OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Domènec Pallerola i Munné

Domènec Pallerola i Munné (Bellmunt d'Urgell, Noguera 1903 - Tolosa, França 14 de maig de 1993) fou un escriptor català, més conegut pel pseudònim de Domènec de Bellmunt.

## Biografia

Estudià Dret i col·laborà al diari La Veu de Catalunya amb vint-i-un anys. Més tard entrà a La Publicitat, on publicava les cròniques des de París, on s'exilià a causa de la dictadura de Primo de Rivera. Va tornar a Barcelona el 1928. L'any 1929 va fer de repòrter pel setmanari Mirador. Col·laborà també a D'Ací d'Allà, La Nau, L'Opinió i La Rambla, d'on va ser director. Durant la Segona República Espanyola, va dirigir La Campana de Gràcia; va ser cap de negociat de la Conselleria de Sanitat; i, a Madrid, exercí l'advocacia i fou secretari de Lluís Nicolau d'Olwer, mentre aquest fou ministre d'Economia.
Després de la guerra civil espanyola s'establí a Tolosa, on fundà i dirigí la revista Foc Nou. Fou membre d'honor de l'Associació d'Escriptors en Llengua Catalana. El 1950 es va doctorar en Dret amb una tesi sobre la violació del dret d'asil a França, arran de la detenció del President Lluís Companys. Els últims anys de la seva vida va seguir escrivint articles per al Diari de Lleida. El 1991 va rebre la Creu de Sant Jordi.

## Obres

* Històries d'emigrats (Recull de reportatges inèdits). Catalònia, Barcelona. 1926.
* Una ànima vençuda. Catalònia, Barcelona. 1927.
* Del Paral·lel a Montmartre. Catalònia, Barcelona. 1928.
* Les banyes del Tibidabo. Catalònia, Barcelona. 1928.
* Dos dies a manicomi de Sant Boi. Catalònia, Barcelona. 1929.
* L'organització internacional del treball. Editorial Políglota. 1930.
* Les catacumbes de Barcelona. Catalònia, Barcelona. 1930.
* Figures de Catalunya. Catalònia, Barcelona. 1933.
* La senyoreta desitja casar-se. Catalònia, Barcelona. 1933.
* L'àngel bohemi. Catalònia, Barcelona. 1935.
* La revolució i l'assistència social (1937)
* Digues-me que és amor (Confidències espirituals) (1938)
* Biografia de Lluís Companys (1945)
* Causes de l'anticlericalisme espanyol (1967)
* Boires i candelers; novel·la de l'Urgell - Els primers records; narracions en prosa (1973)
* Cinquanta anys de periodisme català (1975)
* Anecdotari inèdit de cinquanta anys de periodisme català: (1920-1978). El Pilar d'Almenara, Barcelona. 1978.
* De Les Penelles a Castellserà: insurrectes contra bigotuts; aventures dels vailets de l'Urgell (1980)
* Vida i miracles del Pilar d'Almenara (1984)
* Teoria fluvial de l'humor català (1985)
* La Barcelona pecadora. Acontravent, Barcelona. 2009.
* En defensa de la democràcia i la llibertat. Lleida: Fonoll, 2021. ISBN 978-84-124015-3-0.

## Referències

* ↑ «Domènec Pallerola i Munné». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Huertas, Josep Maria. 'Mirador', la Catalunya impossible. Barcelona: Proa, p. 173-174. ISBN 84-8256-855-8.
* ↑ Text Biografia de Companys, per Bellmunt
* ↑ Sànchez Torres, Àlex. «Fonoll recupera en un llibre la mirada crítica de Domènec de Bellmunt». La Manyana, 10-03-2022. [Consulta: 19 abril 2022].
# Dragão Arena

El Dragão Arena, localitzat a la ciutat portuguesa de Porto,és l'actual pavelló del Futebol Clube do Porto per a les diferents seccions esportives del club: hoquei sobre patins, handbol i bàsquet. Va ser inaugurat el 23 d'abril del 2009 i te una capacitat per 2.177 espectadors. Està ubicat junt a l'estadi de futbol Estádio do Dragão.
Entre la temporada 2008/09 i la 2018/19, per raons de patrocini, va ser conegut per Dragão Caixa.

