OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jouko Norén

Jouko Norén (Urjala, 14 de desembre de 1914 - 7 de juliol de 1944) va ser un atleta finlandès, especialista en el triple salt, que va competir durant les dècades de 1930 i 1940.
En el seu palmarès destaca una medalla de plata en la prova del triple salt al Campionat d'Europa d'atletisme de 1938, rere Onni Rajasaari, una d'or als World Student Games (1939) i dos campionats nacionals de triple salt (1940 i 1942).
Compromès amb l'exèrcit finlandès durant la guerra d'hivern, va resultar ferit a la cuixa durant els combats. Va ser promogut a capità durant la guerra de continuació i va resultar greument ferit el 6 de juliol de 1944. L'endemà va morir.

## Millors marques

* Triple salt. 15,02 metres (1938)

## Referències

* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 15 abril 2020].
* ↑ «World Student Games (Pre-Universiade)». [Consulta: 28 abril 2020].
* ↑ «Autografer Startsida». [Consulta: 28 abril 2020].
* ↑ «Arkistolaitos - Suomen sodissa 1939-1945 menehtyneet». [Consulta: 28 abril 2020].
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 28 abril 2020].
# Journal de Crelle

El Journal für die reine und angewandte Mathematik, en català: Revista de Matemàtiques pures i aplicades, més conegut com a Journal de Crelle, és una revista matemàtica fundada el 1826 per August Leopold Crelle. La revista encara es publica en l'actualitat, el que la converteix en la degana d'aquesta disciplina. La revista va ser editada per August Crelle fins a la seva mort el 1855. Els editors successius han sigut:
* 1856–1880 Carl Wilhelm Borchardt
* 1881–1888 Leopold Kronecker, Karl Weierstrass
* 1889–1892 Leopold Kronecker
* 1892–1902 Lazarus Fuchs
* 1903–1928 Kurt Hensel
* 1929–1933 Kurt Hensel, Helmut Hasse, Ludwig Schlesinger
* 1934–1936 Kurt Hensel, Helmut Hasse
* 1937–1952 Helmut Hasse
* 1952–1977 Helmut Hasse, Hans Rohrbach
* 1977–1980 Helmut Hasse
Actualment (2016), el seu editor és el professor de la universitat de Heidelberg Rainer Weissauer.
Al llarg de la seva història, la revista ha publicat articles fonamentals, incloent autors com Abel, Poncelet, Georg Cantor, Emmy Noether i molts altres.

## Bibliografia

* Neuenschwander, Erwin. «Mathematical Journals». A: Ivor Grattan-Guinness (ed.). Companion Encyclopedia of the History and Philosophy of the Mathematical Sciences (en (anglès)). Londres: Routledge, 1994, p. 1533-1539. ISBN 0-415-09239-6.

## Enllaços externs

* Col·lecció de números anteriors al Arxiu Digital del Centre de Digitalització de la Universitat de Göttingen
* Pàgina web oficial de la revista
# Prolais

Prolais és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae. Conté només una espècie, Prolais elbursalis, que es troba a l'Iran.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 9 gener 2019].
* ↑ Butterflies and Moths of the World - Generic Names and their Type-species
# Warsaw (Missouri)

Warsaw és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 2.070 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Warsaw tenia 2.070 habitants, 923 habitatges, i 539 famílies. La densitat de població era de 403,7 habitants per km².
Dels 923 habitatges en un 24,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,7% hi vivien parelles casades, en un 10,7% dones solteres, i en un 41,6% no eren unitats familiars. En el 38,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 21,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,12 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,78.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,7% tenia menys de 18 anys, un 7,1% entre 18 i 24, un 22,9% entre 25 i 44, un 21,2% de 45 a 60 i un 27,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 77,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.583 $ i la renda mediana per família de 33.068 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.464 $ mentre que les dones 19.301 $. La renda per capita de la població era de 15.262 $. Entorn del 9,5% de les famílies i el 18,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Warsaw». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Warsaw». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Friedrich August Raschig

