OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Miguel Almereyda

Miguel Almereyda, pseudònim d'Eugeni Bonaventura de Vigo i Sallés, va ser un anarcosindicalista francés. Va nàixer a Besiers, al Llenguadoc, el 8 de gener de 1883, i va morir a la presó de Fresnes (Val-de-Marne) el 20 d'agost del 1917.
Va ser pare del cineasta francés Jean Vigo.

## Biografia

Va nàixer en el si d'una família catalana establerta a la Cerdanya sota administració francesa al segle xvi. El seu avi Bonaventura Vigo va ser alcalde de Sallagosa i primer veguer d'Andorra.
Integrat en el corrent anarquista, pren el malnom de Miguel Almereyda, possible anagrama de Y'a la merde. El 1905 s'adhereix a la Secció francesa de la Internacional Obrera, i format part de l'equip creador del periòdic satíric Le Bonnet rouge. Dins la vessant periodística i editorial, Almereyda havia col·laborat amb "Le Libertaire" i havia fundat "La Guerre Sociale".
El 1909 va ser un dels principals impulsors de la multitudinària manifestació a París a favor de Francesc Ferrer i Guardia. Va participar en la crida a la deserció feta per l'Acció Internacional Antimilitarista i pels Jeunes Gardes el 1914, i va donar suport a la lluita dels viticultors del Llenguadoc. Fruit d'aquestes accions polítiques, va ser empresonat en diverses ocasions, en presons com la Santé o la de Fresnes.
Al llarg de la Primera Guerra Mundial, la censura va limitar la llibertat de premsa en prohibir aquells articles que pogueren copsar la moral de les tropes o afectar la seguretat nacional. Per difondre informacions, Almereyda va ser detingut el 4 d'agost de 1917, acusat d'afavorir l'enemic, la qual cosa li va valdre falses acusacions per part del bàndol de Léon Daudet.
El 20 d'agost fou trobat mort a la seua cel·la, estrangulat. El seu suïcidi es va posar en dubte: l'informe mèdic concloia eixa causa, tot i que un dels experts admetia la possibilitat de l'homicidi.

## Referències

* ↑ Eugen Weber, L'Action française, éd. Fayard, 1985, p. 126, 127.

## Enllaços externs

* «Miguel Almereyda». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Miguel Alegre Gil

Miguel Alegre Gil (Sogorb, 1820 - 1875) fou un advocat i polític valencià, diputat a Corts durant el regnat d'Isabel II i durant el regnat d'Amadeu I d'Espanya.

## Biografia

Membre del Partit Progressista, durant la revolució de 1848 dirigí una partida de guerrillers republicans, raó per la qual hagué de fugir a França. Després del triomf de la revolució de 1854 va tornar i fou nomenat comandant de la Milícia Nacional a Sogorb, alhora que assolí ser elegit diputat del Partit Progressista per Sogorb a les eleccions de 1854, 1858 i 1865 pels districtes de Llucena i Castelló de la Plana.
Donà suport la revolució de 1868 i fpu escollit novament diputat per Sogorb a les eleccions generals espanyoles d'abril de 1872, després de les quals fou nomenat governador civil de la província de Conca. En esclatar la Tercera Guerra Carlina fou el president de la Junta d'Armament i Defensa de Sogorb.

## Enllaços externs

* Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.19. ISBN 9788495484802.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Miguel Amilibia Matximbarrena

Miguel Amilibia Matximbarrena (Sant Sebastià, 1901 - 1982) fou un advocat i polític basc, besnet d'Eustasio Amilibia Egaña. Es llicencià en dret a la Universitat d'Oviedo. Treballà com a director de la Caixa de Guipúscoa, era afiliat al PSOE i va defensar als sublevats en la Revolució d'Astúries de 1934. A les eleccions generals espanyoles de 1936 fou elegit diputat del Front Popular per Guipúscoa. Va formar part de la Comissió d'Estatuts juntament amb José Antonio Aguirre Lekube i Ramón Viguiri y Ruiz de Olano, i fou assessor jurídic del Departament de Treball del Govern d'Euzkadi. El 1937 fou nomenat secretari del Comitè Central Socialista d'Euskadi, i amb Rufino Laiseca Oronoz defensà la creació d'un Partit Socialista Basc, autònom del PSOE, i que va sostenir també durant el seu exili.
Durant la guerra civil espanyola va defensar la República dins l'Eusko Gudarostea com a cap de la Junta de Defensa de Guipúscoa, lluitant al front d'Irun i a Avilés com a tinent d'artilleria. El 1937 fou l'últim parlamentari basc en abandonar Bilbao, aconseguí fugir a Gijón i d'ací a Catalunya en un pesquer. El 1939 passà a França, poc després fou tancat en un camp a Algèria fins que el 1942 aconseguí marxar a Buenos Aires, on va trencar amb la disciplina del PSOE (d'on en fou expulsat el 1946) i va treballar com a traductor i periodista. El 1977 va tornar al País Basc i el 1978 ingressà a Herri Batasuna, de la que en fou membre de la Mesa Nacional poc abans de la seva mort. El 2009 va ser rehabilitat dins el PSOE junt amb 35 militants més expulsats el 1946.

