totes les seves aventures. Va vestida amb un vestit verd curt, té una cabellera rossa i recollida en un monyo que li dona un toc més infantil. La Campaneta pot escampar un producte anomenat pols de fada que fa que la gent pugui volar. La versió animada de Disney és una de les icones comercials més importants de la Walt Disney Company, generalment coneguda com al símbol de la màgia de The Walt Disney Company. Campaneta ha aparegut en anuncis i en els crèdits d'obertura d'alguns programes escampant pols de fada amb la seva vareta, per regar un sentiment màgic sobre diversos altres icones de Disney, com ara el castell de Disneyland que és usat com el logotip de les pel·lícules i DVD de Walt Disney.

## Personatge de la novel·la de Peter Pan

En el llibre i obra original, Campaneta és descrita com una fada reparadora, que arregla olles, teteres i gorres de gla, (definició de tinker en anglès). Encara que a vegades és malcriada i venjativa, altres vegades és servicial i amable amb Peter Pan (per qui aparentment té sentiments romàntics). Els extrems en la seva personalitat i en el seu caràcter són explicats en la història a causa de la seva petita grandària, que fa que només tingui espai per a un sentiment i una emoció alhora. Campaneta, com altres fades en les obres de J.M. Barrie, pot fer que uns altres volin empolvorant-los "pols de fada".
Les fades de la història de J. M. Barrie depenen de la creença, l'atenció i la fe d'uns altres per a sobreviure. En una famosa escena ella està morint, però s'indica que podrà sobreviure si una altra gent creu en les fades. En la novel·la i la pel·lícula de 2003, Peter crida als nens adormits del món perquè creguin en ella. Al final de la novel·la, quan Peter torna a la casa dels Darling (Wendy, John i Michael Darling), al cap d'un any al País de Mai Més, es revela que Campaneta "ja no hi és" ja que "les fades no viuen per molt de temps, però són tan petites que una estona curta els sembla una bona estona." Peter l'ha oblidat. Les adaptacions en pantalla ometen aquesta escena.

## Referències

* ↑ Project Gutenberg text of Charles Scribner's Sons New York edition CHAPTER VI THE LITTLE HOUSE
* ↑ Project Gutenberg text Charles Scribner's Sons New York edition CHAPTER V THE ISLAND COME TRUE
* ↑ Roger Lancelyn Green, Fifty Years of Peter Pan, Peter Davies Publishing, 1954
* ↑ «Tinker Bell Character Archive». The Official Disney Character Archives. Arxivat de l'original el 5 gener 2007.
* ↑ History of Tinker Bell - DisneyMouseLinks.com

## Enllaços externs

* Disney's character profile of Tinker Bell
Viccionari
# Cantó de Meslay-du-Maine

El cantó de Meslay-du-Maine és un cantó francès del departament del Mayenne, situat al districte de Laval. Té 14 municipis i el cap és Meslay-du-Maine.

## Municipis

* Arquenay
* Bannes
* La Bazouge-de-Chemeré
* Bazougers
* Le Bignon-du-Maine
* Chémeré-le-Roi
* Cossé-en-Champagne
* La Cropte
* Épineux-le-Seguin
* Maisoncelles-du-Maine
* Meslay-du-Maine
* Saint-Denis-du-Maine
* Saint-Georges-le-Fléchard
* Saulges

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1964 | M. Riveron | UDSR, després divers droite |
| 1964-1970 | M. Lasserre | Divers droite |
| 1970-1982 | M. Riveron | Divers droite |
| 1982-2008 | André Derouin | Divers gauche, després divers droite |
| 2008- | Gérard Lochu | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 7.515 | 6.943 | 6.420 | 6.561 | 6.816 | 7.291 | 8.172 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó de Drancy

El cantó de Drancy és un cantó francès del departament de Sena Saint-Denis, situat al districte de Le Raincy. Té part del municipi de Drancy. El cantó de Drancy va ser creat pel decret del 20 de juliol de 1967, durant la constitució del departament de Seine-Saint-Denis. Estava formada per una fracció de la comuna de Drancy, situada al sud-oest de la comuna, la resta formant part del cantó de Le Bourget.