## Referències

* ↑ «https://www.fcporto.pt/es/club/instalaciones». [Consulta: 30 març 2022].
* ↑ «Dragão Arena :: ceroacero.es» (en castellà). [Consulta: 30 març 2022].
# Distribució de tipus fase

Una distribució de tipus fase és una distribució de probabilitat construïda per una convolució o barreja de distribucions exponencials. Resulta d'un sistema d'un o més processos de Poisson interrelacionats que ocorren en seqüència o fases. La seqüència en què es produeix cadascuna de les fases pot ser en si mateixa un procés estocàstic. La distribució es pot representar mitjançant una variable aleatòria que descriu el temps fins a l'absorció d'un procés de Màrkov amb un estat d'absorció. Cadascun dels estats del procés de Markov representa una de les fases.
Té un equivalent en temps discret – la distribució de tipus fase discreta.
El conjunt de distribucions de tipus fase és dens en el camp de totes les distribucions de valors positius, és a dir, es pot utilitzar per aproximar qualsevol distribució de valors positius.

## Definició

Considereu un procés de Màrkov de temps continu amb m+1 estats, on m≥1, de manera que els estats 1,..., m són estats transitoris i l'estat 0 és un estat absorbent. A més, deixem que el procés tingui una probabilitat inicial de començar en qualsevol dels m+1 fases donades pel vector de probabilitat (α$_0$, α) on α$_0$ és un escalar i α és un vector 1×m.
La distribució de fase contínua és la distribució del temps des de l'inici del procés anterior fins a l'absorció en estat absorbent.
Aquest procés es pot escriure en forma d'una matriu de velocitat de transició,
${Q}=\left[{\begin{matrix}0&\mathbf {0} \\\mathbf {S} ^{0}&{S}\\\end{matrix}}\right],$
on S és una matriu m×m i S$^0$ = –S 1 . Aquí 1 representa un vector columna m×1 amb cada element que val 1.

## Caracterització

La distribució del temps X fins que el procés arriba a l'estat absorbent es diu que és distribuïda en fase i es denota PH(α,S).
La funció de distribució de X ve donada per,
$F(x)=1-{\boldsymbol {\alpha }}\exp({S}x)\mathbf {1} ,$
i la funció de densitat,
$f(x)={\boldsymbol {\alpha }}\exp({S}x)\mathbf {S^{0}} ,$
per a tot x > 0, on exp( · ) és l'exponencial de la matriu. Normalment s'assumeix que la probabilitat que el procés comenci en l'estat absorbent és zero (és a dir, α$_0$= 0). Els moments de la funció de distribució estan donats per
$E[X^{n}]=(-1)^{n}n!{\boldsymbol {\alpha }}{S}^{-n}\mathbf {1} .$
La transformada de Laplace de la distribució de tipus de fase ve donada per
$M(s)=\alpha _{0}+{\boldsymbol {\alpha }}(sI-S)^{-1}\mathbf {S^{0}} ,$
on I és la matriu identitat.

## Referències

* ↑ Harchol-Balter, M. «Real-World Workloads: High Variability and Heavy Tails». A: Performance Modeling and Design of Computer Systems (en anglès), 2012, p. 347–348. DOI 10.1017/CBO9781139226424.026. ISBN 9781139226424.
* ↑ Neuts, Marcel F. Phase-type Probability Distributions (en anglès). Boston, MA: Springer US, 2013, p. 1132–1134. DOI 10.1007/978-1-4419-1153-7_755. ISBN 978-1-4419-1153-7.
* ↑ «Phase Type Distribution» (en anglès). https://www.statisticshowto.com.+[Consulta: 22 juny 2023].
* ↑ «Phase-type Distributions» (en anglès). http://webspn.hit.bme.hu.+[Consulta: 22 juny 2023].
# Distribució de von Mises-Fisher

En l'estadística direccional, la distribució de von Mises-Fisher (anomenada després de Richard von Mises i Ronald Fisher), és una distribució de probabilitat en el $(p-1)$ - esfera dins $\mathbb {R} ^{p}$ . Si $p=2$ la distribució es redueix a la distribució de von Mises sobre el cercle.

