OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pelicà cresp

El pelicà cresp (Pelecanus crispus) és un ocell marí de la família dels pelecànids (Pelecanidae). Habita al sud-est de l'Europa mediterrània però no als Països Catalans. El seu estat de conservació es considera gairebé amenaçat.

## Morfologia

* Fa una llargària de 170–190 cm, amb un pes d'11–15 kg i una envergadura d'uns 3 m.
* Per sobre és de color gris argentat. Primàries negroses i secundàries grisenques. Per sota és blanc grisenc amb una taca groga al pit, absent a l'hivern. Les plomes de la part posterior del cap una mica allargades.
* Ull groc pàl·lid. Pell nua de la cara rosa. Bec gris amb bossa taronja. Potes grises.

## Hàbitat i distribució

Habita llacs, rius, costa marina, llacunes i estuaris. Cria des d'Albània i Grècia, cap a l'est, a través de Turquia, sud-est dels Balcans, costa dels mars Negre i Caspi i d'Aral, Kazakhstan fins al Llac Balkhash, Mongòlia i la Xina. També al sud de l'Iran. Els individus septentrionals passen l'hivern cap al sud, des del Golf Pèrsic, a través de l'Iran, l'Iraq, Pakistan i nord de l'Índia, fins al sud de la Xina.

## Referències

* ↑ «Pelicà cresp». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 18 febrer 2024 (català)
* ↑ «Ibis, spoonbills, herons, Hamerkop, Shoebill, pelicans» (en anglès). IOC World Bird List Version 14.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2024. [Consulta: 18 febrer 2024].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 212. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Dalmatian Pelican. Pelecanus crispus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2018. [Consulta: 18 febrer 2024].
# Gai Opi (desambiguació)

Gai Opi (desambiguació) és el nom dels següents personatges:
* Gai Opi (tribú 449 aC), tribú de la plebs el 449 aC.
* Gai Opi (tribú 215 aC), tribú de la plebs el 215 aC.
* Gai Opi o, més probablement, Gai Ampi, prefecte dels aliats romans el 201 aC.
* Gai Opi, amic íntim de Juli Cèsar.
# Jaouaouada

Jaouaouada (àrab: الجواودة, al-Jawāwada) és un municipi tunisià, situat a la governació de Jendouba, fronterer amb Algèria. El seu centre és a la població de Sidi Said, situada a uns 37 km de Jendouba, capital de la governació. Està adscrit administrativament a la delegació de Fernana, el centre de la qual és a uns 15 quilòmetres.

## Economia

El municipi es caracteritza pel seu caràcter rural, i les principals activitats econòmiques són l'agricultura i el comerç local.

## Administració

Constitueix la municipalitat o baladiyya homònima, amb codi geogràfic 22 22 (ISO 3166-2:TN-12).
També forma un sector o imada, amb codi geogràfic (22 56 61), de la delegació o mutamadiyya de Fernana.

## Referències

* ↑ «مواقع واب البلديات» (en àrab). بوابة الجماعات المحلية [Portal de les Col·lectivitats Locals]. وزارة الداخليّة [Ministeri de l'Interior]. [Consulta: 2 novembre 2023].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 65-68. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].

## Enllaços externs

* Jaouaouada - Lloc web oficial
# Villena (desambiguació)

    No deu confosar-se amb Vilhena, ciutat de Brasil, a l'estat de Rondônia.
«Villena» té aquests significats:

## Geografia
### Espanya

* Villena, ciutat de les comarques del sud, capital de l'Alt Vinalopó.
Diverses entitats geogràfiques i polítiques històriques:
* Blntla, ciutat del pacte d'Oriola de 713.
* Senyoriu de Villena, antic senyoriu del sud-est de la península.
* Marquesat de Villena, antic marquesat del sud-est de la península, el títol nobiliari del qual segueix en vigor.
* Plans de Villena, comarca històrica del País Valencià.

### Perú

* Huertos de Villena, localitat del districte de Lurín, a la província de Lima.

