OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Museu Nacional de l'Iran

El Museu Nacional de l'Iran (en persa: موزه ملي ايران Mūze-ye Millī-ye Anarān, o موزه ایران باستان Muze-ye Irân-i Bâstân, 'Museu de l'Iran antic') és un museu arqueològic i històric localitzat a Teheran. Guarda antiguitats perses com ara atuells de ceràmica, objectes metàl·lics, llibres, monedes, etc. Fou inaugurat l'any 1937.
El museu es divideix en dos edificis. El primer està dedicat a la col·lecció preislàmica, mentre que el segon conté objectes islàmics.
El primer edifici té tres sales, que contenen objectes del paleolític, neolític, eneolític, edat del bronze, edat del ferro, i objectes de les cultures Mitjana (Orient Mitjà), dinastia Aquemènida, Imperi Selèucida, Pàrtia, i Imperi Sassànida.
* L'entrada principal de l'edifici 1 del museu està construïda en l'estil de voltes sassànides, particularment l'iwan de Ctesifonte
* L'edifici fou dissenyat per un arquitecte francés a principis del s. XX
La part islàmica del museu s'inaugurà al 1996 i consta de tres plantes. Conté peces de ceràmica, teixits, texts, il·lustracions, astrolabis i cal·ligrafia en tova de 1.400 anys d'història islàmica de l'Iran.
El museu inclou diversos departaments de recerca, com el Centre de recerca del Paleolític, Centre de recerca de la Dinastia Aquemènida i el Centre d'estudis de ceràmica.

## Col·leccions

Els objectes més antics provenen dels jaciments de Kashafrud, Darband i Ganj Par, i daten del paleolític inferior. A la primera sala es mostren eines de pedra mosterianes fetes per neandertals. Hi ha, a més, figures amb una antiguitat de 9.000 anys d'humans i animals de Teppe Sarab (a la província de Kermanxah), entre molts altres objectes antics.
Algunes col·leccions permanents es deixen en préstec a altres museus, com al Museu Britànic de Londres.
* Estàtua parta, possiblement el general Surena, trobada a Mal Amir, Lorestan
* La col·lecció aquemènida del museu es troba a la tercera sala
* La col·lecció prehistòrica i elamita es troba a la primera sala. Un bol decorat del quart mil·lenni ae (trobat a la província de Fars)
* Una roda antiga en l'exhibició de la segona sala
* Cap d'un dels humans de sal, soterrats en la mina de sal de Chehrabad, situada a la província de Zanyan

## Enllaços externs

* Museu Nacional de l'Iran
* Sa'd Abad Galeria de belles arts
* Museu de cristalleria de Teheran Arxivat 2008-06-12 a Wayback Machine.
* Museu Resa Abbasi Arxivat 2016-09-27 a Wayback Machine.
# Màquina de Turing simètrica

Una màquina de Turing simètrica és una màquina de Turing amb un graf de configuració que és indirecte (la configuració i porta a la configuració j si i només si j porta a i).

## Definició

Formalment, es defineix una variant d'una màquina de Turing amb un conjunt de transicions de la forma (p,ab,D,cd,q) on p i q son estats, ab i cd son parells de símbols i D és la direcció. Si la direcció és esquerra, llavors el capçal de la màquina a l'estat p sobre un símbol b i precedit per un símbol a pot fer una transició movent el capçal cap a l'esquerra, canviant l'estat a q i reemplaçant els símbols ab per cd. La transició oposada (q,cd,-D,ab,p) es pot aplicar sempre. Si D és dreta la transició és anàloga. L'habilitat de comprovar dos símbols i canviar-los de cop no és essencial, però simplifica la definició.

## Relació amb d'altres classes

La classe de complexitat STIME(T(n)) és la classe de llenguatges que son acceptats per una màquina de Turing simètrica en temps O(T(n)). És senzill de provar que STIME(T) = NTIME (T) limitant el no-determinisme de les màquines a NTIME(T).
SSPACE(S(n)) és la classe dels llenguatges acceptats per una màquina de Turing simètrica funcionant en un espai O(S(n)) i SL = SSPACE(log(n)).