Friedrich August Raschig (anomenat Fritz Raschig) (8 de juny de 1863, Brandenburg an der Havel, Brandenburg, Prússia - 4 de febrer de 1928, Duisburg, Rin del Nord-Westfàlia, Alemanya) fou un químic i polític alemany.
Després de doctorar-se el 1884 a la Universitat de Berlín pel seu treball amb Robert Wilhelm Bunsen, començà a treballar a l'empresa BASF. El 1891 obrí la seva pròpia empresa de productes químics a Ludwigshafen am Rhein (que segueix funcionant avui dia com Raschig GmbH). Patentà una sèrie de processos químics, especialment en relació als fenols, un dels quals ara es coneix com el procés de Raschig. També desenvolupà les millores en la destil·lació, en particular, inventà l'anell de Raschig, anells de metall o de ceràmica que s'utilitzen en les columnes de destil·lació fraccionada comercials.

## Referències

* 1 2 «Friedrich August Raschig». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Vierhaus, Rudolf. Deutsche biographische Enzyklopädie: (DBE). Walter de Gruyter, p. 185–186. ISBN 978-3-598-25038-5.
# Helmut Schön

Helmut Schön (Dresden, Alemanya, 15 de setembre de 1915 - Wiesbaden, Alemanya, el 23 febrer de 1996) va ser un futbolista i entrenador de futbol alemany. És especialment recordat per la seva excepcional carrera com a entrenador de la República Federal d'Alemanya.
Helmut Schön amb la selecció alemanya - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol d'Alemanya Federal – Copa del Món de futbol 1966
1 Tilkowski •
2 Höttges •
3 Schnellinger •
4 Beckenbauer •
5 Schulz •
6 Weber •
7 Brülls •
8 Haller •
9 Seeler •
10 Held •
11 Emmerich •
12 Overath •
13 Hornig •
14 Lutz •
15 Patzke •
16 Lorenz •
17 Paul •
18 Sieloff •
19 Krämer •
20 Grabowski •
21 Bernard •
22 Maier •
Seleccionador: Schön
Selecció de futbol d'Alemanya Federal – Copa del Món de futbol 1970
1 Maier •
2 Höttges •
3 Schnellinger •
4 Beckenbauer •
5 Schulz •
6 Weber •
7 Vogts •
8 Haller •
9 Seeler •
10 Held •
11 Fichtel •
12 Overath •
13 Müller •
14 Libuda •
15 Patzke •
16 Lorenz •
17 Löhr •
18 Sieloff •
19 Dietrich •
20 Grabowski •
21 Manglitz •
22 Wolter •
Seleccionador: Schön
Selecció de futbol d'Alemanya Federal – Copa del Món de Futbol 1974
1 Maier •
2 Vogts •
3 Breitner •
4 Schwarzenbeck •
5 Beckenbauer (c) •
6 Höttges •
7 Wimmer •
8 Cullmann •
9 Grabowski •
10 Netzer •
11 Heynckes •
12 Overath •
13 Müller •
14 Hoeneß •
15 Flohe •
16 Bonhof •
17 Hölzenbein •
18 Herzog •
19 Kapellmann •
20 H. Kremers •
21 Nigbur •
22 Kleff •
Entrenador: Schön
Selecció de futbol d'Alemanya Federal – Copa del Món de futbol 1978
1 Maier •
2 Vogts •
3 Dietz •
4 Rüssmann •
5 Kaltz •
6 Bonhof •
7 Abramczik •
8 Zimmermann •
9 Fischer •
10 Flohe •
11 Rummenigge •
12 Schwarzenbeck •
13 Konopka •
14 D. Müller •
15 Beer •
16 Cullmann •
17 Hölzenbein •
18 Zewe •
19 Worm •
20 H. Müller •
21 Kargus •
22 Burdenski •
Seleccionador: Schön :
# Can Carbonell (Caldes de Malavella)

Can Carbonell és una masia al mig de la urbanització Can Carbonell de Caldes de Malavella (Selva), a la que dona nom. La masia és una obra inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. L'edifici està compost per dues plantes i altres edificacions annexes que daten del segle xix o XX. Teulat a dues aigües amb teula àrab i cornisa catalana. Totes les obertures són de mida diferent en forma quadrangular i rectangular i estan envoltades per una llinda de pedra. A la part superior de la façana principal s'observa com, una obertura doble en arc de mig punt ha estat tapada.