## Persones

* Joan Manuel de Borgonya i de Suàbia, primer senyor de Villena.
* Joan Manuel de Castella, segon senyor de Villena.
* Juan Pacheco, primer marqués de Villena.
* Diego López de Pacheco, segon marqués de Villena.
* Casa de Manuel de Villena, llinatge espanyol.
* Enrique de Villena l'Astròleg, científic i poeta de l'edat mitjana.
* Isabel de Villena, poetessa valenciana de l'edat mitjana.
* Luis Antonio de Villena, escriptor espanyol.
* Fernando de Villena, escriptor espanyol.
# Balistes ellioti

Balistes ellioti és un peix teleosti de la família dels balístids i de l'ordre dels tetraodontiformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes de l'Índia.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Casa Ximenis (Tarragona)

Casa Ximenis és una obra modernista de l'arquitecte Josep Maria Jujol situada a Tarragona i protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici situat prop del nucli històric, de planta baixa, dos pisos i torreta que permet accedir a la terrassa superior. Inserit en el llenç de ponent de la muralla romana, aquest immoble obre la façana sobre el parc de Saavedra. Dels elements que formen la façana destaquen els esgrafiats i el ferro en el portal d'entrada, finestres i balcons, a l'extrem dels quals es contemplen uns seients realitzats en el mateix material ferri. Destaquen les baranes que, exceptuant la del terrat, són fetes amb ferro treballat manualment amb nusos. Les obertures, que varien a cada pis, segueixen un ordre horitzontal, amb emmarcament arrodonits i decorats amb esgrafiats d'inspiració barroca.

## Història

Aquesta casa forma part d'una filera d'edificis que perllonguen un tram enderrocat de la vella muralla romana de la ciutat, oposada a un gran parc urbà. Josep Maria Jujol va rebre l'encàrrec de reformar l'edifici original on actualment es troba la casa Ximenis, per tal d'adaptar-lo com a habitatge per al doctor Ximenis, canonge de la catedral, l'any 1914. Aquesta construcció originària presentava un vell paller a la planta baixa i un primer pis al qual s'hi accedia per una entrada al carrer de Salines, paral·lel a la Via de l'Imperi, darrere de la muralla. El resultat fou un immoble que, actualment, és considerat una obra molt característica de l'arquitectura de Jujol pel tractament de la serralleria.

## Referències

* 1 2 «Casa Ximenis». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 27 març 2019].

## Enllaços externs

* «Casa Ximenis». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Cobitis rara

Cobitis rara és una espècie de peix de la família dels cobítids i de l'ordre dels cipriniformes. És endèmic de la província xinesa de Shaanxi. Es tracta d'un peix d'aigua dolça i demersal que viu en aigües subtropicals i assoleix una llargada màxima de 10 cm. És inofensiu per als humans. La Unió Internacional per a la Conservació de la Natura (UICN) no n'ha avaluat l'estat de conservació. El seu nom específic, rara, significa 'rara' en llatí.

## Referències

* ↑ «Cobitis rara» (en anglès). Comparative Toxicogenomics Database, 2 març 2021. [Consulta: 23 març 2021].
* ↑ Torres, A. G. «Cobitis rara» (en anglès). FishBase. [Consulta: 23 març 2021].
# Boccaccio

«Boccaccio» té aquests significats:
* Boccaccio (cràter), cràter d'impacte en el planeta Mercuri
* Bocaccio (discoteca),discoteca al carrer Muntaner de Barcelona, oberta entre el 1967 i el 1985
* Boccaccio '70, pel·lícula italiana dirigida per Vittorio De Sica, Luchino Visconti, Federico Fellini i Mario Monicelli, estrenada l'any 1962
* Giovanni Boccaccio (1313 - 1375), escriptor i humanista del renaixement italià
* Boccaccio Boccaccino (Ferrara, 1468 — Cremona, 1525), pintor italià del Renaixement
# Pelicà blanc americà

El pelicà blanc americà (Pelecanus erythrorhynchos) és una espècie d'ocell de la família dels pelecànids (Pelecanidae). Habita rius, llacs i estuaris, des de la Colúmbia Britànica i Alberta cap al sud, pel centre i oest dels Estats Units i Texas. En hivern es desplaça cap al sud, fins a Florida, Texas, Califòrnia, Mèxic i Amèrica Central. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Pelicà blanc americà». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 18 febrer 2024 (català)
* ↑ «Pelicà blanc americà». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Ibis, spoonbills, herons, Hamerkop, Shoebill, pelicans» (en anglès). IOC World Bird List Version 14.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2024. [Consulta: 18 febrer 2024].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 212. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «American White Pelican. Pelecanus erythrorhynchos» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 18 febrer 2024].
# Janírids

Els janírids (Janiridae) són una família de crustacis de l'ordre Isopoda, que inclou 172 espècies.