## Vegeu també

* Màquina de Turing
* Classe de complexitat SL

## Referències

* ↑ Papadimitriou, Christos H.; Lewis, Harry R. «Symmertric space-bounded computation (extended abstract)» (en anglès). ICALP 1980: International Colloquium on Automata, Languages, and Programming. Springer, Berlin, Heidelberg, 14-07-1980, pàg. 374–384. DOI: 10.1007/3-540-10003-2_85.
* ↑ Greenlaw, R.; Alvarez, C. «A compendium of problems complete for symmetric logarithmic space» (en anglès). computational complexity, 9, 2, 01-12-2000, pàg. 123–145. DOI: 10.1007/PL00001603. ISSN: 1420-8954.
# Moussa Bandeh Kandeh

Moussa Bandeh (Mataró, Maresme, 2 d'agost de 1991) és un futbolista català, que actualment juga com a lateral esquerre al Club Lleida Esportiu.

## Referències

* ↑ «El Nàstic cede a Moussa Bandeh al Badalona». Marca, 17-07-2016 [Consulta: 25 juliol 2017].
# Llista de peixos del riu Mackenzie

Aquesta llista de peixos del riu Mackenzie -incompleta- inclou 37 espècies de peixos que es poden trobar al riu Mackenzie, al Canadà, ordenades per l'ordre alfabètic de llur nom científic.

## A

* Anabas testudineus

## C

* Catostomus catostomus catostomus
* Catostomus commersonii
* Chrosomus eos
* Coregonus artedi
* Coregonus autumnalis
* Coregonus clupeaformis
* Coregonus nelsonii
* Coregonus sardinella
* Coregonus zenithicus
* Cottus cognatus
* Cottus ricei
* Couesius plumbeus
* Culaea inconstans

## E

* Esox lucius
* Etheostoma exile

## H

* Hiodon alosoides
* Hybognathus hankinsoni

## L

* Lampetra alaskensis
* Lethenteron camtschaticum
* Lota lota

## M

* Margariscus margarita

## N

* Notropis atherinoides
* Notropis hudsonius

## P

* Perca flavescens
* Percopsis omiscomaycus
* Phoxinus neogaeus
* Pimephales promelas
* Platygobio gracilis
* Prosopium williamsoni
* Pungitius pungitius

## R

* Rhinichthys cataractae

## S

* Salvelinus malma malma
* Salvelinus namaycush
* Sander vitreus
* Stenodus leucichthys

## T

* Thymallus arcticus arcticus

## Referències

* ↑ FishBase (actualitzat el 8 d'octubre del 2010) (anglès)

## Enllaços externs

* Fishing the McKenzie River (anglès)
* Mackenzie River's fish contaminated with dangerous toxins (anglès)
# Måsøy

Måsøy (en sami septentrional: Muosát; en kven: Moseija) és un municipi situat al comtat de Finnmark, Noruega. El centre administratiu del municipi és el poble de Havøysund, i inclou altres nuclis de població escampats arreu del municipi. El municipi es troba al continent, així com en diverses illes.
El municipi inclou el far i el pont més septentrionals del món. La torre més alta als països escandinaus, el radiotransmissor Ingøy de 362 metres, es troba a l'illa d'Ingøya. El vaixell exprés costaner de Hurtigruten s'atura al poble de Havøysund diàriament. Els pobles de Måsøy estan connectats amb carretera, encara que sovint bloquejada per la neu a l'hivern.

## Informació general

La ciutat de Hammerfest i la vasta zona rural circumdant de la ciutat es va establir com a municipi l'1 de gener de 1838. Poc després, el districte nord (població: 498) es va separar per esdevenir el nou municipi de Maasøe, nom que posteriorment canvià a Måsøy.

### Nom

El primer element és Mas que significa "gavina" i l'últim element és øi que significa "illa". Anteriorment, el poble de Måsøy era el centre administratiu, ja que la principal església de Måsøy es troba allà, per la qual cosa va esdevenir el nom del municipi. Abans del 1918, el nom va ser escrit Maasøe o maaso.

### Escut d'armes

L'escut d'armes és modern. Se'ls hi va concedir el 7 de setembre de 1984. Els braços mostren un arpó de pesca de color groc daurat sobre un fons vermell. Aquests garfis de pesca s'han utilitzat durant molts segles al municipi per transportar peixos de grans dimensions als vaixells. El dispositiu està fet d'un tros gran de fusta amb un ganxo d'os o metall. L'eina va ser triada com un símbol de la importància de la pesca per al municipi.

