OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Quadricicle Ford

El quadricicle Ford és tècnicament el primer vehicle desenvolupat per l'empresa Ford Motor Company, i el vehicle que va inspirar a Henry Ford a construir el seu imperi. El vehicle consistia en un senzill bastidor amb quatre rodes de bicicleta i un motor alimentat amb etanol.
A la dècada de 1890, el carruatge sense cavalls era una idea relativament nova, ja que encara s'havia fixat una idea universal sobre l'aparença o el funcionament d'un cotxe. Per tant, la invenció del quadricicle és un punt molt important en tant que protoautomòbil que establiria la base de futurs dissenys, més pràctics i millorats.
El 4 de juny de 1896 en un petit taller darrere de casa al número 58 de l'avinguda Bagley, Henry Ford realitzava els tocs finals al seu vehicle impulsat amb etanol pur: després de més de dos anys d'experimentació, Henry Ford, de 32 anys, havia completat el seu primer automòbil experimental. Va anomenar el seu invent amb el nom de quadricicle, ja que es desplaçava sobre quatre rodes de bicicleta, i/o perquè el vehicle es dirigia a partir de les rodes posteriors. L'èxit del petit vehicle va encoratjar a Ford a fundar la companyia Ford Motor Company 7 anys més tard (1903).
El motor de dos cilindres generava quatre cavalls de potència. El quadricicle es conduïa amb una cadena, i la transmissió només tenia dues marxes (primera per 10 milles per hora (16Km/h) i segona per 10 milles per hora (32Km/h)), però Ford no disposava d'un mecanisme per canviar de marxa, ni tampoc tenia marxa enrere. L'automòbil tenia un dipòsit de 3 galons (11 litres) d'etanol sota el seient, i Ford el va conduir el 4 de juny de 1896. Després de diverses proves, arribant a una velocitat màxima de 20 milles per hora (32km/h), Ford es va animar a fundar la Ford Motor Company, esdevenint un dels homes més rics del món de la seva època.
Actualment, el quadricicle es troba al Museu Henry Ford, a Dearborn, Michigan.

## Referències

* ↑ Herndon, Ford: An Unconventional Biography of the Men and Their Times, (Nova York: Weybright & Talley, 1969), p. 62; also Flammang et al., Ford Chronicle, (Publications International, 1992), p.9 (citat a Brinkley, David, Wheels for the World: Henry Ford, His Company, and a Century of Progress, (Nova York: Penguin Group, 2003), p.23
* 1 2 3 4 5 Clymer, Floyd. Treasury of Early American Automobiles, 1877-1925 (Nova York: Bonanza Books, 1950), p.58.
* ↑ Henry Ford Quadricycle. , en anglès
* 1 2 3 Doeden, Matt. Crazy Cars. Lerner Publications, 2007. ISBN 978-0-8225-6565-9.
* ↑ Brinkley, David, Wheels for the World: Henry Ford, His Company, and a Century of Progress, (Nova York: Penguin Group, 2003), p.22
* ↑ «The Showroom of Automotive History: 1896 Quadricycle». Arxivat de l'original el 2010-06-15. [Consulta: 17 agost 2013].
* ↑ 1896 Ford Quadricycle Arxivat 2012-08-13 a Wayback Machine. RemarkableCars.com

## Vegeu també

* Vehicles de tracció humana
* Draisina
* Velocípede
* Velomòbil
# Ancien i el món màgic

Ancien i el món màgic (ひるね姫 〜知らないワタシの物語〜, Hirune Hime: Shiranai Watashi no Monogatari) és una pel·lícula japonesa d'animació de fantasia i aventures dirigida per Kenji Kamiyama. Es va estrenar al Japó el 18 de març del 2017. Ha estat doblada al català.

## Argument

La Kokone és una jove estudiant que, a més d'ajudar el seu pare vidu amb les feines de casa, ha d'esforçar-se per mantenir-se desperta cada dia a classe. En el món dels seus somnis es converteix en la jove princesa Ancien del regne màgic de Corònia. La línia que separa els somnis de la realitat començarà a difuminar-se quan el seu pare és detingut per la policia i uns homes misteriosos venen a segrestar-la. La Kokone iniciarà una aventura en què descobrirà el passat de la seva família.