## Gèneres

Aquests 25 gèneres pertanyen a la família Janiridae:
* Austrofilius Hodgson, 1910
* Caecianiropsis Menzies and Pettit, 1956
* Caecijaera Menzies, 1951
* Carpias Richardson, 1902
* Ectias Richardson, 1906B
* Hawaianira M. A. Miller, 1967
* Heterias Richardson, 1904
* Iais Bovallius, 1886
* Ianiropsis Sars, 1897
* Ianisera Kensley, 1976
* Iathrippa Bovallius, 1886
* Jaera Leach, 1814
* Janaira Moreira & Pires, 1977
* Janira Leach, 1814
* Janiralata Menzies, 1951
* Janthura Wolff, 1962
* Mackinia Matsumoto, 1956
* Microjaera Bocquet & Levi, 1955
* Neojaera Nordenstam, 1933
* Protocharon Chappuis, Delamare-Deboutteville & Paulian, 1956
* Rostrobagatus Müller, 1993
* Trogloianiropsis Jaume, 1995

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species- Taxonomic tree». [Consulta: 23 octubre 2021].
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Janiridae G. O. Sars, 1897» (en anglès). [Consulta: 23 octubre 2021].

## Bibliografia

* Bowman, Thomas E.; Abele, Lawrence G. Chapter 1: Classification of the Recent Crustacea. 1: Systematics, the Fossil Record, and Biogeography. Academic Press, 1982, p. 1–27. ISBN 0-12-106401-8.
* Brusca, Richard C.; Moore, Wendy; Shuster, Stephen M. Invertebrates. 3rd. Sinauer Associates, Oxford University Press, 2016. ISBN 978-1605353753.
* Calman, W.T. «On the Classification of the Crustacea Malacostraca». The Annals and Magazine of Natural History: Including Zoology, Botany, and Geology, 13, 74, art. 18, 1904, pàg. 144–158.
* Encyclopedia of Entomology. Springer, 2008. ISBN 978-1402062421.
* Dodson, Stanley L.; Cáceres, Carla E.; Rogers, D.Christopher. Ecology and Classification of North American Freshwater Invertebrates. 3rd. Academic Press, 2010. DOI 10.1016/C2009-0-02669-5. ISBN 978-0-12-374855-3.
* Hansen, Hans Jacob. Crustacea Malacostraca. 3. Printed by Bianco Luno, 1908.
* Martin, Joel W.; Davis, George E. «An Updated Classification of the Recent Crustacea». Natural History Museum of Los Angeles, Science Series 39, 2001. Arxivat de l'original el 2009-12-29 [Consulta: 13 desembre 2018]. Arxivat 2009-12-29 a Wayback Machine.
* Richter, Scholtz; Scholtz, G. «Phylogenetic analysis of the Malacostraca (Crustacea)». Journal of Zoological Systematics and Evolutionary Research. Wiley Online Library, 39, 3, 2001, pàg. 113–136. DOI: 10.1046/j.1439-0469.2001.00164.x.
* Scholtz, Gerhard; Richter, Stefan «Phylogenetic systematics of the reptantian Decapoda (Crustacea, Malacostraca)». Zoological Journal of the Linnean Society. Wiley Online Library, 113, 3, 1995, pàg. 289–328.
* Stebbing, Thomas Roscoe Rede. A history of Crustacea: recent Malacostraca. D. Appleton, 1893.
* Stephensen, Knud Hensch «Tanaidacea, Isopoda, Amphipoda, and Pycnogonida». Norwegian Antarctic Expeditions (1927-1928). Dybwad, 1947.
# Biblioteca Nacional de Moldàvia

La Biblioteca nacional de Moldàvia o Biblioteca nacional de la República de Moldàvia (en romanès: Biblioteca Națională a Republicii Moldova) és una biblioteca al carrer 31 d'agost de 1989 en Chișinău, la capital del país europeu de Moldàvia. Va ser fundada el 22 d'agost de 1832. La seva directora general és Elena Pintilei.
L'arquitecte que dissenyà l'edifici fou A. Ambartumian. Davant de la Biblioteca Nacional hi ha una estàtua del poeta Vasile Alecsandri realitzada per Ion Zderciuc.

## Referències

* ↑ «Copia archivada». Arxivat de l'original el 27 de novembre de 2007. [Consulta: 1r desembre 2007].

## Vegeu també

* Biblioteques Nacionals
# Casa Ylla

La Casa Ylla és un edifici situat al municipi de Viladamat, a la comarca de l'Alt Empordà, a Catalunya. Aquesta obra arquitectònica està inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Història

Aixecada pels volts de l'any 1925, al costat del que aleshores s'anomenava la plaça Nova i que actualment queda integrada a la plaça de l'Església.