## Obres

* Los batallones de Euskadi (1976)
* De Versalles a Hiroshima

## Referències

* Iñaki Egaña Diccionario histórico-político de Euskal Herria Tafalla, Editorial Txalaparta 1996
* Article a l'Enciclopèdia Basca Auñamendi
* Entrevista a Miguel Amilibia poc abans de morir
# Miguel Alemán Valdés

Miguel Alemán Valdés va néixer a Sayula, Veracruz, el 29 de setembre de 1900. Va ser el president constitucional de Mèxic de l'1 de desembre de 1946 al 30 de novembre de 1952. Va morir a la capital del país el 14 de maig de 1983.
Miguel Valdéz va realitzar la seva educació elemental a Veracruz. En 1920 va ingressar a l'Escola Nacional Preparatòria i el 1928 va obtenir el títol d'advocat de l'Escola Nacional de Jurisprudència. Va iniciar la seva carrera pública com advocat consultor de la Secretaria d'Agricultura i Ramaderia. Magistrat del tribunal Superior de Justícia del Districte Federal (1934), senador (1936-1940) i governador del seu estat de Veracruz (1936-1940).
Va dirigir la campanya presidencial de Manuel Ávila Camacho el 1940. El seu govern va verificar el trasllat de la política de mans dels militars revolucionaris a les de civils amb formació universitària. La conjuntura econòmica de la postguerra va permetre la modernització del país a través de la industrialització i la urbanització, que tenia com a teló de fons una relativa estabilitat social deguda a l'exercici sever de l'autoritat. Durant el seu govern es van dur a terme importants obres en comunicacions, habitatge i educació com la ciutat universitària de la UNAM. Una vegada acabada la seva gestió, va ser president del Consell Nacional de Turisme.

## Referències

* ↑ Biblioteca Digital UANL, Nuevo León, México, 1933 (castellà)
* ↑ Instituto Nacional de Estudios Históricos de México, San Ángel, México, D.F (INEHRM) (castellà)
* ↑ Gobernates de México, Panorama Editorial, 1985 (castellà)
* ↑ Gobernates de México, Editorial Universo, México, 1988 (castellà)
* ↑ Diccionario Porrúa de Historia, Biografía y Geografía de México, Porrúa, México, 1971 (castellà)
* ↑ Resumen Histórico de los Gobernanes de México, Escorpio, S.A. de C.V., México, 1989 (castellà)
# Miguel Boyer Salvador

Miguel Boyer Salvador (Sant Joan Lohitzune, 5 de febrer de 1939 - Madrid, 29 de setembre de 2014) fou un polític i economista espanyol, ministre d'Economia i Hisenda en el primer govern de Felipe González.

## Biografia

Va néixer el 5 de febrer de 1939 a la localitat de Donibane Lohizune, situada al territori de Lapurdi del País Basc del Nord, a conseqüència de l'exili viscut pel seu pare, un militant d'Izquierda Republicana proper a Manuel Azaña Díaz. Per part de la seva mare procedí d'una família de polítics liberals, sent familiar d'Amós Salvador Sáenz y Carreras i Tirso Rodrigáñez, Ministre d'Hisenda l'any 1905 i governador del Banc d'Espanya.
Va estudiar ciències econòmiques a la Universitat Complutense de Madrid, exercint posteriorment com a professor de l'Escola d'Enginyers de Telecomunicacions. Va treballar en el servei d'Estudis del Banc d'Espanya, va ser sotsdirector del Servei d'Estudis de l'Institut Nacional d'Indústria (INI), i l'any 1974 fou nomenat director d'aquest ens nacional. L'any 1981 va esdevenir director de Planificació i Estudis de l'Institut Nacional d'Hidrocarburs.
L'any 1988 es casà amb Isabel Preysler, convertint-se en una cara habitual de la premsa del cor.

