OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bloque de la Izquierda Asturiana

Bloque de la Izquierda Asturiana (BIA) fou una coalició del nacionalisme asturià d'esquerres formada per Izquierda Asturiana (IAS), Izquierda Nacionaliega d'Asturies (INA) i el PCPE. Es presentà a les eleccions generals espanyoles de 2000, però només va obtenir 1.085 vots. després dels fracassos electorals, es va dissoldre en 2002, i una part va formar el 2003 el Bloque por Asturies, que es presentà a les eleccions autonòmiques de 2003 en coalició amb Izquierda Unida mentre altres fundarien el 2007 Unidá.

## Referències

* ↑ Sichar, Gonzalo. «Unidá Nacionalista Asturiana». A: Última Línea. Las siglas de la democracia: Diccionario de organizaciones políticas españolas (en castellà), 2016.

## Enllaços externs

* Membres de la coalició
# Rohožník (Prešov)

* No s'ha de confondre amb Rohožník (Bratislava).
Rohožník és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país. El 2021 tenia 42 habitants.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1454.

## Referències

* ↑ «Počet obyvateľov podľa pohlavia - obce (ročne)» (en eslovac). www.statistics.sk. Statistical Office of the Slovak Republic, 31-03-2022. [Consulta: 31 març 2022].
# Montagnareale

Montagnareale (sicilià Muntagnariali) és un municipi italià, dins de la ciutat metropolitana de Messina. L'any 2005 tenia 1.734 habitants. Limita amb els municipis de Gioiosa Marea, Librizzi, Patti i Sant'Angelo di Brolo.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Anna Sidoti | Llista cívica |
# Euryoryzomys lamia

Euryoryzomys lamia és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic del centre del Brasil (estats de Minas Gerais i Goiás), on viu a altituds d'entre 700 i 900 msnm. El seu hàbitat natural són els enclavaments de bosc dins el cerrado. Està amenaçat per l'expansió de l'agricultura, la ramaderia i la tala d'arbres. No hi ha dades sobre la seva abundància.

## Referències

* ↑ Percequillo, A.; Weksler, M. Euryoryzomys lamia. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 11 desembre 2016.
Espècies d'orizominis :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Família: Cricetidae ·  Subfamília: Sigmodontinae :
# Gaguik de Kakhètia

Gaguik de Kakhètia (en georgià: გაგიკი) fou un rei de Kakhètia del 1039 a 1058.
Gaguik pertanyia a una branca menor de la dinastia dels Bagràtides d'Armènia. Era el fill de David Anholin de Loir i de Zoracertel, la germana de Ciríac III de Kakhètia del qual era l'hereu.
Segons Marie-Félicité Brosset que perllonga el regnar de Ciríac III de Kakhétie fins al 1039, va succeir directament al seu oncle. Cyrille Toumanoff estima del seu costat que el rei Bagrat IV de Geòrgia va annexionar durant 10 anys la Kakhètia al seu regne a la mort d'aquest mateix Ciríac III, que data el 1029.
Fos com fos, el 1039, la noblesa de Kakhètia va restablir la independència del país i Gaguik fou finalment reconegut rei per Bagrat IV de Geòrgia.
Per mantenir la seva posició durant tot el seu regnat, Gaguik va haver de maniobrar constantment entre el rei Bagrat IV de Geòrgia i el seu més poderós oponent, el senyor feudal Liparit III Orbeliani. El 1038/1040, va participar en la temptativa infructuosa del rei Bagrat IV de reconquerir l'emirat de Tblisi o Tiflis al seu emir musulmà. Més tard, amb la finalitat de resistir a la pressió del rei, es va aliar a Liparit III en el moment de la revolta d'aquest últim l'any 1046/1047.
Gaguik va conservar el control de Kakhètia i de Herètia fins a la seva mort i va transmetre el tron al seu fill Agsartan I de Kakhètia.

## Notes i referències

* ↑ Toumanoff, Cyrille. Les dynasties de la Caucasie chrétienne de l'Antiquité jusqu'au XIX$^e$ siècle: Tables généalogiques et chronologiques, 1990, p. 569.