## Descripció

Situada dins del nucli urbà de la població de Viladamat, al nord del nucli antic del poble i delimitat per la plaça de l'Església i els carrers de les Escoles i de les Hortes.
Edifici aïllat de planta quadrada, envoltat de jardí, format per tres cossos adossats, el central amb la coberta de quatre vessants i distribuït en planta baixa i dos pisos, i els laterals d'una sola planta superior i amb la coberta plana amb terrassa. El cos central està format per cinc crugies perpendiculars a la façana principal i tres més de paral·leles. Els dos cossos laterals presenten galeries al pis, bastides amb set arcs de mig punt emmarcats amb pedra i sostinguts per fines columnes amb capitells decorats. En general, les obertures de l'edifici són rectangulars i estan emmarcades en pedra, exceptuant tres portals de llinda plana i permòdols, situats a les façanes laterals i posteriors. La façana principal té, a la planta baixa, finestres simples i als pisos, balcons exempts amb les llosanes sostingudes amb mènsules. Davant del portal d'accés, el qual és d'arc rebaixat emmarcat en pedra, hi ha un cos de planta quadrada adossat.
A la planta baixa hi ha un porxo cobert amb volta d'aresta, sostinguda per tres arcs rebaixats sostinguts per quatre columnes de pedra, amb els basaments i els capitells decorats. El primer pis es converteix en una tribuna formada per tres arcs de mig punt per banda, amb columnes i capitells, i està delimitada per una barana d'obra. A la segona planta hi ha una terrassa descoberta. L'interior de la casa presenta un vestíbul d'accés amb l'escala al fons. Les estances estan cobertes per voltes rebaixades de maó amb tensors, i també voltes de llençol.
La construcció està arrebossada i pintada, amb les cantonades bastides en pedra.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa Ylla». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 agost 2014].
# Codi ATC V08

El codi ATC V08, descrit com Mitjans de contrast, és una subgrup terapèutic de l'Anatomical, Therapeutic, Chemical Classification System (ATC). La classificació ATC és un sistema de codis alfanumèric desenvolupat per l'Organització Mundial de la Salut (OMS) per als fàrmacs i altres productes sanitaris. El subgrup V08 és part del grup anatòmic V Altres.
Els codis per a ús veterinari (codis ATCvet) poden han estat creats afegint la lletra Q davant dels codis ATC humans: QV08...
Les adaptacions estatals de la classificació ATC poden incloure codis addicionals no presents en aquesta llista, que segueix la versió de l'OMS.

## V08A Mitjans de contrast per a raigs X, iodats

    V08A A Mitjans de contrast per a raigs X d'alta osmolaritat, hidrosolubles i nefrotròpics
    V08A B Mitjans de contrast per a raigs X de baixa osmolaritat, hidrosolubles i nefrotròpics
    V08A C Mitjans de contrast per a raigs X hidrosolubles i hepatotròpics
    V08A D Mitjans de contrast per a raigs X no hidrosolubles

## V08B Mitjans de contrast per a raigs X, no iodats

    V08B A Mitjans de contrast per a raigs X que contenen sulfat de bari

## V08C Mitjans de contrast per a imatges de ressonància magnètica

    V08C A Mitjans de contrast paramagnètics
    V08C B Mitjans de contrast superparamagnètics
    V08C X Altres mitjans de contrast per a imatges de ressonància magnètica

## V08D Mitjans de contrast per a ultrasò

    V08D A Mitjans de contrast per a ultrasò

## Referències

* ↑ «ATC/DDD Index 2016: code V08». WHO Collaborating Centre for Drug Statistics Methodology.
* ↑ «ATCvet Index 2016: code QV08». WHO Collaborating Centre for Drug Statistics Methodology.
# Brimfield (Ohio)

Brimfield és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 3.248 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Brimfield tenia 3.248 habitants, 1.139 habitatges, i 912 famílies. La densitat de població era de 315,9 habitants per km².
Dels 1.139 habitatges en un 38,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 64,4% hi vivien parelles casades, en un 12,1% dones solteres, i en un 19,9% no eren unitats familiars. En el 14% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,85 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,14.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,7% tenia menys de 18 anys, un 8,4% entre 18 i 24, un 29,2% entre 25 i 44, un 24,4% de 45 a 60 i un 10,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.476 $ i la renda mediana per família de 43.558 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.830 $ mentre que les dones 22.262 $. La renda per capita de la població era de 19.844 $. Aproximadament el 7,3% de les famílies i el 9,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Brimfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Brimfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Parapierrotita

La parapierrotita és un mineral de la classe dels sulfurs que pertany al grup de la sartorita. Nomenat per la seva estreta relació amb la pierrotita, la qual va rebre el nom de Roland Pierrot (1930-1998).