## Activitat política

Militant del Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE) des de la dècada del 1960 va arribar a estar empresonat diversos mesos en la presó de Carabanchel després de passar per l'executiva del partit socialista. Va arribar a abandonar el partit, però es tornà a afiliar l'any 1979, moment en el qual fou escollit diputat en les eleccions legislatives d'aquell any en representació de la província de Jaén.
Amb la victòria socialista en les eleccions generals de 1982 fou nomenat per part de Felipe González Ministre d'Economia i Hisenda, càrrec que ocupà fins al 1985. Entre les seves actuacions més destacades es troba l'expropiació de Rumasa, la Llei d'Arrendaments Urbans i el decret liberalitzant els horaris comercials. Durant el seu mandat com a ministre va promoure una política econòmica restrictiva que permetés reduir la inflació, mantenint conflictes amb altres ministres del govern com Alfonso Guerra que preconitzaven una política econòmica diferent.
Va abandonar la militància del PSOE abans de les eleccions generals de l'any 1996, acostant-se posteriorment a les tesis del Partit Popular.

## Referències

* ↑ «Miguel Boyer Salvador». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Mor l'exministre Miguel Boyer». Nació Digital. [Consulta: 29 setembre 2014].

## Enllaços externs

* (castellà) Informació de Miguel Boyer al Congrés dels Diputats
* (castellà) Informació de Miguel Boyer a elpais.com
# Mitologia aragonesa

Mitologia aragonesa és el llegendari que s'ha explicat durant generacions a Aragó. Es tracta d'un conjunt d'històries sobretot anònimes i de transmissió oral que se centren en personatges singulars o a explicar l'existència de construccions i particularitats locals. Poden ser la transformació de mites europeus similars o bé tradicions pròpies. Com a representació cultural transcendeix els límits fronterers actuals, i és una manifestació més de la cultura aragonesa.
A Aragó s'hi presenten una sèrie de característiques pròpies com els diferents personatges fruit de la diferenciació cultural, tot i que, per la naturalesa de les cultures populars, es pot dir també que hi ha alguns punts de contacte i similituds amb les cultures limítrofes. N'és un exemple el tió de Nadal, que també pertant a la mitologia catalana i a l'andorrana.

## Referències

* ↑ La Tronca de Navidad
# Mida d'un fitxer

Múltiples de bytes :
| Prefix del SI (SI) | Prefix del SI (SI) | Prefix del SI (SI) | Prefix binari (IEC 60027-2) | Prefix binari (IEC 60027-2) | Prefix binari (IEC 60027-2) |
| Nom | Símbol | Múltiple | Nom | Símbol | Múltiple |
| kilobyte | kB | 10$^3$ (o 2$^{10}$) | kibibyte | KiB | 2$^{10}$ |
| megabyte | MB | 10$^6$ (o 2$^{20}$) | mebibyte | MiB | 2$^{20}$ |
| gigabyte | GB | 10$^9$ (o 2$^{30}$) | gibibyte | GiB | 2$^{30}$ |
| terabyte | TB | 10$^{12}$ (o 2$^{40}$) | tebibyte | TiB | 2$^{40}$ |
| petabyte | PB | 10$^{15}$ (o 2$^{50}$) | pebibyte | PiB | 2$^{50}$ |
| exabyte | EB | 10$^{18}$ (o 2$^{60}$) | exbibyte | EiB | 2$^{60}$ |
| zettabyte | ZB | 10$^{21}$ (o 2$^{70}$) | zebibyte | ZiB | 2$^{70}$ |
| yottabyte | YB | 10$^{24}$ (o 2$^{80}$) | yobibyte | YiB | 2$^{80}$ |
La mida d'un fitxer mesura la mida d'un arxiu d'ordinador. Normalment es mesura en bytes amb un prefix. La quantitat real d'espai en disc consumida per l'arxiu depèn del sistema d'arxivar i de la capacitat exacta del disc i el sistema d'arxius utilitzat. Això passa perquè Windows reporta realment la mida en GiB i 186 GiB és aproximadament igual a 200 GB.