## Municipis

* Drancy (part)

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1967-1992 | André Renard | PCF |
| 1992-2004 | Gilbert Conte | PCF |
| 2004- | Stéphane Salini | UMP, després UDI |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| - | - | - | - | 33.060 | 34.736 | 33.839 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||

## Referències

* ↑ «Décret n°67-591 du 20 juillet 1967 portant création et délimitation des cantons des nouveaux départements de la région parisienne - Seine-Saint-Denis» (en francès). Journal officiel de la République francaise, 22-07-1967, pàg. 7359-7360. Arxivat de l'original el 2021-09-20 [Consulta: 15 abril 2015].
# Calan

Calan (en bretó Kalann) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ar Mor-Bihan. L'any 2006 tenia 791 habitants.

## Demografia

Evolució de la població INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| - | - | - | - | - | 541 | - | - | - |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| - | - | - | 600 | - | - | - | - | - |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| - | - | 633 | - | - | - | 691 | 704 | 614 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 606 | 453 | 410 | 487 | 636 | 719 | 791 | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1983-2008 | Serge Salvat | |
| 2008- | Pascal le Doussal | |

## Referències

* ↑ Calan sur le site de l'Insee
# Calamus pennatula

Calamus pennatula és un peix teleosti de la família dels espàrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Pot arribar als 37 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes de l'Atlàntic occidental: des de Bahames fins al Brasil, incloent-hi el sud del Golf de Mèxic i el Carib.

## Referències

* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Calamus proridens

Calamus proridens és un peix teleosti de la família dels espàrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Pot arribar als 46 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes de l'Atlàntic occidental: des del nord-est de Florida i el nord del Golf de Mèxic fins a Campeche.

## Referències

* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Campionat de l'Iran de ciclisme en contrarellotge

El Campionat de l'Iran de ciclisme en contrarellotge és una competició ciclista que serveix per a determinar el Campió de l'Iran de ciclisme en contrarellotge. El títol s'atorga al vencedor d'una única carrera. El vencedor obté el dret a portar un mallot amb els colors de la bandera iraniana fins al Campionat de l'any següent.

## Palmarès masculí

| Any | Primer | Segon | Tercer |
| 1999 | Omid Seraji | Masoud Hajjeh | Vahid Falahi |
| 2001 | Ghader Mizbani | Ahad Kazemi | Mohammed Mehdi |
| 2005 | Mahdi Sohrabi | Amir Zargari | Alireza Haghi |
| 2006 | Ghader Mizbani | Hossein Askari | Alireza Haghi |
| 2007 | Hossein Askari | Ghader Mizbani | Abbas Saeidi Tanha |
| 2008 | No disputat | No disputat | No disputat |
| 2009 | Mahdi Sohrabi | Amir Zargari | Janati Hamed |
| 2010 | Hossein Askari | Alireza Haghi | Hossein Jahabanian |
| 2011 | Hossein Askari | Mahdi Sohrabi | Ali Torabi |
| 2012 | Alireza Haghi | Behnam Khalili Khosroshahi | Abbas Saeidi Tanha |
| 2013 | Behnam Khalili Khosroshahi | Amir Zargari | Alireza Haghi |
| 2014 | Alireza Haghi | Behnam Khalili Khosroshahi | Amir Zargari |
| 2015 | Hossein Askari | Alireza Haghi | Arvin Moazemi |
| 2016 | Arvin Moazemi | Mirsamad Pourseyedi | Behnam Ariyan |
| 2017 | Mirsamad Pourseyedi | Behnam Ariyan | Mohammad Rajablou |
| 2018 | Mirsamad Pourseyedi | Hossaini Reza | Behnam Ariyan |
| 2019 | Saeid Safarzadeh | Behnam Ariyan | Mohammad Rajablou |
| 2020 | No disputat | No disputat | No disputat |
| 2021 | Behnam Ariyan | Morteza Rezvani | Saeid Safarzadeh |
| 2022 | Hossein Askari | Behnam Ariyan | Amir Hossein Jamshidian |
| 2023 | Saeid Safarzadeh | Hossein Askari | Behnam Ariyan |
| 2024 | Saeid Safarzadeh | Behnam Ariyan | Hossein Askari |

### Palmarès sub-23

| Any | Primer | Segon | Tercer |
| 2015 | Esmail Chaichi | Mehdi Rajabi | Dariush Esmaeilzadeh |
| 2016 | Esmail Chaichi | Dariush Esmaeilzadeh | Mohammad Ganjkhanlou |