## Referències

* 1 2 3 «Can Carbonell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 octubre 2014].
# Jumigny

Jumigny és un municipi francès situat al departament de l'Aisne i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 70 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Jumigny era de 70 persones. Hi havia 24 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 4 parelles sense fills, 8 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 38 habitatges, 27 eren l'habitatge principal de la família i 11 eren segones residències. Tots els 33 habitatges eren cases. Dels 27 habitatges principals, 22 estaven ocupats pels seus propietaris i 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 4 tenien tres cambres, 8 en tenien quatre i 15 en tenien cinc o més. 13 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 10 habitatges hi havia un automòbil i a 13 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Jumigny el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 4 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 8 | 30 a 34 | 8 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 42 persones, 31 eren actives i 11 eren inactives. De les 31 persones actives 28 estaven ocupades (16 homes i 12 dones) i 3 estaven aturades (1 home i 2 dones). De les 11 persones inactives 3 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Jumigny a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Jumigny a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Prefectura de Chari-Baguirmi

La prefectura de Chari-Baguirmi era una de les 14 prefectures del Txad, que va ser abolida mitjançant la nova divisió administrativa del 2002, que organitza l'estat en 18 regions. Situada a l'oest del país, Chari-Baguirmi ocupava una superfície de 82,910 km² i tenia 720.941 habitants el 1993. La seva capital era Ndjamena.
Actualment existeix una regió amb aquest mateix nom, que inclou una part de l'antiga prefectura.
# Gagàrino (Bélgorod)

* Per a altres significats, vegeu «Gagàrino».
Gagàrino - Гагарино (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 61 habitants. Pertany al districte (raion) de Prókhorovka.

## Referències

* ↑ «Схема территориального планирования Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Avdeyevka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-02-04. [Consulta: 4 febrer 2022].
* ↑ Бобов А. Начало заселения района / А. Бобов //Истоки. – 2001. – 10 янв.
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 4 febrer 2022].
# Hiperber

Hiperber és una cadena valenciana de supermercats amb la seu central ubicada a la ciutat d'Elx. Les superfícies dels supermercats varien entre els 600 i els 2.500 metres quadrats.
La primera superfície amb la marca Hiperber es va obrir a Petrer l'any 1992 i comptava amb una superfície de 3.500 metres quadrats. El 1994 es va produir la compra de l'edifici de 2.500 metres quadrats que aleshores ocupava una de les cadenes de supermercats més grans de l'època, Simago. L'adquisició d'aquest espai va suposar un salt notable en l'estratègia comercial de l'empresa. Amb l'arribada del segle xxi, la imatge de supermercats Hiperber es va consolidar al sector de l'alimentació i el 2000 es va canviar la imatge de la marca, fent-la més clara i senzilla. Des de llavors, la firma ha mantingut un creixement estable que s'ha traduït en més de 70 establiments comercials a les demarcacions d'Alacant i València.

## Referències

* ↑ «La cadena alicantina Hiperber aumenta un 7,66% sus ventas en 2014» (en castellà). [Consulta: 11 desembre 2023].
* ↑ «Hiperber abre su nuevo supermercado en Xàtiva con 17 empleados» (en castellà). Levante, 17-03-2023. [Consulta: 11 desembre 2023].
* ↑ https://www.eleconomista.es/retail-consumo/noticias/12142767/02/23/La-alicantina-Hiperber-crece-un-137-en-ventas-tras-abrir-6-supermercados.html
# Can Carbasseres

Can Carbasseres és una casa entre mitgeres eclèctica d'Olot (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Disposa d'amplis baixos comercials, renovats recentment, i tres pisos superiors amb balcons. Cal destacar els estucats de la façana i els esgrafiats amb motius florals que ornamenten les obertures. La cornisa va ser decorada amb dents de serra i amb l'esgrafiat d'una garlanda amb motius florals i vegetals molt estilitzats. L'estat de conservació és molt bo.