## Definició

La funció de densitat de probabilitat de la distribució de von Mises–Fisher per al vector unitari aleatori p -dimensional $\mathbf {x}$ ve donada per:
    $f_{p}(\mathbf {x} ;{\boldsymbol {\mu }},\kappa )=C_{p}(\kappa )\exp \left({\kappa {\boldsymbol {\mu }}^{\mathsf {T}}\mathbf {x} }\right),$
on $\kappa \geq 0,\left\Vert {\boldsymbol {\mu }}\right\Vert =1$ i la constant de normalització $C_{p}(\kappa )$ és igual a
    $C_{p}(\kappa )={\frac {\kappa ^{p/2-1}}{(2\pi )^{p/2}I_{p/2-1}(\kappa )}},$
on $I_{v}$ denota la funció de Bessel modificada del primer tipus a l'ordre $v$ . Si $p=3$, la constant de normalització es redueix a
    $C_{3}(\kappa )={\frac {\kappa }{4\pi \sinh \kappa }}={\frac {\kappa }{2\pi (e^{\kappa }-e^{-\kappa })}}.$
Els paràmetres ${\boldsymbol {\mu }}$ i $\kappa$ s'anomenen paràmetres de direcció mitjana i concentració, respectivament. Com més gran sigui el valor de $\kappa$, com més gran és la concentració de la distribució al voltant de la direcció mitjana ${\boldsymbol {\mu }}$ . La distribució és unimodal per $\kappa >0$, i és uniforme a l'esfera per $\kappa =0$.
La distribució de von Mises-Fisher per $p=3$ també s'anomena distribució de Fisher. Es va utilitzar per primera vegada per modelar la interacció dels dipols elèctrics en un camp elèctric. Altres aplicacions es troben en geologia, bioinformàtica i mineria de textos.

## Referències

* ↑ «Von Mises Fisher Distribution» (en anglès). https://www.statisticshowto.com.+[Consulta: 18 juny 2023].
* ↑ Fisher, R. A. Proc. R. Soc. Lond. A, 217, 1130, 1953, pàg. 295–305. Bibcode: 1953RSPSA.217..295F. DOI: 10.1098/rspa.1953.0064.
* ↑ Watson, G. S. J. Appl. Probab., 19, 1980, pàg. 265–280. DOI: 10.2307/3213566. JSTOR: 3213566.
* ↑ Mardia, Kanti. Directional Statistics. John Wiley & Sons Ltd., 1999. ISBN 978-0-471-95333-3.
# Djamel Tlemçani

Djamel Tlemçani (àrab: جمال تلمساني) (Medea, 16 d'abril de 1955) és un exfutbolista algerià de la dècada de 1980.
Fou internacional amb la selecció d'Algèria amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1982.
Pel que fa a clubs, destacà a CR Belcourt, Stade de Reims i La Chaux-de-Fonds.

## Referències

* ↑ Djamel Tlemçani Fitxa a Fussballdaten
* ↑ Djamel Tlemçani a National-Football-Teams.com (anglès)
# Dorothy Ripley

Dorothy Ripley (1767 - 1832) fou un missionera, escriptora i evangelitzadora britànica.

## Bibliografia

* Warner, Laceye C. Saving Women: Retrieving Evangelistic Theology and Practice. Waco: Baylor University Press, 2007.
* Everson, Elisa Ann, "A Little Labour of Love: The Extraordinary Career of Dorothy Ripley, Female Evangelist in Early America". Dissertation, Georgia State University, 2007.