## Taula de conversió

| Nom | Símbol | MiB | 2$^{20}$ | 10⁶ | 1 048 576 |
| Gibibyte | GiB | 2³⁰ | 10⁹ | 1 073 741 824 | 1024 MiB |
| Tebibyte | TiB | 2$^{40}$ | 10$^{12}$ | 1 099 511,627 776 | 1024 GiB |
| Pebibyte | PiB | 2$^{50}$ | 10$^{15}$ | 1 125 899 906 842 624 | 1024 TiB |
| Exbibyte | EiB | 2$^{60}$ | 10$^{18}$ | 1 152 921 504 606 846 976 | 1024 PiB |
| Zebibyte | ZiB | 2$^{70}$ | 10$^{21}$ | 1 180 591 620 717 411 303 424 | 1 024 EiB |
| Yobibyte | YiB | 2$^{80}$ | 10$^{24}$ | 1 208 925 819 614 629 174 706 176 | 1024 ZiB |

## Referències

* ↑ JEDEC Solid State Technology Association. «Terms, Definitions, and Letter Symbols for Microcomputers, Microprocessors, and Memory Integrated Circuits». JESD 100B.01 p. 8, 01-12-2002. [Consulta: 5 abril 2009].
* ↑ «Microsoft Extensible Firmware Initiative FAT32 File System Specification, FAT: General Overview of On-Disk Format». Microsoft, 06-12-2000. [Consulta: 3 juliol 2011].
# Miguel Ángel Moralejo Pérez

Miguel Ángel Moralejo, més conegut com a Mora (Torrelavega, 4 d'abril de 1977) és un futbolista càntabre que juga com a defensa.

## Trajectòria

Va començar a destacar al Gimnástica de Torrelavega de la seua ciutat natal. La temporada 96/97 passa a les files del filial del Racing de Santander, tot i que arribaria a jugar 4 partits a la màxima categoria amb el primer equip.
Sense lloc al Racing, la temporada 98/99 recala al Real Jaén. L'estiu del 1999 fitxa pel Reial Saragossa, però queda enquadrat al filial, sense oportunitats amb l'equip A en els dos anys que hi roman. Després d'una temporada a l'Os Belenenses portugués, per la temporada 02/03 retorna a la Gimnástica.
Esta segona etapa a Torrelavega durarà tres anys, fins que el 2005 s'incorpora al Reial Oviedo, que buscava tornar a estar entre els grans. Des de la temporada 07/08 forma part del planter del modest CD Tropezón de la vila càntabra de Tanos.
# Milan Muškatirović

Milan Muškatirović (Bihać, 9 de març de 1934 - Belgrad, 27 de setembre de 1993) fou un waterpolista serbi que va competir sota bandera iugoslava durant les dècades de 1950 i 1960. Jugava de porter.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma, on fou quart en la competició del waterpolo. Quatre anys més tard, als Jocs de Tòquio, guanyà la medalla de plata en la mateixa prova.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles de plata al Campionat d'Europa de waterpolo, el 1958 i 1962, una medalla de plata als Jocs del Mediterrani de plata el 1963 i una medalla d'or a les Universíades de 1959.
A nivell de clubs debutà al VK Železničar. Amb el PVK Jadran va guanyar la lliga iugoslava de 1958 i 1959. Posteriorment jugà al Partizan, amb qui guanyà la lliga iugoslava de 1963, mentre el 1964 i 1966 guanyà la Copa d'Europa de Waterpolo.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Milan Muškatirović». [Consulta: 7 desembre 2023].
* ↑ «Novo ime za nove poduhvate» (en serbi). www.glas-javnosti.co.yu. [Consulta: 7 desembre 2023].
* 1 2 «У славу Партизанових легенди». [Consulta: 7 desembre 2023].
# Mimacs

Els mimacs (llatí: Mimaces, grec antic: Μίμακες) van ser un poble de la Bizacena i de l'interior de Líbia esmentat per Claudi Ptolemeu.