## Bibliografia

* Marie-Félicité Brosset, Histoire de la Géorgie depuis l'Antiquité jusqu’au XIX$^e$ siècle, v. 1-7, Saint-Pétersbourg, 1848-58 p.143 (lire ce livre avec Google Books : , ).
* Toumanoff, Cyrille. Les dynasties de la Caucasie chrétienne de l'Antiquité jusqu'au XIX$^e$ siècle: Tables généalogiques et chronologiques, 1990, p. 125, 128 i 569.
# Res Fischer

Res Fischer (Berlín, 8 de novembre de 1896 - Stuttgart, 4 d'octubre de 1974) fou una de les poques contralts alemanys veritables dels anys 1930 i 1940, i una de les actrius cantant més poderoses del seu temps.
Nascuda Maria Theresa Fischer, estudià a Berlín amb la gran soprano Lilli Lehmann, i més tard a Stuttgart i Praga. Feia el seu debut el 1927 al Basel Stadttheatre, on hi romania fins al 1935. Després cantà a Frankfurt (1935-1940), al Liceu de Barcelona (1940-1941) i posteriorment a l'Òpera de Stuttgart.
Després de la guerra, començà a aparèixer a l'Òpera Estatal de Múnic, l'Òpera Estatal de Viena, a La Scala de Milà, a La Monnaie a Brussel·les, la Royal Opera House, el Teatro San Carlo a Nàpols, i el 1951 al Teatro Colón de Buenos Aires.
El seu repertori incloïa; L'Orfeo de Gluck, Azucena, Amneris, Eboli, Mrs. Quickley, Ortrud, Fricka, Brangane, Die Amme, Herodias, Clytemnestra, La Comtessa vella, Kostelnicka, Jocasta, La Bruixa Gingerbread, etc. Creà el paper a l'estrena de Antigonae de Carl Orff al Festival de Salzburg de 1949.
Fischer gaudí d'una carrera llarga i distingida que s'allargà fins al 1965.

## Referències

* ↑ http://hemeroteca.lavanguardia.es/preview/1941/11/01/pagina-5/33115291/pdf.html
# Casa Badia

«Casa Badia» té aquests significats:
* Badalona:
** Casa Miquel Badia, situada al carrer de Sant Pere, obra de Joan Amigó.
* Terrassa:
** Casa Badia, situada al carrer de l'Església, obra de Lluís Muncunill. Vegeu Casa Miquel Mach.
** Casa Badia, situada a la plaça Vella, obra de Melcior Viñals.
** Casa Celedonio Badia Tort, situada a la carretera de Montcada, obra de Joaquim Raspall.
* Vilafranca del Penedès:
** Casa Badia, situada a l'avinguda de Tarragona, obra de Santiago Güell.
# Bonna (cràter)

Bonna és un cràter sobre la superfície de (21) Lutècia, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 66 ° de latitud nord i 76 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 6 km. El nom va ser fet oficial per la UAI el cinc d'abril de 2011 i fa referència a Bonna, una ciutat de l'època de Lutècia.

## Referències

* ↑ "Bonna (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Talbert, Richard J.A.. Princeton University Press. Barrington Atlas of the Greek and Roman World, 2000.
# Apogon radcliffei

Apogon radcliffei és una espècie de peix de la família dels apogònids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a les Filipines.

## Referències

* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Fowler, H. W. 1918. New and little-known fishes from the Philippine Islands. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 70: 2-71.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Gagàrino (Tula)

* Per a altres significats, vegeu «Gagàrino».
Gagàrino (en rus: Гагарино) és un poble de l'óblast de Tula, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 88 habitants.

## Referències

* ↑ «Закон Тульской области от 14 марта 2005 года № 555-ЗТО «О переименовании муниципального образования „город Богородицк и Богородицкий район“ Тульской области, установлении границ, наделении статусом и определении административных центров муниципальных образований на территории Богородицкого района Тульской области»». Arxivat de l'original el 2021-11-23.
* ↑ «Закон Тульской области от 27 декабря 2007 года N 954-ЗТО «Об административно-территориальном устройстве Тульской области»». Arxivat de l'original el 2017-04-27.
* ↑ ОКАТО Plantilla:ОКАТО
* ↑ «Церковь Параскевы Пятницы (1834г.) в Балахне». Arxivat de l'original el 2015-04-02.
# Res Publica Christiana