## Doblatge

| Personatge | Veu en japonès | Veu en català |
| Kokone Morikawa/Ancien | Mitsuki Takahata | Lourdes Fabrés |
| Morio | Shinnosuke Mitsushima | Roger Isasi-Isasmendi |
| Ichiro Watanabe/Bewan | Arata Furuta | Santi Lorenz |
| Momotarō Morikawa/Peach | Yōsuke Eguchi | José Posada |
| Isshin Shijima/Rei | Hideki Takahashi | José Antequera |
| Joy | Rie Kugimiya | Carmen Ambrós |
| Kijita | Tomoya Maeno | Miquel Bonet |
| Sr. Sawatari | Wataru Takagi | Xavier Cassan |
| Font: Anime News Network |||

## Referències

* ↑ Chapman, Paul. «'Hirune Hime' Director Kenji Kamiyama Speaks at Waseda University», 30-10-2016. [Consulta: 11 novembre 2016].
* ↑ «Ancien i el món màgic». Filmin.cat. [Consulta: 24 novembre 2022].
* ↑ «L'Ancien i el món màgic (2017)». The Movie DB. [Consulta: 8 març 2019].
* ↑ «Fitxa de doblatge Ancien i el món màgic». [Consulta: 24 novembre 2022].
# Inner Wheel Club

International Inner Wheel (en català: la roda interna internacional), és una de les majors organitzacions femenines de servei voluntari del món. L'organització manté una presència activa en més de 103 paises i té més de 103.000 membres repartits en 3.895 clubs. Inner Wheel té un comitè executiu de 5 membres electes, que exerceix les funcions d'una junta directiva. La roda interna internacional (en anglès: International Inner Wheel) és una organització internacional que va ser fundada en l'any 1924 per unir a les esposes i a les filles dels Rotaris.

## Referències

* ↑ «Inner Wheel District 345 celebrates the organization's 95th anniversary» (en anglès). Dhaka Tribune, 16-01-2019. [Consulta: 14 octubre 2023].
* ↑ «Night of honour to Inner Wheel President» (en anglès). The Sun Nigeria, 20-09-2017. [Consulta: 14 octubre 2023].
* ↑ «Stronger women for a stronger world» (en anglès). Manila Bulletin, 27-03-2022. [Consulta: 14 octubre 2023].
# San Antonio de los Cobres

San Antonio de los Cobres és una localitat de la Puna argentina, situada a l'oest de la província de Salta.

## Vegeu també

* Pas de Sico

## Referències

* ↑ «Vivir en los Cobres» (en castellà). Arxivat de l'original el 2009-02-21. [Consulta: 5 març 2015].

## Enllaços externs

* San Antonio de los Cobres - Portal de Salta Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine.
# Toni Cabo

Antonio Cabo Sánchez-Rico, de nom artístic Toni Cabo (València, 1965) és un autor de còmic i il·lustrador valencià, creador de les sèries Georgina i Boro, Moro i Puromoro per a Camacuc.
Comença a publicar en 1986, quan estrena la sèrie Georgina en Camacuc. Amb guions de Pau Marqués en un primer moment, inicialment la sèrie era en dos pàgines a blanc i negre o bicolor, però en 1991 passa a ser a color i publica el doble de pàgines. A mitjans de 1992 i fins al final de la sèrie en 1996, torna a publicar només dos pàgines per número, sempre a color. En 1991 es va publicar un àlbum recopilatori. Entre 1992 i 1994 es publica La Sénia Daulef, una aventura de Georgina de 44 pàgines.
A partir de 1999 comença a publicar a la mateixa revista Boro, Moro i Puromoro, que en 2014 va celebrar el 15 aniversari amb un àlbum recopilatori. La sèrie s'ha publicat a Camacuc, Tretzevents i Esquitx.

## Obra

| Títol/Sèrie | Publicació | Data | Editorial | Als números |
| Els Còmics de Camacuc | Camacuc | 1991 | Edicions Camacuc,S.L. | 5 |
| Diversos títols | Camacuc | 2010 | Edicions Camacuc,S.L. | 251,252,255,256,257,258,259,260,261,263,264,266, 267,268,275,276,277,278,279,280,281,282,283,284,285 |
| Boro, Moro y Puromoro | Colección crepúsculo | 2014 | Edicions de Ponent | 48 |

## Referències

* 1 2 3 4 Toni Cabo a Tebeosfera
* ↑ Gimeno, Porcel et alii (1992), pp. 390.
* ↑ 15 aniversari a Comicat

## Bibliografia

* GIMENO, Manel, PORCEL, Andrés, PORCEL, Pedro i PUCHADES, Juan. Historia del tebeo valenciano. València: Editorial Prensa Valenciana, 1992. Dipòsit Legal: V-1070-1992. ISBN 84-87502-23-7.
# Fokker

Fokker va ser una empresa constructora d'aeronaus neerlandesa que va operar sota diversos noms fundada per Anthony Fokker.