## Referències

* ↑ Claudi Ptolemeu. Geographia, IV, 3, 26; IV, 6, 20
* ↑ Smith, William (ed.). «Mimaces». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 23 juliol 2022].
# Mokhóvoie

«Mokhóvoie» té aquests significats:
* Mokhóvoie (Suróvtsev), localitat de l'óblast d'Oriol, a Rússia
* Mokhóvoie (Tula), localitat de l'óblast de Tula, a Rússia
* Mokhóvoie (Vorónej), localitat de l'óblast de Vorónej, a Rússia
* Mokhóvoie (Kromi), localitat de l'óblast d'Oriol, a Rússia
# Mimetisme de Müller

Mimetisme de Müller o mimetisme müllerià és un fenomen natural on dues o més espècies amb certes característiques perilloses, que no es troben emparentades i que comparteixen un o més depredadors, han aconseguit mimetitzar els senyals d'advertència respectives. El nom fa referència a Fritz Müller, qui va ser el primer a proposar aquest concepte el 1878.
Aquest tipus de mimetisme es troba en contraposició amb el mimetisme batesià, en el qual un organisme indefens imita l'espècie protegida. El mimetisme müllerià se'n diferencia en el fet que ambdues espècies són perilloses; cadascuna d'elles copia l'altra espècie, a la vegada que serveix de model.

## Referències

* ↑ Meyer A. 2006. Repeating patterns of mimicry. PLoS Biol 4 (10): e341 doi:10.1371/journal.pbio.0040341
* ↑ Müller, Fritz (1878) Ueber die Vortheile der Mimicry bei Schmetterlingen. Zoologischer Anzeiger 1: 54–55.
* ↑ Müller, F. (1879) Ituna and Thyridia; a remarkable case of mimicry in butterflies. (R. Meldola translation) Proclamations of the Entomological Society of London 1879:20-29.

## Bibliografia

* Wickler, W. (1968) Mimicry in Plants and Animals (Translated from the German) McGraw-Hill, New York. ISBN 0-07-070100-8 Especially chapters 7 and 8.
* Ruxton, G. D.; Speed, M. P.; Sherratt, T. N. (2004). Avoiding Attack. The Evolutionary Ecology of Crypsis, Warning Signals and Mimicry. Oxford: Oxford University Press. ISBN 0-19-852860-4 Chapter 9 and 11 provide an overview of current understanding
# Antonio Prior Martínez

Antonio Prior Martínez (Torreagüera, Múrcia, 12 d'agost de 1913 - Narbona, 11 de juliol de 1961) va ser un ciclista murcià, que fou professional entre 1933 i 1943. El 25 de novembre de 1949 es nacionalitzà francès. El seu germà Francisco també fou ciclista. En el seu palmarès destaca el Trofeu Masferrer de 1936.

## Palmarès

* 1935
** Vencedor d'una etapa del Gran Premi de la República
* 1936
** 1r al Trofeu Masferrer
** 1r als Sis dies de Buenos Aires (amb Rafael Ramos)
* 1937
** Vencedor de 3 etapes a la Volta al Marroc
* 1939
** 1r a la Bordeus-Pau

### Resultats al Tour de França

* 1935. 32è de la classificació general
* 1937. Abandona (11a etapa)
* 1938. Abandona (1a etapa)

## Referències

* 1 2 3 «PRIOR MARTÍNEZ Antonio». [Consulta: 23 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Antonio PRIOR MARTINEZ» (en italià). [Consulta: 23 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa d'Antonio Prior a sitiodeciclismo.net
# Advance (Missouri)

Advance és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 1.244 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Advance tenia 1.244 habitants, 544 habitatges, i 348 famílies. La densitat de població era de 552,1 habitants per km².
Dels 544 habitatges en un 25,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,4% hi vivien parelles casades, en un 11,2% dones solteres, i en un 36% no eren unitats familiars. En el 34,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 24,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,2 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,8.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,6% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 23,2% entre 25 i 44, un 22,2% de 45 a 60 i un 26,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 69,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.734 $ i la renda mediana per família de 38.167 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.833 $ mentre que les dones 19.702 $. La renda per capita de la població era de 15.036 $. Entorn del 8,1% de les famílies i el 12,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Advance». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Advance». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
Viccionari
# Regla de Hund