## Palmarès femení

| Any | Primera | Segona | Tercera |
| 2012 | Niknaz Fazeli | Roghayeh Sharifi | Najmeh Hosseinpour |
| 2014 | Maryam Jalaliyeh | Roghayeh Sharifi | Fereshteh Chelani |
| 2015 | Reyhaneh Khatouni | Mandana Dehghan | Samira Rahimi |
| 2016 | Maryam Jalaliyeh | Mandana Dehghan | Somayeh Yazdani |
| 2017 | Somayeh Yazdani | Seyedehmaryam Jalaliyeh | Mandana Dehghan |
| 2018 | Maryam Jalaliyeh | Frouzan Abdollahi Arab | Fatemeh Feizi |
| 2019 | Somayeh Yazdani | Mandana Dehghan | Maryam Jalaliyeh |
| 2020 | No disputat | No disputat | No disputat |
| 2021 | Mandana Dehghan | Somayeh Yazdani | Sajedeh Siyahian |
| 2022 | Mandana Dehghan | Reyhaneh Khatouni | Somayeh Yazdani |
| 2023 | Somayeh Yazdani | Reyhaneh Khatouni | Mandana Dehghan |
| 2024 | Mandana Dehghan | Reyhaneh Khatouni | Somayeh Yazdani |

## Vegeu també

* Campionat de l'Iran de ciclisme en ruta

## Referències

* Resultats a CycleBase.nl
* Resultats a cqranking.com
* Resultats femenins a cyclebase.nl
# Carmine Abate

Carmine Abate (Carfizzi, 24 d'octubre de 1954) és un escriptor italià, autor de nombrosos contes, novel·less i assaigs, centrant-se principalment en les qüestions dels emigrants i les reunions entre les cultures. Va créixer en el poble arbëreshë (italo-albanès) de Carfizzi, i després de graduar-se en Arts, es va traslladar a Hamburg, on el seu pare havia emigrat. Aquí ensenya en una escola per als immigrants i començà a publicar els primers contes.
Va sortir el 1984, la seva primera col·lecció Den Koffer und weg i, a continuació, va realitzar una recerca amb Meike Berhmann, Germanesi, la història i la vida d'una comunitat de Calàbria i els seus emigrants. Més tard va tornar a Itàlia i publica diverses novel·les i contes curts de gran èxit, i es va establir a Besenello (Trentino, on continuà la labor d'escriptor i professor. El 2007, va donar una xerrada en l'escola secundària la ciència "Michelangelo Buonarroti" de Monfalcone sobre el multiculturalisme.

## Obres

* Nel labirinto della vita, Roma: Juvenilia, 1977.
* I Germanesi: storia e vita di una comunità calabrese e dei suoi emigranti, Carmine Abate; Meike Behrmann, Cosenza Pellegrini, 1986.
* Shtegtimi i unazës, Pejë: Dukagjini, 1994.
* La moto di Scanderbeg, Fazi, 1999.
* Tra due mari, Mondadori, 2002 (Premi Società dei Lettori, Lucca-Roma).
* La festa del ritorno, Mondadori, (2004) (guanyador del "Premi Napoli", "Premi Selezione Campiello" i Premi Corrado Alvaro)
* Il muro dei muri, Oscar Mondadori, 2006.
* Il ballo tondo, Piccola biblioteca Oscar Mondadori, 2005.
* Terre di andata, Argo, 1996.
* Il mosaico del tempo grande, Mondadori, 2006.
* Gli anni veloci - Mondadori, 2008.
* Vivere per addizione e altri viaggi, Mondadori, 2010.
* Terre di andata. Poesie & proesie, Il Maestrale, 2011.
* La collina del vento, Mondadori, 2012 (guanyador del Premi Campiello).

## Enllaços externs

* (italià) Web de Carmine Abate
* (italià) Web editorial
* (italià) «Carmine Abate Biografia».
# Can Peix (Vilamalla)

Can Peix és una obra de Vilamalla (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici situat a l'entrada del poble, venint de Garrigàs. És un edifici aïllat de planta rectangular, que es troba envoltat per una paret de tanca. L'entrada està emmarcada amb dos pilars rematats amb ceràmica de trencadís. L'edifici principal és de planta rectangular i coberta a dues aigües, en la que destaca la torre de planta quadrada. Les façanes presenten arrebossat i un destacat rellotge de sol, i les obertures estan emmarcades per una motllura decorativa.