## Notes i referències

* ↑ Dorothy Ripley - Oxford Dictionary of National Biography
# Dídima

Dídima (en grec antic Δίδυμα) era un santuari grec dedicat a Apol·lo a la costa de Jònia, prop de Milet, a la rodalia del port de Panormos.
El temple acollia l'Oracle de Dídima, que administrava el genos dels branquides, descendents de l'endeví Brancos, un purificador llegendari fill d'Esmicre, habitant de Delfos, que s'havia establert a Milet. Més tard, l'oracle en prengué el nom, i així passà a dir-se Branquídia (Βράγχιδαι), segons Estrabó, que diu: "en territori dels milesis trobem l'oracle d'Apol·lo Dídim a Branquídia, a uns 18 estadis de la vora del mar".
Cresos, rei de Lídia, el consultà i a canvi va fer regals al temple, segons diu Heròdot. També el consultaven les ciutats de Jònia, Eòlia i fins i tot un faraó egipci, Necó II, que va oferir al temple l'armadura que portava quan va guanyar una batalla. Després de la Revolta Jònica l'any 494 aC, i la presa de Milet pels perses en temps de Darios el Gran, els vencedors van arribar al temple i a l'oracle i el van saquejar i cremar i els branquides es van exiliar a la Sogdiana. Segons Estrabó, Xerxes, el fill de Darios, va reconstruir el temple i li va donar riqueses. Estrabó diu que els sacerdots van posar el tresor del temple al servei de Xerxes quan aquest va envair Grècia i el van acompanyar en la invasió i, després, a la tornada, van seguir el rei a Pèrsia amb tots els tresors per evitar el càstig pel sacrilegi que havien comès.
La sacerdotessa d'Apol·lo donava les profecies després de caure en èxtasi, tal com ho feia també el sacerdot d'Apol·lo a Claros o la pítia de Delfos. A Dídima, la sacerdotessa aguantava una vareta entre les mans, s'asseia sobre una fusta, es rentava els peus i la punta del vestit amb aigua sagrada, aspirava vapors, dejunava tres dies i es retirava al recinte sagrat. Apuleu diu que l'oracle de Branquídia responia per sortem, que tant pot voler dir que s'extreia a l'atzar una resposta com genèricament a la resposta oracular, perquè en podia donar moltes i es triava la més beneficiosa.
Els milesis van reconstruir el temple, més gran que abans, però era tan gran, diu Estrabó, que el van haver de deixar sense sostre. Es va poder fundar una població dins d'aquest recinte, que a més de cases incloïa diversos temples i capelles. Pausànias diu que aquest temple era el més antic dels que hi havia dedicats a Apol·lo de tots els assentaments jonis a Àsia. D'aquesta obra només resten avui un parell de columnes i algunes ruïnes.

## Referències

* 1 2 Hornblower, Simon; Spawforth, Antony (editors). The Oxford Classical Dictionary. vol. I. Oxford University Press, 2012, p. 450.
* ↑ Estrabó. Geografia, 634
* 1 2 3 Smith, William (ed.). «Branchidae». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 26 març 2021].
* 1 2 Montero, Santiago. Diccionario de adivinos, magos y astrólogos de la antigüedad. Valladolid: Trotta, 1997, p. 96. ISBN 8481641618.
# Dicromat de potassi

El dicromat de potassi és un compost inorgànic que s'utilitza com a agent oxidant al laboratori i a la indústria. És un sòlid iònic cristal·lí de color vermell ataronjat molt brillant. Es pot trobar a la naturalesa en forma del mineral anomenat lopezita.
# Dicroidium

Dicroidium és un gènere extint de la divisió Pteridospermatophyta (falgueres amb llavors) que eren abundants a Gondwana durant el període Triàsic (fa 251-200 milions d'anys).

## Descripció

Les seves fulles eren essencialment com les de les falgueres modernes però bifurcades. Eren plantes dioiques.

## Taxonomia

* Dicroidium crassinervis
* Dicroidium coriaceum
* Dicroidium dubium
* Dicroidium elongatum, Austràlia.
* Dicroidium odontopteroides, Brasil al geoparc Paleorrota.
* Dicroidium spinifolium
* Dicroidium stelznerianum, Argentina, Nova Zelanda.
* Dicroidium zuberi, Antàrtida, Austràlia, Sud-àfrica i Brasil.
* Dicroidium sp. A.