## Història

Als 20 anys, mentre estudiava a Alemanya, Anthony Fokker va construir el seu primer avió, el Fokker Spin i l'any 1912 va fundar la seva primera companyia, Fokker Aeroplanbau a Schwerin, Alemanya, i traslladant-se als Països Baixos l'any 1919 sota les condicions del Tractat de Versalles al haver participat en la Primera Guerra Mundial.
Durant el punt àlgid de l'empresa, entre els anys 1920 i 1930, va dominar el mercat de l'aviació civil i a finals dels anys 20 ja era el major fabricant d'avions del món. Al llarg dels anys va col·laborar amb diverses empreses aeronàutiques i va construir alguns avions sota llicència, com el Gloster Meteor, però l'any 1996 Fokker va fer fallida i les seves operacions van ser venudes als seus competidors.

## Models d'avions
### Avions per a ús civil

* Fokker Spin, avió experimental (1910)
* Fokker F.II, monoplà de transport de passatgers (1919)
* Fokker F.III, versió del F.II amb la cabina ampliada (1921)
* Fokker F.IV, avió de transport amb capacitat per a 12 passatgers (1921)
* Fokker F.V, avió de transport que podia ser configurat com a monoplà o com a biplà (1922)
* Fokker F.VII, avió de transport trimotor (1924)
* Fokker F27 Friendship, avió de línia amb turbohèlice (1955)
* Fokker F28 Fellowship, avió de passatgers amb motors de reacció (1967)

### Avions per a ús militar

* Fokker M.5, avió sesquiplà de reconeixement (1913)
* Fokker A.I, monoplà de reconeixement (1915)
* Fokker E.I, primer caça de la sèrie Eindecker (1915)
* Fokker E.II, variant del E.I amb diferent motorització (1915)
* Fokker E.III, variant del E.II amb les ales redissenyades (1915)
* Fokker E.IV, variant de l'E.III més llarg i amb motor més potent (1915)
* Fokker M.7, avió de reconeixement, desenvolupat a partir del M.5 (1915)
* Fokker M.9, avió experimental desenvolupat a partir del M.7, també anomenat K.I (1915)
* Fokker M.10, avió d'entrenament i observació (1916)
* Fokker D.II, caça monoplaça també conegut com a M.17. Va ser desenvolupat abans que el D.I (1916)
* Fokker V.1, avió de caça experimental (1916)
* Fokker D.I (1916)
* Fokker D.III (1916)
* Fokker D.IV (1916)
* Fokker D.V (1917)
* Fokker V.4, avió de caça triplà (1917)
* Fokker V.5, versió millorada del V.4 (1917)
* Fokker Dr.I, avió de caça conegut per ser el model que portava el Baró Roig (1917)
* Fokker V.8, avió de caça amb cinc ales (1917)
* Fokker D.VI (1917)
* Fokker D.VII (1918)
* Fokker PW-5 (1921)
* Fokker T.II, hidroavió bombarder (1921)
* Fokker B.I, hidroavió de reconeixement (1922)
* Fokker C.IV, biplà de reconeixement (1923)
* Fokker T.III, hidroavió bombarder (1923)
* Fokker B.II, hidroavió de reconeixement (1923)
* Fokker S.III, avió d'entrenament (1927)
* Fokker D.XXI, últim caça creat per la companyia (1935)

## Referències

* ↑ «Fokker, a living history - Anthony Herman Gerard» (en anglès). Wayback Machine. Arxivat de l'original el 2004-12-07. [Consulta: 27 octubre 2018].
# Nemertes

Nemertes (en grec antic Νημερτής) va ser, segons la mitologia grega, una de les cinquanta Nereides, filla de Nereu, un déu marí fill de Pontos, i de Doris, una nimfa filla d'Oceà i de Tetis. Tenia un únic germà, Nèrites.
La mencionen tres dels quatre autors que donen llistes de les nereides, Homer, Hesíode, que diu d'ella que tenia la mateixa intel·ligència que el seu pare immortal, i Gai Juli Higí. Homer diu que va ser una de les trenta-dues nereides que van pujar des del fons de l'oceà per arribar a les platges de Troia i plorar, juntament amb Tetis la futura mort d'Aquil·les
Va donar nom als nemertins, un embrancament d'animals triblàstics no segmentats i vermiformes.