Res publica Christiana o Christianitas és una frase llatina que combina la idea de la res publica Cristiana, per descriure la comunitat mundial del cristianisme i el seu benestar i pau. La paraula "cristiandat" té unes connotacions similars.
Aquesta frase es troba sobretot en l'encíclica christianae Republicae Salus, un document de l'Església que condemna la indiferència volteriana i maçònica en matèria de religió.
Durant l'edat mitjana aquesta frase era utilitzada per referir-se al conjunt de l'Europa catòlica. Basat en la idea de la civitas christiana, presentada el 1306 per Pierre Dubois, conseller del rei de França Felip IV el Bell, en un treball sobre la recuperació de Terra Santa. També suposa la creació de la Cort d'Arbitratge, que pot ser considerat com el prototip de l'actual sistema judicial internacional.
# Castell de Faidella

El Castell de Faidella fou un castell medieval situat en el poble de Faidella, del terme municipal d'Abella de la Conca, al Pallars Jussà.
Estava situat al capdamunt de la Sadella de Ca l'Arte, un penyal allargassat situat a ponent i damunt de Faidella. S'hi accedeix per un corriol que des de Faidella emprèn el coster pel vessant nord.
S'hi ha conservat un recinte de forma rectangular amb quatre cambres. El conjunt fa 6,5 per uns 18 metres. Als dos extrems hi ha dues habitacions similars, quadrades, mentre que les del mig devien ser una de sola originalment, similar a les anteriors, però migpartida més tardanament. Els murs interiors fan mig metre d'ample, mentre que els exteriors, el doble. La tècnica constructiva és de pedres calcàries treballades, de mida gran i mitjana, amb pedres més petites que fan de falca per tal de consolidar la paret, que no té cap mena de morter. L'accés és a ponent, en un retall de roca. A la part inferior de la roca hi ha altres restes de murs, possiblement d'altres construccions auxiliars i de defensa.
És un jaciment arqueològic protegit, declarat Bé cultural d'interès nacional (BCIN) i considerat dins del catàleg del patrimoni cultural català.

## Etimologia

Aquest castell duu el nom de la caseria on es troba, i del qual podria ser l'origen.

## Bibliografia

* BENITO I MONCLÚS, Pere [et al.]. "Castell de Faidella". A: El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7.

## Referències

* ↑ Decret 22.4.1949 del Ministerio de Cultura (BOE 5.5.1949).
* ↑ Inventari del Patrimoni Arqueològic Català, Direcció General del Patrimoni Cultural, Generalitat de Catalunya]
# Bortnikovita

La bortnikovita és un mineral de la classe dels elements natius. S'anomena així pel professor, mineralogista i investigador de dipòsits minerals rus Nikolai Stefànovitx Bórtnikov, el qual també era membre de l'Acadèmia russa de les ciències.

## Classificació

Segons la classificació de Nickel-Strunz el mineral forma part del grup 1.AG.65 (1 per a Elements; A per a Metalls i aliatges intermetàl·lics i G per a Aliatges d'elements del grup del platí; el nombre 65 correspon a la posició del mineral dins del grup), juntament amb els següents minerals: hexaferro, garutiïta, atokita, rustenburgita, zviaguintsevita, taimirita-I, tatianaïta, paolovita, plumbopal·ladinita, estanopal·ladinita, cabriïta, chengdeïta, isoferroplatí, ferroniquelplatí, tetraferroplatí, tulameenita, hongshiïta, skaergaardita, yixunita, damiaoïta, niggliïta i nielsenita. En la classificació de Dana el mineral es troba al grup 1.2.3.4 (1 per a Elements natius i aliatges i 2 per a Metalls del grup del platí i aliatges; 3 i 4 corresponen a la posició del mineral dins del grup).

## Característiques

La bortnikovita és un element químic de fórmula química Pd₄Cu₃Zn. Cristal·litza en el sistema tetragonal.