### Esglésies

L'Església de Noruega té una parròquia (sokn) dins del municipi de Måsøy. És part del deganat de Hammerfest a la Diòcesi de Nord-Hålogaland.
Esglésies a Måsøy :
| Parròquia (sokn) | Nom de l'església | Localització | Any de construcció |
| Måsøy | Capella de Gunnarnes | Rolvsøya | 1986 |
| Måsøy | Església de Havøysund | Havøysund | 1961 |
| Måsøy | Església d'Ingøy | Ingøy | 1957 |
| Måsøy | Església de Måsøy | Måsøya | 1953 |
| Måsøy | Capella deSlotten | Slåtten | 1965 |

## Referències

* ↑ «"Personnemningar til stadnamn i Noreg"» (en noruec). Språkrådet.
* ↑ Rygh, Oluf. Norske gaardnavne: Finmarkens amt (en noruec). Kristiania, Norge:. Oslo: W. C. Fabritius & sønners bogtrikkeri., 1924, p. 93-94.
# Tatuyos

Els tatuyos són un grup ètnic indígena que habita en la conca alta del Piraparaná i l'alt Papurí, en el departament colombià de Vaupés. El seu número seria d'uns 381 individus. Les seves terres es troben al Resguardo Parte Oriental del Vaupés que té 3.354.097 hectàrees.

## Organització social

Es tracta d'un conjunts de clans patrilineals, que s'identifiquen com a unitat lingüística exogàmica i posseeixen sabers propis, així com altres marques comunes d'identitat social. Es consideren descendents d'una mateixa anaconda celeste d'origen aquàtic, als quals el xaman danta va assignar territoris contigus, establint jerarquies entre ells.
Els clans en ordre jeràrquic són pamüa (armadillo o tatú, nom pel qual es coneix al conjunt); peta hüna (formiga brava negra, vénen de la cataracta de la pinya); owa (zarigüeya); hüna bürüri; hüna pünaa i pinoa (boa).
Viuen en cases comunals o "maloca" de 12 a 21 m d'ample per 15 a 28 m de llarg i 6 a 8 m d'altura, amb sostre de dues aigües, i també en campaments o barraques provisionals amb sostre d'un declivi. El cap és el germà gran.

## Economia

Practiquen l'agricultura itinerant; conreen iuca amarga, chontaduro, plàtans, canya de sucre, pinya i papaia. Practiquen la caça amb sarbatana o escopeta i pesca amb hams, paranys o arc i fletxa. Crien gallinas.
Els homes fan canoes de troncs de 3 a 6 m de llarg i els rems i a més teixeixen diferents classes de canastres, entre ells el gran, pií, en el qual les dones porten a l'esquena carregues molt pesades.
Les dones s'encarreguen de cuinar el casabe de iuca i de la terrisseria, encara que en les parts més altes del Piraparaná és escassa l'argila.

## Ritual

Els instruments musicals, com les flautes de canyís peruu, la flauta llarga torôâ de 40 cm, la trompeta de closca de tortuga, xiulets de caragol, trencanous, maraques ñaha, marcapassos waü wü i tambors, són fabricats pels homes i es guarden en la maloca, igual que els abillaments dels balls, com les corones de plomes. Per als rituals es preparen els cants i relats d'origen, especialment sobre la anaconda primordial i la danta xaman i durant ells es balla i es consumeix coca, tabac en pols i yajé.

## Llengua

El seu idioma, el tatuyo és tonal i pertany a la branca oriental de la família tukano.

## Referències

* ↑ Janet Barnes, 1999, p. 209
* ↑ Tatuyo al web de la ONIC
* ↑ Tatuyo al web del Ministeri de Cultura de Colòmbia

## Bibliografia

* Bidou, Patrice (1976) Les Fils de L’Anaconda Céleste (Les Tatuyo). Étude de la Structure Socio-politique. Thesis de Troisième Cycle, Université de París.
* Correa, François (1987) "Indígenas Horticultores del Vaupés"; Introducción a la Colombia Amerindia: 109-122. Bogotá: Instituto Colombiano de Antropología.
* Telban, Blaz (1988) "Tatuyo"; Grupos Étnicos de Colombia. Etnografía y Bibliografía: 437-442. Cayambe: Ediciones Abya-Yala.
* Whisler, David y Janice de (1978) "Tatuyo"; Aspectos de la Cultura Material de los Grupos Étnicos de Colombia II: 57-77. ILV. Lomalinda: Editorial Townsend.
* J. Barnes. «7. Tukano». A: Alexandra Y. Aikhenvald & R. M. Dixon. The Amazoninan Languages. 1ª. Cambridge University Press, 1999, p. 207-226.
# Castell de Pinyana

Castell de Pinyana és un monument protegit com a bé cultural d'interès nacional del municipi de Querol (Alt Camp).