## Referències

* ↑ Hesíode. Teogonia, 249
* ↑ Gai Juli Higí. Fabularum, prefaci, 8
* ↑ Homer. Ilíada, VIII, 38 i seg.
# Philip James Edwin Peebles

Philip James Edwin Peebles (25 d'abril de 1935) (també conegut com a P. James I. Peebles) és un físic canadenc, la labor científica del qual ha estat desenvolupada en la seva major part en el camp de la cosmologia en institucions nord-americanes. Doctorat per la Universitat de Princeton en 1962. Professor de Ciència (emèrit) amb la càtedra Albert Einstein a la Universitat de Princeton, a Nova Jersey (EUA). James Peebles va predir algunes de les més importants propietats de les fluctuacions del fons de radiació de microones ja en la dècada de 1970. Més tard va desenvolupar les bases per a la descripció estadística de l'estructura de l'univers. Durant molt temps ha estat un dels principals defensors de la visió jeràrquica de la formació d'estructures. Actualment segueix treballant a la Universitat de Princeton intentant contestar preguntes com: què és la matèria fosca?, quin és l'origen de les galàxies? o quina és la geometria de l'Univers?.
El 2019, va rebre el Premi Nobel de Física "per les seves descobertes teòriques en cosmologia física" (en paral·lel amb Michel Mayor i Didier Queloz, descobridors del primer exoplaneta orbitant un estel de tipus solar).

## Guardons

* Medalla Eddington de la Reial Societat Astronòmica Britànica (1981)
* Premi Heineman (1982)
* Henry Norris Russell Lectureship (1993)
* Medalla Bruce (1995)
* Medalla d'or de la Reial Societat Astronòmica (1998)
* Premi Shaw en Astronomia (2004)
* Premi Crafoord amb James I. Gunn i Martin Rees (2005)
* Hitchcock Professorship (2006)
* Premi Nobel de Física (2019)

## Referències

* ↑ «Princeton University Physics Department». Arxivat de l'original el 11 maig 2011.
* ↑ «Princeton University News». Arxivat de l'original el 13 abril 2016.
* ↑ «Announcement-The Shaw Laureate in Astronomy 2004». Shaw Foundation. Arxivat de l'original el 9 de gener 2013. [Consulta: 27 gener 2016].
* ↑ «Seeing Cosmology Grow». Arxivat de l'original el 2021-01-07. [Consulta: 1r gener 2019].
* ↑ de Swart, J. G.; Bertone, G.; van Dongen, J. «How dark matter came to matter». Nature Astronomy, 1, 0059, 2017. arXiv: 1703.00013. Bibcode: 2017NatAs...1E..59D. DOI: 10.1038/s41550-017-0059.
* ↑ «The Nobel Prize in Physics 2019». Nobel Foundation.

## Enllaços externs

* El Premi Crafoord 2005
* Pàgina personal de P. J. I. Peebles
# Orquestra de Cambra de Bratislava

Orquestra de Cambra de Bratislava, està formada per músics procedents de Bratislava i Praga, tenen llurs arrels en la gran tradició d'excel·lents orquestres que tenia l'antiga Txecoslovàquia. El nucli de l'orquestra està compost per músics premiats a Eslovàquia i Txèquia.
Tots els músics són professionals que estudiaren en les acadèmies de música i conservatoris de Bratislava i Praga, reconeguts en tot el món per l'alt nivell tècnic i musical de llur ensenyança.
L'orquestra actua habitualment en les grans sales de música clàssica i és convidada a tocar en esdeveniments socials i culturals així com en festivals internacionals de música. En els últims anys, l'orquestra ha guanyat reputació internacional, fent-se notar el seu alt nivell professional. Destaquen els instruments d'arc eslovac, famosos per tenir un to molt especial, una sonoritat noble i un fervorós poder creatiu.
Els músics de l'Orquestra de Cambra de Bratislava col·laboren com a concertistes i solistes amb les principals orquestres simfòniques del seu país, com per exemple amb Filharmonia Eslovaca Bratislava o en l'Orquestra Simfònica de la Ràdio Eslovaca de Bratislava.
L'orquestra treballa habitualment amb directors com Peter Feranec, Svetozár Štúr, Ivan Matyásš, Waldemar Nelsson, i amb solistes com Mikuláš Škuta, Ulrike Anima Mathé, Vít Polášek, Claus Kenngiesser, Linus Roth, Hideyo Harada i molts altres músics internacionals.
El seu repertori abraça tant les obres famoses de la literatura concertant barroca i clàssica com les interessants obres de compositors contemporanis, apropant aquestes noves composicions al públic. Per la diversitat de llur repertori, que inclou quasi totes les èpoques musicals, i el seu renom artístic, són molt sol·licitats, tant en el seu país com a l'estranger.