## Formació i jaciments

Sobrecreix en llantes dobre concentrats d'isoferroplatí en el placer de Konder, Rússia. No es té constància que s'hagi descrit enlloc més.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Bortnikovite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ Bortnikovite Mineral Data, (en anglès) WebMineral

## Bibliografia

* Mochalov, A., Tolkachev, M., Polekhovsky, Yu., Goryacheva, E. (2007): Bortnikovite, Pd4Cu3Zn, a new mineral species from the unique Konder placer deposit, Khabarovsk krai, Russia. Geology of Ore Deposits, 49, 318-327.
# Saint-Pierre-d'Entremont

«Saint-Pierre-d'Entremont» té aquests significats:
* Saint-Pierre-d'Entremont (Isèra), municipi al departament de la Isèra (regió d'Alvèrnia-Roine-Alps, França)
* Saint-Pierre-d'Entremont (Orne), municipi al departament de l'Orne (regió de Normandia, França)
* Saint-Pierre-d'Entremont (Savoia), municipi al departament de la Savoia (regió d'Alvèrnia-Roine-Alps, França)
# Expulsió (educació)

La relegació o expulsió (llatí relegatio, "exclusió") va ser originàriament la forma més suau de desterrament a l'Imperi Romà (relegatio) i alguns segles més tard es va referir a l'exclusió d'una institució d'ensenyament com una universitat o un institut.
L'expulsió solia ser la mesura disciplinària més severa adoptada per una universitat en el marc de la seva potestat disciplinària acadèmica sobre els seus estudiants o professors. Es pot pronunciar durant un temps determinat o per sempre (relegatio in perpetuum). També hi havia l'expulsió per deshonor (relegatio cum infamia), destinada a aquells estudiants culpables d'actes deshonrosos. Per als estudiants, un descens significava ser exclòs dels estudis universitaris. Tanmateix, els professors o professors també podrien quedar relegats. Ja no existeix en la llei alemanya moderna d'educació superior, però l'exmatriculació forçada és comparable. Es van veure afectats personalitats importants com Heinrich Heine o Milan Machovec. Theodor Lessing també va ser amenaçat repetidament d'expulsió perquè es va rebel·lar contra les estructures autoritàries del sistema escolar.

## Bibliografia

* Wigand’s Conversations-Lexikon. Elfter Band. Leipzig 1850, S. 522.

## Referències

* ↑ https://www.duden.de/rechtschreibung/Relegation
# Anna de França

Anna de França o Anna de Beaujeu (Genappe 1462-Saint-Vincent-de-Salers 1522), fou princesa de França, vescomtessa de Thouars (1463-1473) i regent de França (1483-1491).

## Orígens familiars

Nasqué a Genappe l'abril de 1462, filla del rei Lluís XI de França i la seva segona esposa Carlota de Savoia. Era neta per línia paterna del rei Carles VII de França i Maria d'Anjou, i per línia materna del duc Lluís I de Savoia i la comtessa Anna de Lusignan. Fou germana gran de Joana de Valois i Carles VIII de França.

## Núpcies i descendents

Es casà el 1473 amb el duc Pere II de Borbó. D'aquesta unió nasqueren:
* el príncep Carles de Clermont (1476-1498), comte de Clermont,
* la princesa Sussana de Borbó (1491-1521), duquessa de Borbó i casada el 1505 amb Carles III de Borbó.

## Regent de França

Per la minoria d'edat del príncep i delfí Carles de França, el seu germà, exercí una regència juntament amb el seu marit des de 1483 a 1491.
Durant la seva regència Anna de França va contenir la noblesa i es va mantenir forta l'autoritat reial davant els orleansistes. Així Anna va posar fi a la Guerra boja que va enfrontar el duc Lluís II d'Orleans, i futur rei de França, i Francesc II de Bretanya contra el poder reial. Com a conseqüència de la guerra Anna va fer casar el seu germà amb la duquessa Anna de Bretanya, filla del duc Francesc II, que va permetre unir aquest ducat al Regne de França.
Anna de França va morir al castell de Chantelle el 1522, i fou enterrada a Souvigny.