## Referències

* ↑ «Can Peix». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 maig 2020].
# Can Bofill (Tordera)

Can Bofill és una obra del municipi de Tordera (Maresme) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una masia situada en el veïnat de Sant Andreu, davant del camí que duu a l'ermita del mateix nom. De fet els camps d'aquesta propietat s'estenen per la zona baixa de la riera de Can Brugada. La masia pertany al grup IV, de cos central i dos laterals paral·lels. Per l'estil de les motllures de les finestres, de tipus clàssic, probablement fou construïda al segle xviii. Cal destacar en la façana, al nivell de les golfes, un matacà. Es completa l'arquitectura els grans carreus dels angles i el rellotge de sol, gravat l'any 1880. Malgrat el seu bon aspecte, aquesta masia és deshabitada. Els terrenys són conreats i probablement la casa és utilitzada com a segona residència.
Matacà:
Situat a la part superior de les golfes de la façana de Can Bofill. La seva funció defensiva passa desapercebuda a una certa distància: el matacà servia per atacar per sorpresa als saquejadors de les cases.
Aquests elements defensius no és gaire freqüent de veure'ls en masies pròximes. Si bé hi ha torres de defensa en les muntanyes dels voltants, el matacà de Can Bofill és l'únic element defensiu que es conserva en gairebé tot el terme municipal de Tordera. Aquest matacà respon a conflictes bèl·lics posteriors més vinculats a les invasions i guerres civils vingudes de l'interior (invasions napoleòniques, guerres carlines, etc).

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Bofill». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 febrer 2016].
# Can Solà (la Pobla de Claramunt)

Can Solà és una obra de la Pobla de Claramunt (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una construcció de planta rectangular dividida actualment en dues cases encara que, originàriament devia ser la mateixa. El sostre és cobert a una vessant i cal distingir una porta on hi ha escrit "Antón Solà 1768". Aquesta porta és dintellada. La construcció més important, però, és la que tenim al costat, en un portal d'arc rebaixat, dovellat on hi ha a la dovella central una creu damunt tres graons. Aquesta construcció, que actualment es distingeix de l'altre com si fos una de diferent es coneix per "La Casa Gran de Solà". Segons un veí, només entrar hi ha un gran arc, tant llarg com la façana.

## Història

Podria ser anterior al segle xviii.

## Referències

* 1 2 «Can Solà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 setembre 2015].
# Cantó de Tuffé

El cantó de Tuffé és un cantó francès del departament de Sarthe, situat al districte de Mamers. Té 13 municipis i el cap es Tuffé.

## Municipis

* Beillé
* Boëssé-le-Sec
* Bouër
* Duneau
* La Bosse
* La Chapelle-Saint-Rémy
* Le Luart
* Prévelles
* Saint-Denis-des-Coudrais
* Saint-Hilaire-le-Lierru
* Sceaux-sur-Huisne
* Tuffé
* Vouvray-sur-Huisne

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1965 | Georges Guilois | SFIO |
| 1965-1979 | Maurice Moisy | Divers gauche |
| 1979-2011 | Roland du Luart | UDF, després UMP |
| 2011- | Marie-Thérèse Leroux | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 5.729 | 6.172 | 5.732 | 5.691 | 5.846 | 6.252 | 7.610 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó de Tula Urban Sud

El cantó de Tula Urban Sud és un cantó francès del departament de la Corresa, situat al districte de Tula. Compta amb part del municipi de Tula.

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1982-1994 | Bernard Jaubert | PCF |
| 1994-2008 | Jean Combasteil | PCF |
| 2008- | Dominique Grador | PCF |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| - | - | - | - | - | - | 7.031 |
# Cantó de Tula Campanha Nòrd

El cantó de Tula Campanha Nòrd és un cantó francès del departament de la Corresa, situat al districte de Tula. Té sis municipis i el cap és Tula.

## Municipis

* Chamairac
* Favars
* Nàvas
* Sent German las Vernhas
* Sent Alari Peiros
* Sent Maissenç

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1970-1994 | Armand Boucheteil | PCF |
| 1994- | Jean-Claude Peyramard | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 5.359 | 5.499 | 5.717 | 6.677 | 7.428 | 7.076 | 7.591 |
# Cantó de Tula Urban Nòrd

El cantó de Tula Urban Nòrd és un cantó francès del departament de la Corresa, situat al districte de Tula. Compta amb part del municipi de Tula.

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1982-1988 | François Beal | RPR |
| 1988-2001 | Raymond-Max Aubert | UMP |
| 2001- | Pierre Diederichs | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| - | - | - | - | - | - | 8.703 |