## Característiques

La parapierrotita és un sulfur, una sulfosal de fórmula química TlSb₅S₈. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2,5 i 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la parapierrotita pertany a «02.HC: Sulfosals de l'arquetip SnS, amb només Pb» juntament amb els següents minerals: argentobaumhauerita, baumhauerita, chabourneïta, dufrenoysita, guettardita, liveingita, pierrotita, rathita, sartorita, twinnita, veenita, marumoïta, dalnegroïta, fülöppita, heteromorfita, plagionita, rayita, semseyita, boulangerita, falkmanita, plumosita, robinsonita, moëloïta, dadsonita, owyheeïta, zoubekita i parasterryita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al dipòsit d'Allchar, situat a la localitat de Rožden, Kavadarci, Macedònia del Nord. També ha estat descrita França, Itàlia, Suïssa, Rússia, elCanadà i els Estats Units.

## Referències

* ↑ «Parapierrotite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 13 maig 2021].
# General Instrument

General Instrument (GI) va ser un fabricant estatunidenc de productes electrònics amb seu a Horsham, PA, especialitzat en semiconductors i equips de televisió per cable. L'empresa va estar activa fins a 1997, quan es va separar en General Semiconductor (semiconductors de potència), que va ser posteriorment adquirida per Vishay Intertechnology el 2001, CommScope i NextLevel Systems (la divisió de TV de cable i satèl·lit, que més tard va tornar al nom de GI). La nova (postruptura) General Instrument Corporation va ser més tard adquirida per Motorola i es va convertir en Motorola Connected Home Solutions. El 2007, la divisió va ser rebatejada com Home and Networks Mobility.

## Referències

* ↑ «NextLevel Systems, Inc. Changing Its Name Back to General Instrument Corporation Today» (en anglès). NextLevel Systems, 02-02-1998. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 9 abril 2010].
* ↑ Sarah Cohen. «GI to restructure into 3 companies» (en anglès). Electronic News, 13-01-1997. Arxivat de l'original el 2012-07-09. [Consulta: 9 abril 2010].
* ↑ Corey Grice. «Motorola completes acquisition of General Instrument» (en anglès). cnet.com, 05-01-2000. [Consulta: 9 abril 2010].
* ↑ «The New Motorola Home and Networks Mobility» (en anglès). Motorola, 06-06-2007. Arxivat de l'original el 2009-03-02. [Consulta: 9 abril 2010].

## Enllaços externs

* General Instrument a NNDB(anglès)
* Lloc web oficial de GI (1997)(anglès) a Internet Archive
# BeWelcome

BeWelcome és un servei d'hospitalitat online La plataforma està basada en l'economia del regal i no està permès cobrar als hostes. Els amfitrions ofereixen allotjament gratuït i ajuda als viatgers. La participació és lliure i gratuïta, el codi font del lloc web és programari lliure.
BeWelcome es gestiona mitjançant BeVolunteer, una organització sense ànim de lucre registrada a Rennes (Bretanya). BeVolunteer només està formada per voluntaris.
El lloc web té uns 141.000 usuaris, aproximadament uns 200 hi accedeixen cada dia mentre que un 23% hi ha accedit en els últims 12 mesos.

## Història

L'any 2005 alguns membres d'Hospitality Club, arran d'unes desavinences amb el seu fundador, van decidir engegar BeWelcome com a alternativa de plataforma d'hospitalitat. Es va fundar oficialment al febrer de l'any 2007.
D'ençà que Couchsurfing va esdevenir una empresa amb ànim de lucre l'any 2011 alguns membres el van deixar i es van sumar a BeWelcome.
El web de BeWelcome està disponible en una quarantena de llengües. És l'única plataforma d'hospitalitat amb el web en català.

## Vegeu també

* CouchSurfing
* Warmshowers

## Notes

* ↑ Vicky Baker, 2008. "The Guardian: Going local in Caracas, Venezuela"
* ↑ «History of BeVolunteer». Arxivat de l'original el 2008-12-02. [Consulta: 10 agost 2008].
* ↑ «Help BeWelcome | BeWelcome». [Consulta: 30 desembre 2020].
* ↑ «BeVolunteer | The non-profit organization running BeWelcome.org» (en anglès americà). [Consulta: 30 desembre 2020].
* ↑ «Statistics | BeWelcome». [Consulta: 30 desembre 2020].
* ↑ «Going local in Caracas, Venezuela» (en anglès), 18-04-2008. [Consulta: 30 desembre 2020].
* ↑ Brown, Kristen V. «A rough ride to profit for CouchSurfing» (en anglès americà), 26-11-2014. [Consulta: 30 desembre 2020].