## Referències

* 1 2 Ambühl, Rémy. Le séjour du futur Louis XI dans les pays de Philippe le Bon (1456-1461) (en francès). Cercle d'histoire et d'archéologie du pays de Genappe, 2002, p. 31. ISBN 978-2-9600271-4-3.
* ↑ Pélicier, Paul. Essai sur le gouvernement de la dame de Beaujeu, 1483-1491 (en francès). Chartres, Impr. É. Garnier, 1882, p. 56.
* ↑ Pélicier, Paul. Essai sur le gouvernement de la dame de Beaujeu, 1483-1491 (en francès). Chartres, Impr. É. Garnier, 1882, p. 41-42.
# Gal·lienièl·lids

Els gal·lienièl·lids (Gallieniellidae) són una família d'aranyes araneomorfes. Fou descrita per primera vegada per J. Millot l'any 1947.
Se sospita que els membres d'aquesta família estan especialitzats a caçar formigues. Es pensava que era una família endèmica de Madagascar, però en els anys 80 es van trobar espècies de gal·lienièl·lids en la part meridional de Kenya, el nord-est de l'Argentina, i Austràlia. D'altra banda, l'any 1990, el gènere Drassodella va ser traslladat a la família dels gnafòsids.

## Sistemàtica

Segons el World Spider Catalog amb data de 27 de febrer de 2019 hi ha els següents gèneres:
* Austrachelas Lawrence, 1938 – Sud-àfrica
* Drassodella Hewitt, 1916 – Sud-àfrica
* Gallieniella Millot, 1947 – Madagascar, Illes Comores
* Legendrena Platnick, 1984 – Madagascar
* Galianoella Goloboff, 2000 – Argentina
* Meedo Main, 1987 – Austràlia
* Neato Platnick, 2002 – Austràlia
* Oreo Platnick, 2002 – Austràlia
* Peeto Platnick, 2002 – Austràlia
* Questo Platnick, 2002 – Austràlia

### Superfamília

Els gal·lienièl·lids havien format part dels gnafosoïdeus (Gnaphosoidea), una antiga superfamília formada per set famílies entre les quals calia destacar pel seu nombre d'espècies (any 2006) els gnafòsids (1.975) i els prodidòmids (299). Les aranyes, tradicionalment, havien estat classificades en famílies que van ser agrupades en superfamílies. Quan es van aplicar anàlisis més rigorosos, com la cladística, es va fer evident que la major part de les principals agrupacions utilitzades durant el segle xx no eren compatibles amb les noves dades. Actualment, els llistats d'aranyes, com ara el World Spider Catalog, ja ignoren la classificació de superfamílies.

## Referències

* 1 2 3 (anglès) Referència World Spider Catalog : Gallieniellidae +base de dades . Accés el 22 de febrer de 2019
* ↑ Millot, Jacques «Une araignée malgache énigmatique, Gallieniella mygaloides n. g., n. sp.» (en francès). Bulletin du Muséum National d'Histoire Naturelle de Paris, 2, 19, 1947, pàg. 158-160.
* ↑ Coddington, Jonathan A. Spiders of North America: an identification manual. American Arachnological Society, 2005, p. 18–24 [Consulta: 24 setembre 2015]. «Phylogeny and classification of spiders»
* ↑ «World Spider Catalog version 19.0». Natural History Museum Bern, 2018. DOI: 10.24436/2. [Consulta: 11 juliol 2018].

### Bibliografia

* Platnick, N.I. «A revision of the Australasian ground spiders of the families Ammoxenidae, Cithaeronidae, Gallieniellidae, and Trochanteriidae (Araneae, Gnaphosoidea)» (pdf). Bulletin of the AMNH, 271, 2002.Abstract
* Warui, C.; Jocqué, R. «The first Gallieniellidae (Araneae) from Eastern Africa» (pdf). The Journal of Arachnology, 30, 2002, pàg. 307–315. Arxivat de l'original el 2011-08-11 [Consulta: 17 juliol 2007].
* Goloboff, P.A. «The Family Gallieniellidae (Araneae, Gnaphosoidea) in the Americas» (pdf). Journal of Arachnology, 28, 1, 2000, pàg. 1-6. Arxivat de l'original el 2007-09-30 [Consulta: 17 juliol 2007].

## Vegeu també

* Gnafosoïdeus
* Llista d'espècies de gal·lienièl·lids
* Classificació de les aranyes
# Regió de Houla

Hula (àrab: الحولة, al-Ḥūla) és una localitat siriana situada a la governació d'Homs en zona rebel des de 2011, al nord de la ciutat d'Homs. Un dels seus poblats, Taldau, (també escrit Teldo) es troba als afores de Houla.