## Història

Durant el segle xvi la ciutat d'Olot viu uns moments de gran prosperitats, especialment durant la segona meitat del segle. Això atrau molts immigrants de remença, el que genera un notable creixement urbà. S'edifiquen el Carrer Major, el de Sant Rafael, els contorns del Firal i la Plaça Major. Durant la segona meitat del segle xix es tornen a fer grans construccions al carrer de Sant Rafael; s'enderroca el portal situat al final del carrer, es basteixen cases importants com Can Batlló i moltes d'altres són profundament renovades.

## Referències

* 1 2 «Can Carbasseres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 setembre 2016].
# Decolonialitat

Decolonialitat o decolonialisme és un terme impulsat principalment per un moviment emergent de l'Amèrica Llatina que se centra en la comprensió de la modernitat en el context d'una forma de teoria crítica aplicada als estudis ètnics. En essència, es tracta d'una crítica a la universalitat percebuda del coneixement occidental i la superioritat de la cultura occidental. Les perspectives decolonials veuen aquesta hegemonia com la base de l'imperialisme occidental. El semiòleg argentí Walter Mignolo, explica que el concepte consisteix en «opcions analítiques i pràctiques que s'enfronten i es desvinculen de la [...] matriu colonial del poder». Altres autors com Alejandro Vallega també es refereixen al concepte com una mena de «pensament en l'exterioritat radical». La filòsofa franco-algeriana Seloua Luste Boulbina, en una entrevista, recalca com «la colonialitat perdura en el privilegi de certes formes de coneixement i el refús o silenciament d'altres».
Decolonialitat s'ha barrejat habitualment amb altres nocions com ara la descolonització, el postcolonialisme o fins i tot amb la postmodernitat. Val a dir, però, que els teòrics que avalen la decolonialitat se'n distingeixen clarament. Aníbal Quijano, sociòleg i teòric polític peruà, apunta com la descolonització no ha eliminat la colonialitat, simplement n'ha transformat la seva forma externa.

## Vegeu també

* Walter Mignolo
* Aníbal Quijano Obregón
* Descolonització
* Postmodernitat
* Postcolonialisme
* Enrique Dussel

## Referències

* ↑ Quijano, Aníbal «Coloniality and Modernity/Racionality» (en anglès). Cultural Studies, 21, 2-3, 01-03-2007, pàg. 168–178. DOI: 10.1080/09502380601164353. ISSN: 0950-2386.
* ↑ Mignolo, Walter. The darker side of Western modernity: global futures, decolonial options (en anglès). Durham: Duke University Press, 2011. ISBN 978-0-8223-5060-6.
* ↑ Vallega, Alejandro A. Latin American philosophy from identity to radical exteriority (en anglès), 2014. ISBN 978-0-253-01265-4.
* ↑ Harruch, Julián. «La decolonización como revolución mundial, según Seloua Luste Boulbina» (en castellà). El Espectador. Magazín cultural, 17-10-2021. [Consulta: 17 maig 2022].
* ↑ Quijano, Aníbal; Wallerstein, Immanuel «Americanity as Concept: Or the Americas in the Modern World-System». International Social Science Journal, 131, 1992, pàg. 549-557. Arxivat de l'original el 2022-08-13 [Consulta: 17 maig 2022].
# Pseudalbara

Pseudalbara és un gènere de papallones nocturnes de la subfamília Drepaninae.

## Taxonomia

* Pseudalbara parvula (Leech, 1890)
* Pseudalbara fuscifascia Watson, 1968

## Referències

* ↑ Beccaloni, G.; Scoble, M.; Kitching, I.; Simonsen, T.; et al. «Pseudalbara» (en anglès). The Global Lepidoptera Names Index. Natural History Museum, 2003.
# William Donahey

William Donahey (West Chester, 19 d'octubre de 1883 - Chicago, 1 de febrer de 1970) va ser un dibuixant nord-americà i creador de la tira còmica, The Teenie Weenies. Es va publicar al Chicago Tribune durant més de 50 anys.