## Descripció

El castell de Pinyana està situat damunt d'un cim, al costat dret de la carretera que uneix el Pont d'Armentera amb Querol, a prop del riu Gaià.
Actualment només es conserven part dels murs, una torre de planta circular i les restes de la capella de Santa Maria de Pinyana, de planta rectangular i volta de canó amb un ample arc de mig punt.

## Història

El castell és esmentat l'any 986 en una carta del rei Lotari. Uns anys més tard, va passar a mans d'Hug de Cervelló, juntament amb els castells de Montagut i Querol.
L'any 1023, apareix com un dels béns que la comtessa Ermessenda va empenyorar a favor del seu fill, Berenguer Ramon I. Durant el segle xi, va passar a mans de Guerau Alemany de Cervelló i l'any 1269, va ser cedit al monestir de Santes Creus per Hug de Cervelló.
En 1274, el castell de Pinyana apareix documentat en una cessió de Berenguer Alemany de Cervelló. L'any 1286 van quedar establerts els seus límits. El 1480, els delmes que encara percibien els Alemany van ser cedits al monestir i l'any 1565, ja era del Pont d'Armentera.

## Referències

* «Pat.mapa: arquitectura». Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 abril 2012].

## Enllaços externs

* Mapa de recursos culturals, Diputació de Tarragona
* «Llegenda de l'encantada de Pinyana»
# Saint-Caprais-de-Blaye

Saint-Caprais-de-Blaye és un municipi francès, situat al departament de la Gironda i a la regió de la Nova Aquitània. És un dels municipis situats al País Gavai o Gavacheria, que tot i trobar-se geogràficament a Occitània és de parla oïl (saintongesa)

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 277 | 321 | 305 | 344 | 359 | 405 | 510 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Philippe Plisson | PS |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Hephaestus transmontanus

Hephaestus transmontanus és una espècie de peix pertanyent a la família dels terapòntids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 12,5 cm de llargària màxima (normalment, en fa 9).
* 11-12 espines i 10-11 radis tous a l'aleta dorsal i 3 espines i 10-11 radis tous a l'anal.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima tropical (3°S-7°S), el qual viu entre 120-1.500 m d'altitud.

## Distribució geogràfica

Es troba al nord de Papua Nova Guinea: les conques dels rius Ramu i Sepik.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ De Vis C. W., 1884. New Australian fishes in the Queensland Museum. Proc. Linn. Soc. N. S. W. v. 9 (pt 2). 389-400.
* ↑ Mees, G. F. & P. J. Kailola, 1977. The freshwater Therapontidae of New Guinea. Zool. Verh. (Leiden) Núm. 153: 1-89.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Allen, G.R., 1991. Field guide to the freshwater fishes of New Guinea. Christensen Research Institute, Madang, Papua Nova Guinea.
* ↑ Kailola, P.J., 1987. The fishes of Papua New Guinea: a revised and annotated checklist. Vol. II Scorpaenidae to Callionymidae. Research Bulletin Núm. 41, Research Section, Dept. of Fisheries and Marine Resources, Papua Nova Guinea.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Síntesi de Wöhler

Friedrich Wöhler, l'any 1828 va aconseguir sintetitzar urea: un compost orgànic a partir d'un compost inorgànic, anorreant la premissa bàsica del vitalisme de Jöns Jacob Berzelius, i donant lloc al començament de la química orgànica.
La urea, també anomenada carbamida (NH2 – CO – NH2), apareix a l'orina humana i de molts animals, tot i que també es troba en alguns vegetals.
La síntesi de la urea la va fer segons aquests coneixements:
El cianat d'amoni dissolt en aigua, en ser escalfat pateix una transposició que el converteix en urea
Industrialment, la urea es fabrica escalfant el carbamat d'amoni que s'obté en fer reaccionar a pressió l'amoníac i el diòxid de carboni.