## Massacre de 2012

Al maig de 2012, en plena Guerra Civil Siriana, les localitats de Taldou i al-Shoumarieh, a Houla, van ser escenari d'una massacre de grans proporcions, que va deixar 108 persones mortes i més de 300 ferits, molts dels quals eren nens i civils innocents. L'autoria de la matança no va ser aclarida, tot i que les potències internacionals van culpar ràpidament el govern sirià.
Diversos països, com Espanya, els Estats Units i Canadà, van optar per expulsar els ambaixadors siris dels seu país. Igual que en els freqüents enfrontaments entre l'Exèrcit Lliure de Sirià i l'exèrcit sirià. El 27 del mateix mes, observadors de Nacions Unides van confirmar almenys 108 morts, d'entre els quals hi havia 49 cadàvers de nens menors de 10 anys.

## Referències

* ↑ Massacre of al-Houla: In Syria, there is more than just one truth
* 1 2 «Shelling of Houla area in Syria reportedly kills at least 90». Los Angeles Times, 26-05-2012 [Consulta: 27 maig 2012].
* 1 2 «Anger In Syria After Ceasefire 'Massacre'». Sky News, 26-05-2012 [Consulta: 27 maig 2012].
* ↑ «Syria: Armed Terrorist Groups committed Taldao, al-Shoumarieh Massacres». DP News, 29-05-2012 [Consulta: 30 maig 2012].
* ↑ «Regime change in Syria: A true story». Arxivat de l'original el 2016-03-13. [Consulta: 6 julho 2012 2].
* ↑ «La ONU confirma una matanza con al menos 92 muertos en Siria». El País, 27-05-2012 [Consulta: 27 maig 2012].
# Pa de mort

El Pa de mort mexicà, Pan de muerto, pan de los muertos o dead bread als Estats Units, és un tipus de rotlle dolç que es fa tradicionalment a Mèxic durant les setmanes anteriors a la celebració del Día de Muertos, (1 i 2 de novembre). És una mena de pa tou endolcit que sovint està decorat amb troços allargats ensucrats amb la forma de falanges de dits. Els ossos representen els difunts i també representen les llàgrimes de la deessa Chimalma. Els ossos es disposen en un cercle que representa el cercle de la vida. A la part de dalt del pa de mort hi ha sucre. Sovint s'hi afegeix llavors d'anís. o aigua de taronja.

## Referències

* ↑ «Pan de Muerto Recipe». Epicurious, 01-10-2010 [Consulta: 7 juliol 2015].
# Bosc Comunal d'Arles

El Bosc Comunal d'Arles (en francès, oficialment, Forêt Communale d'Arles-Sur-Tech) és un bosc de domini públic del terme comunal d'Arles, a la comarca del Vallespir, de la Catalunya del Nord.
El bosc, que ocupa 1,35 km², està dividit en dos sectors diferents. El més extens és situat al sud-est de la vila d'Arles, en el vessant nord-oest del Coll de Paracolls; l'altre. un xic més petit, és a migdia de la vila, a l'entorn del Còrrec de la Senyoral.
El bosc està sotmès a una explotació gestionada per la comuna d'Arles. Té el codi identificador de l'ONF (Office National des Forêts) F16253C.

## Referències

* ↑ El Bosc Comunal d'Arles en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ L'altre sector del bosc, en els ortofotomapes de l'IGN
# Mystus pelusius

Mystus pelusius és una espècie de peix de la família dels bàgrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 17,8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Iran, l'Iraq i Turquia.

## Referències

* ↑ Scopoli J. A. 1777. Introductio ad historiam naturalem, sistens genera lapidum, plantarum et animalium hactenus detecta, caracteribus essentialibus donata, in tribus divisa, subinde ad leges naturae. Prague. Introd. Hist. Nat. . i-x + 1-506.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Roberts, T.R. 1994. Systematic revision of Asian bagrid catfishes of the genus Mystus sensu stricto, with a new species from Thailand and Cambodia. Ichthyol. Explor. Freshwat. 5(3):241-256.

## Bibliografia

* Burgess, W.E. 1989. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City (Nova Jersey, Estats Units). 784 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Roberts, T.R. 1994. Systematic revision of Asian bagrid catfishes of the genus Mystus sensu stricto, with a new species from Thailand and Cambodia. Ichthyol. Explor. Freshwat. 5(3):241-256.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.