## Notes i referències

* 1 2 http://www.fossilmuseum.net/plantfossils/Umkomasia/Umkomasia.htm
* ↑ http://sbgeo.org.br/pub_sbg/rbg/vol30_down/3003/3003481.pdf THE TRIASSIC TAPHOFLORA FROM PARANA BASIN, SOUTHERN BRAZIL
* ↑ Journal of the Royal Society of New Zealand, March 1985
* ↑ http://sigep.cprm.gov.br/sitio084/sitio084.pdf Arxivat 2019-01-26 a Wayback Machine. Passo das Tropas, Santa Maria, RS Marco bioestratigráfico triássico na evolução paleoflorística do Gondwana na Bacia do Paraná
# Dicromatòpsia

La dicromatòpsia és un trastorn de la percepció dels colors que consisteix a poder distingir només dos dels tres colors primaris. Normalment, aquests dos colors són el blau i el groc, o, més rarament, el vermell i el verd.

## Classificació

* Protanopia o protanòpsia
* Deuteranopia
* Tritanòpsia o tritanopia

## Referències

Diccionari Enciclopèdic de Medicina
# Doomsday Clock

Doomsday Clock - "rellotge de l'apocalipsi" en anglès - és un còmic de superherois estatunidenc escrit per Geoff Johns, dibuixat per Gary Frank i acolorit per Brad Anderson, publicat per DC Comics entre el novembre de 2017 i el desembre de 2019. És una seqüela de la novel·la gràfica Watchmen (1986-1987) d'Alan Moore, Dave Gibbons i John Higgins, encara que Johns va rebutjar l'etiqueta de seqüela i ho va identificar com una història independent.

## Referències

* 1 2 Schedeen, Jesse. «Geoff Johns Continues DC Rebirth Saga in 'Doomsday Clock'». IGN Entertainment, May 14, 2017. [Consulta: August 3, 2017].
* ↑ Babos, John. «DC Comics Universe & December 2019 Solicitations Spoilers: Doomsday Clock #12 Finale Arrives & Shakes Up DC To Its Core!». Inside Pulse, September 13, 2019. [Consulta: September 14, 2019].
* ↑ Vasallo, Michael. «DC Comics Confirms 'Doomsday Clock' Is A Sequel To Watchmen». Heroic Hollywood, October 5, 2017. Arxivat de l'original el de desembre 1, 2017. [Consulta: November 28, 2017].
* ↑ Sagers, Aaron. «Exclusive: DC Comics' Geoff Johns reveals teaser, details on Watchmen/Rebirth title Doomsday Clock». SyfyWire, May 14, 2017. Arxivat de l'original el d’agost 2, 2018. [Consulta: August 3, 2017].
# Edwaert Collier

Edwaert Collier, també anomenat Evert i Edward Collyer, (Breda, 29 de gener de 1642 – Londres, 1708) fou un pintor barroc neerlandès especialitzat en la pintura de bodegons, vanitas i artificis.

## Biografia

Fill de Joses Calier i Elsken Engelberts, va ser batejat a Breda com Evert Calier el 26 de gener de 1642. S'ignora qui fou el seu mestre però és probable que es formés a Haarlem, on el 1663 es va registrar en el Gremi de Sant Lluc. Va treballar principalment a Leiden, on va contreure matrimoni pel que sembla fins a tres vegades i va fixar la seva residència des de 1667 fins a 1706, amb algunes interrupcions entre 1686 i 1691, quan és probable que visqués a Amsterdam, i entre 1693 i 1702, anys en els quals, si s'ha de jutjar per algunes obres signades, hauria residit a Londres, on va tornar definitivament abans del 21 de desembre de 1706. Va ser enterrat allí el 9 de setembre de 1708, a l'església de Saint James de Piccadilly.