## Referències

* ↑ Wöhler, Friedrich «Ueber künstliche Bildung des Harnstoffs». Annalen der Physik und Chemie, 88, 2, 1828, pàg. 256. DOI: 10.1002/andp.18280880206.
# Montserratina

«Montserratina» té aquests significats:
* Montserratina, tipus de coca dolça
* Montserratina, tipus d'olivera
# Nathalia Dill

Nathalia Goyannes Dill Orrico, més coneguda com a Nathalia Dill (Rio de Janeiro, 24 de març de 1986), és una actriu brasilera. Va interpretar el paper de protagonista a dues telenovel·les i el paper antagonista principal en una altra.

## Carrera

Nascuda a la ciutat de Rio de Janeiro, Nathalia Dill va exercir el paper d'antagonista com Débora Rios a la telenovel·la Malhação. Seguidament, va interpretar el paper principal a la telenovel·la de la televisió Rede Globus Paradís, de Benedito Ruy Barbosa, on va representar el personatge de Maria Rita (sobrenomenada Santinha). Entre els seus últims treballs, Nathalia Dill va ser elegida per interpretar el paper protagonista a la telenovel·la Escrit nas Estrelas, en la qual actualment interpreta el personatge de Viviane.

## Filmografia
### Televisió

| Any d'inici | Títol | Paper | Anys | Notes |
| 2006 | Mandrake | Valentina | 2006 | Episodi: "Rosas Negras" |
| 2007 | Malhação | Débora Rios | 2007 - 2009 | Antagonista |
| 2009 | Paradís | Maria Rita Godói (Santinha) | 2009 | Protagonista |
| 2009 | Dó-Ré-Mi-Fábrica | Viola | 2009 | Coprotagonista |
| 2010 | Escrit nas Estrelas | Viviane | 2010 | Protagonista |

### Cinema

| Any | Títol | Paper | Notes |
| 2007 | Tropa d'elit | Estudiant | |
| 2008 | Feliç Natal | Marília | |
| 2008 | Amb prou feines o Fim | Taiara | Antagonista |

### Teatre

| Any | Títol | Director |
| 2005 | A Glória de Nelson | Daniel Herz |
| 2005 | Jogos na Hora dona Sesta | Michel Bercovitch |
| 2006 | As Aventuras de Tom Sawyer | Michel Bercovitch |
| 2007 | O Beijo no Asfalt | Michel Bercovitch (assistent de direcció) |
| 2008 | Boca de Cowboy | Michel Bercovitch |

## Premis i nominacions

| Any | Títol | Premi | Notes |
| 2009 | Millor Actriu Revelació | Prêmio TV Contigo | Guanyadora |
| 2009 | Millor Actriu Nacional | Caprici Awards | Nominada |

## Referències

* ↑ «Entrevista exclusiva com Nathália Dill» (en portugués). iG Jovem, 18-04-2004. Arxivat de l'original el 2012-07-31. [Consulta: 22 febrer 2009].
* ↑ Claudia Dias. «Novo Rumo» (en portugués). O Fuxico, 10-10-2008. Arxivat de l'original el 2008-12-18. [Consulta: 22 febrer 2009].
* ↑ Kathia Natale. «Nathália Dill fica loira, para viver sua 1ª protagonista» (en portugués). O Fuxico, 19-01-2009. Arxivat de l'original el 2009-01-24. [Consulta: 22 febrer 2009].
* ↑ «Natália Dill será protagonista da novela 'Paraíso'» (en portugués). Agência Estado, 08-12-2009. [Consulta: 22 febrer 2009].
* ↑ «Natália Dill será protagonista da novela Paraíso» (en portugués). O POVO. Arxivat de l'original el 2008-12-12. [Consulta: 22 febrer 2009].
* ↑ «Nathalia Dill será protagonista de nova novela das seis» (en portugués). UOL, 05-01-2010. [Consulta: 18 març 2010].
* ↑ «Nathalia Dill grava novela em morro carioca» (en portugués). UOL, 04-03-2010. [Consulta: 18 març 2010].
* 1 2 3 4 «Nathália Dill vai començar a fazer fisioterapia para voltar à TV» (en portugués). O Globo, 17-10-2009. [Consulta: 18 octubre 2009].
# Tetrapulmonats

Els tetrapulmonats (Tetrapulmonata, Caulogastra, Megoperculata o Arachnidea) constitueixen un clade que agrupa als ordres Thelyphonida, Schizomida, Amblypygi i Araneae.