## Actuacions

Han ofert concerts a Bratislava, Kosice, Zhilina, Banská Bystrica, Zvolen, Poprad, Nitra (Eslovàquia), Praga, Plzeò, Karlovy Vary, Ostrava, Olomouc, Brno (Txèquia), en els festivals d'estiu de Trenèianske Teplice i Piestany (Eslovàquia), en el festival de música a Èeské Budìjovice, en el festival de música de cambra a Èesky Krumlov (Txèquia). A l'estranger han actuat en el festival d'estiu d'Oberstdorf (Alemanya), en les jornades internacionals de música de Bad Woerishofen (Alemanya) i en els festivals internacionals de Chiemsee.
A més, han ofert concerts a Suïssa, Bèlgica, França, Bulgària, Polònia, Àustria, Itàlia, Hongria, Finlàndia, Grècia, Turquia, així com en països de Centre i Sud-amèrica: Panamà, Guatemala, Costa Rica, Perú, Veneçuela. Als Estats Units, participaren en el festival Mozart a Miami.
# Innerthal

Innerthal és un municipi del cantó de Schwyz, situat al districte de March.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Sarrià

«Sarrià» té aquests significats:
* Sarrià (Barcelona), antic poble avui barri de Barcelona
* Sarrià - Sant Gervasi, districte de la ciutat de Barcelona
* Sarrià de Ter, municipi del Gironès
* Sarrià (possessió), possessió d'Establiments, a Mallorca
* Convent de Sarrià o caputxins de Sarrià, edifici de Sarrià (Barcelona)
* Estadi de Sarrià, estadi del Reial Club Deportiu Espanyol durant els anys 1923 a 1997
* Callosa d'en Sarrià, municipi de la Marina Baixa
Viccionari
# Simoneta Gómez-Acebo

Maria de Fátima Simoneta Luisa Gómez-Acebo i Borbó (Madrid, 28 de octubre de 1968) és una aristòcrata espanyola, neboda del rei emèrit Joan Carles I i cosina germana del rei Felip VI. La seva mare va ser la infanta Maria del Pilar de Borbó, duquessa de Badajoz, i el seu pare, ja mort, Luis Gómez-Acebo i Duc d'Estrada, vescomte de la Torre.

## Biografia

És la major de cinc germans. Va estudiar fins a batxillerat a Madrid. Va prendre part en nombroses competicions d'hípica, amb el seu cavall Duz-Dan i el 1985 es va afiliar a la Unitat d'Equitació i Remunta, amb la qual va participar el 1986 en el trofeu del Club de Camp Pineda, a Sevilla. Posteriorment, es va anar a Londres, on va estudiar art a la casa de subhastes Sotheby 's. Llavors va començar a treballar com a comercial i després com relacions públiques per Cartier. Poc després va conèixer al seu marit, José Miguel Fernández Sastrón (nascut el 1959), fill de Jorge Fernández i Menéndez i Eloísa Ana Sastrón i Herrera, i net del fundador de Galeries Preciados. El 12 de setembre de 1990 es va casar a la catedral de Santa Maria de Palma.
El matrimoni va tenir tres fills en comú: Luis Joan, Pau i Maria de la Mercè.
Des de l'any 2009, Simoneta i José Miguel es trobaven separats de forma amistosa. El 16 d'octubre de 2012, signen definitivament l'acord de divorci.
El 10 de maig de 2013, Simoneta, al costat d'altres 159 ciutadans, va participar en la solemne jura de bandera de la Guàrdia Real, un acte que poden realitzar els espanyols que ho sol·licitin, manifestant públicament el seu compromís amb la defensa d'Espanya.

## Altres dades

És aficionada a l'òpera. Com Simoneta va néixer un 28 d'octubre, Festivitat de Sant Simó, es va afegir el nom als altres que tenien els seus familiars destinats per a ella, Maria de Fátima i Luisa.
# Musaranya d'orelles petites d'urpes curtes

La musaranya d'orelles petites d'urpes curtes (Cryptotis brachyonyx) és una espècie de mamífer de la família de les musaranyes (Soricidae) endèmic de Colòmbia, on se la coneix dels vessants occidentals de la Serralada Oriental, a elevacions d'entre 1.300 i 2.715 m. S'assembla a C. colombiana.