## Obra

La seva molt abundant producció, influïda per Pieter Claesz i Vincent Laurensz. van der Vinne, se centra gairebé exclusivament en les natures mortes de gènere vanitas, com la primera de les seves obres coneguda, conservada en el Rijksmuseum d'Amsterdam, amb got cerimonial, globus terraqüis, corones i medalles, signada i datada el 1662, i els taulers d'artifici, sovint amb textos escrits en anglès i reproduccions de gravats, com l'Artifici amb diaris, cartes i objectes d'escriptori de la col·lecció Tate.

## Referències

* ↑ Naturalezas muertas en el coleccionismo privado español, siglos XVI al XXI, Tomelloso, 2011, pp. 306-307.
* 1 2 Edwaert Collier en Rijksbureau voor Kunsthistorische Documentatie (RKD).
* ↑ Collier, Edwart, en Web Gallery of Art.
* ↑ Fitxa de l'obra a la pàgina web del Rijksmuseum.
* ↑ Fitxa de l'obra a la Tate.

## Bibliografia

* López Romero, Fernando, Naturalezas muertas en el coleccionismo privado español, siglos XVI al XXI, Tomelloso, Museo de Arte Contemporáneo Infanta Elena, 2011
# Ebió

Ebió (Ebion, Ἐβίων) fou el fundador suposat de la secta cristiana dels ebionites, en la qual s'accepta la religió de Crist però mantenint l'observança de la llei de Moisès. Especialment insistien en la necessitat de la circumcisió i denunciaven Sant Pau com a herètic. Orígens divideix els ebonites en dues branques, els que negaven la concepció miraculosa de Jesús i els que l'acceptaven. La secta va florir vers el 400.
L'existència del mateix Ebió és dubtosa. Tertul·lià l'esmenta i el segueixen Agustí d'Hipona, Jeroni d'Estridó, Epifani I de Constantinoble i Teodoret. Aquest darrer després de dir ταύτης τῆς φάλαγγος ἦρξεν Ἐβίων, afegeix, τὸν πτωχὸν δὲ οὔτως οἱ Ἑβραῖοι προσαγορεύονσιν. Orígenes diu que el nom de la secta derivava de la paraula hebrea "ebion" (pobre) i desconeix un personatge de nom Ebió. El talmud hebreu l'esmenta com a fundador d'una secta, però realment no se sap si va existir.
# Eble de Sanhas

Eble de Sanhas (fl. tercer quart del segle xii) fou un trobador occità. Se'n conserva només una composició.

## Vida

No es tenen gaires dades sobre la vida d'aquest trobador i tampoc no se'n conserva cap vida que ens orienti sobre aquest tema. Pel nom, cal suposar que era originari de Sanhas, a l'Alvèrnia, i potser relacionat amb la família dels senyors de Sanhas. Ja que Pèire d'Alvernha li dedica una estrofa, l'onzena, en la seva galeria satírica, cal pensar que era un trobador conegut i reconegut en aquesta època (anys 60-70 del segle xii). Però només ens n'ha pervingut una composició: un partimen amb Guilhem Gausmar. També el trobem citat en una altra composició de Garin lo Brun anterior a 1162 (Nueyt e iorn suy en pessamen, 163,1). Per tant, cal concloure que aquest trobador és de mitjans del segle xii i és, doncs, un personatge diferent d'Eble d'Ussel amb qui a vegades es confon.

## Obra

* (128,1 = 218,1) N'Eble, ar causetz la melhor (partimen amb Guilhem Gausmar)

## Referències

* ↑ Una explicació sobre la numeració de la poesia trobadoresca d'acord amb el repertori de Pillet i Carstens es troba a l'article Alfred Pillet.