## Etimologia

Rep el seu nom de la presència d'un parell de pulmons en llibres en els segon i tercer segment de l'opistosoma, tot i que el parell posterior és absent en els Schizomida.

## Tipus

Altres sinapomorfies dels tetrapulmonats són una llarga faringe postcerebral (reduïda en Uropygi), endosternita del prosoma amb quatre components segmentals, quelícers subquelats, una unió complexa entre les coxes i els trocànters a les potes motrius, un múscul depressor pretàrsic en la ròtula (convergent amb Dromopoda, perdut en Amblypygi), un pedicel format, en part, per elements ventrals del segon segment de l'opistosoma, i un axonema en els espermatozoides format per 9+3 microtúbuls.

## Referències

* Shultz, J.W. (1990): Evolutionary morphology and phylogeny of Arachnida. Cladistics 6: 1-38.
# Síntesi de Corey-House

La síntesi de Corey-House (també coneguda com el mètode de Corey-Posner-Whitesides-House) és una reacció química dins la química orgànica, en la qual un dialquilcuprat de liti reacciona amb un halur d'alquil per formar un nou alcà de cadena més llarga, un iodur de liti i un compost d'organocoure.
    R₂CuLi + R'-X → R-R' + LiX + RCu
Aquesta reacció permet obtenir alcans de cadena llarga com el nonà o undecà.
Dimetilcuprat de liti + 1-Iododecà → Undecà + Iodur de liti + Metilcure
(CH₃)₂CuLi + I-(CH₂)$_9$-CH₃ → CH₃-(CH₂)$_9$-CH₃ + LiI + CH₃Cu

## Mecanisme de reacció

Aquesta reacció té dos passos. l'halur d'alquil reacciona amb el liti, tenint com a medi algun èter; l'halur d'alquil es converteix en un compost de liti, el R-Li. El R-X que reacciona pot ser un halur d'alquil primari, secundari o terciari:
R-X + 2Li → R-Li + Li-X
El segon pas requereix el compost de liti format que es tractarà amb iodur cuprós. Això crea un compost dialquilcuprat de liti. Aquests compostos van ser sintetitzats per primera vegada per Henry Gilman, ise'n diuen reactius de Gilman en honor seu:
2R-Li + Cul → R₂CuLi + LiI
El dialquilcuprat de liti es tracta amb el segon halur d'alquil:
R₂CuLi + R'-X → R-R' + RCu + LiX

## Referències

* ↑ Química orgánica. John McMurry. Cengage learning. 7ª ed. México, 2008. ISBN 970-686-823-2. Pág. 347

## Enllaços externs

* Química orgánica. Robert Thornton Morrison y Robert Neilson Boyd. Ed. Pearson. México, 1998. ISBN 968-444-340-4. Pág. 99.
# Síntesi d'àcids grassos

La síntesi d'àcids grassos o biosíntesi d'àcids grassos és la creació d'àcids grassos des dels precursors acetil-CoA i malonil-CoA a través de l'acció d'enzims anomenats sintases d'àcids grassos. És una part important del procés de lipogènesi, el qual junt amb la glucòlisi està darrere de la creació dels greixos des dels sucres de la sang en els organismes vius.
Els àcids grassos són biomolècules molt importants en els éssers vius. Són els principals constituents dels triacilglicerols olis i greixos i dels fosfolípids. La seva biosíntesi és d'importància clau.
El principal precursor dels àcids grassos és el malonil-CoA, una molècula que prové de l'acetil-CoA. Totes les reaccions de síntesi d'àcids grassos tenen lloc en el citosol de les cèl·lules.

## Referències

* ↑ Nelson, D. L. & Cox, M. M. 2006. Lehninger Principios de Bioquímica, 4ª edición. Ed. Omega, Barcelona. ISBN 9788428214100
# Haplochromis rudolfianus

Haplochromis rudolfianus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al llac Turkana (Àfrica).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.