## Referències

* ↑ Woodman, N. (2008) Cryptotis brachyonyx A: UICN 2009. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Versió 2009.1. www.iucnredlist.org Consultat el 28-08-2009.
* ↑ Hutterer, Rainer. Mammal Species of the World: A Taxonomic and Geographic Reference (3a ed.). Johns Hopkins University Press, 2005, p. 220–311. ISBN 978-0-8018-8221-0 [Consulta: 28 agost 2009]. «Soricomorpha»
# Orquestra de Cambra d'Acordions de Barcelona

L'Orquestra de Cambra d'Acordions de Barcelona, va formar-se l'any 1948 per Pepita Sellés i Castells a iniciativa d'un grup d'alumnes seves. Inicialment, l'orquestra començà com un conjunt amateur i estava format per només 6 membres, totes elles dones i alumnes avançades de Sellés. Tanmateix, al cap de poc temps ja ingressaren tres o quatre homes. En un primer moment, els membres havien de ser alumnes de Sellés o alumnes d'exalumnes seus. Durant els primers passos de l'orquestra, es reunien setmanalment en cases d'algun dels membres. Del 1975 al 2014 la Direcció de l'orquestra passa a mans de Pepita Perelló i Sellés, filla de la fundadora, i el 2014 esdevé director Jesús Otero, fins llavors concertino de l'orquestra.
Va ser la primera orquestra d'acordions cromàtics d'Espanya. Realitza actuacions principalment a Catalunya, però al llarg de la seva història ha actuat també a la resta de l'estat espanyol i de l'estranger, en països com Portugal, Suïssa, Alemanya i Rússia entre d'altres.
Des de la primera actuació el 1951, la formació ha actuat en nombroses ocasions. Una de les seves actuacions més destacades va ser l'any 1957, que actuà per primer cop al Palau de la Música Catalana. Per celebrar el 60è aniversari de l'entitat l'OCAB dirigida per Pepita Perelló va actuar a la sala 2 de L'Auditori de Barcelona el 2009.

## Discografia

* 1985: OCAB i Mare de Déu del Coll
* 1994: Preludis i intermedis de sarsueles
* 1996: Músics de casa nostra
* 2000: Concert 50è Aniversari
* 2011: Ad Libitum – 25 anys

## Referències

* ↑ Tapia Paredes, 2012, p. 47-49.
* ↑ «Pepita Perelló | OCAB». [Consulta: 5 juliol 2019].
* ↑ «Direcció de l'OCAB | OCAB». [Consulta: 5 juliol 2019].
* ↑ Corral, Ernest i Coll del Ram «Els meus amics acordionistes». Revista Catalunya Cristiana, edició 5-11 juny 1983 [Consulta: 24 juliol 2014].
* ↑ «Petita crònica de l'Orquestra de Cambra d'Acordions de Barcelona». Revista L'Aurora. Federació de Cors de Clavé, 01-06-2006, pàg. ed. 49.
* ↑ «L'OCAB fa 60 anys». El Punt Avui, 09-05-2009. [Consulta: 25 juliol 2014].
* ↑ Tapia Paredes. L'Orquestra de Cambra d'Acordions de Barcelona (OCAB): Estudio histórico (tesi) (en español). Universitat de Barcelona, 2012, p. 189, 190.
* 1 2 3 Tapia Paredes, 2012, p. 443.
* ↑ «Discografia OCAB - Ad Libitum 25 anys | OCAB». Arxivat de l'original el 2019-07-05. [Consulta: 5 juliol 2019].

## Bibliografia

* Orquestra de Cambra d'Acordions de Barcelona. Algunes coses que s'han dit de nosaltres.... OCAB, 1983, p. 24 [Consulta: 24 juliol 2014].
* Tapia Paredes, Susana. L'Orquestra de Cambra d'Acordions de Barcelona (OCAB): Estudio histórico, 2012, pp. 1268. 24954-2013.

## Enllaços externs

* Orquestra de Cambra d'Acordions de Barcelona - Lloc web oficial
# Le Cloître-Saint-Thégonnec

Le Cloître-Saint-Thégonnec (en bretó Ar C'hloastr-Plourin) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Finisterre. L'any 2006 tenia 587 habitants

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 647 | 566 | 518 | 561 | 566 | 569 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-René Péron | |