La regla de Hund o de màxima multiplicitat, estableix que tots els orbitals d'un mateix nivell energètic han d'ésser ocupats per un electró abans que un d'ells pugui ésser ocupat per un doblet electrònic. Fou establerta empíricament pel físic alemany Friedrich Hund el 1925 conjuntament amb altres dues regles, i té un ús important en física atòmica, espectroscòpia i química quàntica.
La regla de màxima multiplicitat de Hund és una regla basada en l'observació dels espectres atòmics, que s'utilitza per predir l'estat fonamental d'un àtom o molècula amb una o més capes electròniques ocupades. La norma estableix que per a una configuració electrònica donada, el terme d'energia més baix és el que té el major valor de la multiplicitat d'espín. Això implica que si dos o més orbitals de la mateixa energia estan disponibles, els electrons els ocupen per separat abans d'omplir-los en parelles, i amb els espins paral·lels, això és o tots amb nombre quàntic d'espín m$_e$=+1/2 {\textstyle m_{e}=+{\tfrac {1}{2}}}, o tots m$_e$=−1/2 {\textstyle m_{e}=-{\tfrac {1}{2}}}.
La figura adjunta representa configuracions electròniques de diferents àtoms amb orbitals atòmics 2p semiocupats:
* a) i c) són configuracions incorrectes de l'àtom de nitrogen $_{7}N$. Els orbitals 2p estan ocupats per tres electrons desaparellats, però tenen espíns diferents, quan haurien de ser tots iguals $[\uparrow ][\uparrow ][\uparrow ]$ o $[\downarrow ][\downarrow ][\downarrow ]$.
* b) és una configuració incorrecte de l'àtom de $_{6}C$ perquè hi ha electrons aparellats als orbitals 2p havent-n'hi de buits que s'haurien d'omplir primer.
* d) és una configuració incorrecte de l'àtom de $_{9}F$ perquè hi ha electrons que ocupen el mateix orbital 2p amb el mateix espín, la qual cosa contradiu el principi d'exclusió de Pauli.
* e) és una configuració correcte del $_{8}O$.

## Referències

* ↑ «Regla de Hund». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Hund, F «Zur Deutung verwickelter Spektren, insbesondere der Elemente Scandium bis Nickel». Zeitschrift für Physik, 33, 1, 01-12-1925, pàg. 345-371. DOI: 10.1007/BF01328319.
* ↑ Hund, F «Zur Deutung verwickelter Spektren. II.». Zeitschrift für Physik, 34, 1, 01-12-1925, pàg. 296-308. DOI: 10.1007/BF01328476.
# El Badejo

El Badejo és una obra d'Alcover (Alt Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'edifici està situat al costat esquerre de l'antic camí de Reus a Montblanc. Es tracta d'un conjunt d'edificacions desenvolupades entorn d'un nucli central primitiu, de planta rectangular i coberta de teula a dues vessants. Les successives modificacions han alterat la disposició original i el seu estat actual fa difícil la lectura dels seus elements. Es pot apreciar una disposició simètrica de les obertures de la façana que dona a la carretera, totes elles rectangulars, i una galeria formada per arcs de mig punt. L'edifici queda aïllat per una tanca. El material és el paredat.

## Història

El Badejo havia estat un antic hostal construït a peu de camí. La seva denominació fa referència a un tipus de plat a base de bacallà (badejo) que constituïa l'especialitat de la casa. L'edifici ha sofert diverses modificacions al llarg dels anys. En l'actualitat, el nucli original es troba deshabitat i únicament es troba ocupat l'edifici contigu.

## Referències

* 1 2 «El Badejo». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 agost 2018].
# Camarhynchus

Camarhynchus és un gènere d'ocells de la família dels tràupids (Thraupidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.5, 2010) aquest gènere està format per cinc espècies:
* Camarhynchus heliobates - pinsà de Darwin de manglar.
* Camarhynchus pauper - pinsà de Darwin modest.
* Camarhynchus pallidus - pinsà de Darwin picot.
* Camarhynchus parvulus - pinsà de Darwin menut. És una mena d'au passeriforme de la família Thraupidae pertanyent al gènere Camarhynchus. És endèmic de les illes Galápagos a Equador.
* Camarhynchus psittacula - pinsà de Darwin cotorreta.

## Referències

* ↑ Frith, Clifford B. Charles Darwin's Life With Birds: His Complete Ornithology (en anglès). Oxford University Press, 2016-06-01. ISBN 978-0-19-024024-0.
* ↑ Campbell, Neil A.; Reece, Jane B. Biología (en castellà). Ed. Médica Panamericana, 2007. ISBN 978-84-7903-998-1.
* ↑ «Pinzón de Darwin chico» (en castellà). Animalia. [Consulta: 12 maig 2024].
* ↑ Lack, David. Darwin's Finches (en anglès). CUP Archive, 1983-01-28. ISBN 978-0-521-25243-0.