## Bibliografia

* Martí de Riquer, Los trovadores. Historia literaria y textos. Barcelona: Ariel, 1983, vol. 1, pàg. 338 [comentari, en nota, a la sàtira de Peire d'Alvernha] i vol. 2, pàg. 1009 [en nota, en el capítol dedicat a Eble d'Ussel amb qui a vegades s'ha confós]

### Edicions

* François Pirot, Le troubadour Eble de Saignes (avec des notes sur Eble de Ventadour et Eble d'Ussel), in: Mélanges de langue et de littérature médiévales offerts à Pierre Le Gentil, Besançon, 1973, pàg. 641-660

### Repertoris

* Alfred Pillet / Henry Carstens, Bibliographie der Troubadours von Dr. Alfred Pillet [...] ergänzt, weitergeführt und herausgegeben von Dr. Henry Carstens. Halle : Niemeyer, 1933 [Eble de Sanhas és el número PC 128]

## Vegeu també

* Llista de trobadors i trobairitz

## Enllaços externs

* http://troubadours.byu.edu/PC/PC-128/128%20-%20Eble%20de%20Saignas.htm
# Mikhali

Mikhali (en rus: Михали) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 no tenia cap habitant. Pertany al districte municipal de Iúriev-Polski.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Varakļāni

Varakļāni és un poble del municipi homònim, del qual n'és el centre administratiu, a Letònia. L'11 de febrer de 1928 va rebre l'estatus de ciutat.

## Història

L'àrea va ser esmentada l'any 1226 per primera vegada en fonts escrites com «Varkland», quan va quedar a la subordinació de l'Arquebisbe de Riga. L'any 1483 ja s'esmenta com a assentament urbà. Després de la partició de Polònia el 1772 Varakļāni va passar a pertànyer a l'Imperi Rus. El 1789 el comte Johann Michael von der Borch va fer construir el Palau de Varakļāni i el parc, que encara existeix .

## Vegeu també

* Localitats de Letònia
# Wild Youth

Wild Youth és un grup de música irlandès.

## Biografia

Wild Youth va ser fundat a Dublín el 2016 pels amics Conor O'Donohoe, Callum McAdam, Ed Porter i David Whelan. Els membres del grup escriuen les seves cançons. El primer senzill «All or Nothing» es va publicar el maig de 2017. Gràcies a l'èxit de les seves primeres cançons, el grup va fer una gira amb Lewis Capaldi i Westlife. El 2019, la banda va publicar un EP titulat «The Last Goodbye».
El 3 de febrer de 2023, Wild Youth va guanyar la preselecció irlandesa pel Festival de la Cançó d'Eurovisió 2023 amb la cançó «We Are One» i representarà Irlanda a Liverpool.

## Referències

* ↑ «Westlife announce James Arthur and Wild Youth to support band at mega Croke Park gig as extra tickets to go on sale» (en anglès). The Irish Sun, 07-05-2019. [Consulta: 1r maig 2023].
* ↑ «Lewis Capaldi announces Wild Youth and Áine Deane as support acts for Scarborough Open Air Theatre gig» (en anglès). The Scarborough News, 01-06-2022. [Consulta: 1r maig 2023].
* ↑ «Ireland: Wild Youth are selected for Liverpool with 'We Are One'» (en anglès). Eurovision.tv, 04-02-2023. [Consulta: 1r maig 2023].
# (799) Gudula

(799) Gudula és un asteroide pertanyent al cinturó d'asteroides descobert el 9 de març de 1915 per Karl Wilhelm Reinmuth des de l'observatori de Heidelberg-Königstuhl, Alemanya. Està possiblement nomenat per una noia del calendari Lahrer Hinkender Pot.

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 23 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.

## Enllaços externs

* «(799) Gudula» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 22 maig 2015].
# Torre de Roca (Aitona)

La Torre de Roca és un edifici d'Aitona (Segrià) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una casa isolada entre horts, a la carretera d'Aitona a Serós. Popularment es diu que el lloc era parada de comtes i reis a l'edat mitjana, donant-li certa importància. Resta encara un portal adovellat i part dels murs primitius però l'interior està modificat. La casa és rectangular, consta de planta baixa i dos pisos i té coberta a dues vessants. Té poques obertures i, excepte el portal d'arc de mig, la resta tenen llinda.

## Referències

* ↑ «Torre de Roca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 21 març 2019].