## Biografia

William Donahey, va dibuixar una pàgina infantil al dominical del The Cleveland Plain Dealer. Posteriorment, l'editor del Chicago Tribune, Joseph M. Patterson el va contractar per fer una pàgina de còmics al diari i el 14 de juny del 1914 s'hi va publicar la tira del seu personatge més emblemàtic,The Teenie Weenies. La tira es va inspirar en The Brownies de Palmer Cox i es va fer en forma de text amb una única imatge gran. A diferència de Brownies on el text estava escrit en vers, Donahey el va escriure en prosa.

## Referències

* 1 2 «William Donahey's Teenie Weenies». Wisconsin History.com. [Consulta: 17 maig 2008].
* ↑ «The Teenie Weenies». Don Markstein's Toonopedia. [Consulta: 17 maig 2008].
* 1 2 «William Donahey» (en anglès). Comic shop Lambiek, 18-02-2011. [Consulta: 3 febrer 2023].
* 1 2 «Don Markstein's Toonopedia». [Consulta: 17 maig 2008].
# Hontoria de Valdearados

Hontoria de Valdearados és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de Ribera del Duero.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 266 | 242 | 216 | 236 |
# Jose Francisco García Boscà

Jose Francisco García Boscà (Alcàntera de Xúquer, 14 de juliol de 1970), més conegut com «el Moro d'Alcàntera», és un pilotaire alcanterí, mitger en la modalitat de raspall. Jugador veterà, va participar en competicions professionals fins als 45 anys, arribant a la final de la XXIII Lliga Professional de Raspall, la seua última competició.

## Palmarés
### Professional

* Campió de la Lliga Professional: 1994, 1996, 1999 i 2005
** Subcampió de la Lliga Professional: 2013 i 2016
* Subcampió de l'Individual de Raspall: 2000
** Subcampió del Gregori Mayans d'Oliva: 2011

### Aficionat

* Campió de l'Autonòmic al carrer: 2008, 2009, 2010 i 2011 (per a Rafelbunyol)
* Subcampió de l'Autonòmic en trinquet: 2008 i 2009
* Campió de l'Autonòmic en trinquet:2010

## Referències

* ↑ Moro: "És el moment de deixar pas" notícia a Superdeporte del 18 de febrer de 2016
* ↑ «Crónica del Deporte Valenciano 2013». Levante·EMV-Superdeporte, 01-03-2017, pàg. 199.
# Deià...Vu

Deià...Vu és l'onzè àlbum d'estudi de Kevin Ayers, gravat en desembre del 1980 i llançat a Espanya després d'un remix l'agost del 1984. Totes les peces són obra d'en Kevin Ayers excepte la 6 que és d'en Bob Dylan. Va ser gravat als estudis Maller, a Palma.
El nom està inspirat en el poble on residia l'autor, Deià.

## Peces

* Champagne and Valium
* Thank God for a Sense of Humor
* Take It Easy
* Stop Playing with My Heart (You Are a Big Girl)
* My Speeding Heart
* Lay Lady Lay
* Stop Playing With My Heart II
* Be Aware of the Dog

## Hi intervenen

* Kevin Ayers / Guitarra, Veu
* Joan Bibiloni
* Daniel Lagarde
* Quique Villafania
* Jorge Pardo
* Linda Novit
* Ollie Halsall (5)
* Zanna Gregmar (5)
* Miguel Figuerola (7)
# Garner (Carolina del Nord)

Garner és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2008 tenia 27.138 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Garner tenia 17.757 habitants, 6.950 habitatges i 4.830 famílies. La densitat de població era de 534,8 habitants per km².
Dels 6.950 habitatges en un 34% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,5% hi vivien parelles casades, en un 12,7% dones solteres, i en un 30,5% no eren unitats familiars. En el 24,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,51 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25% tenia menys de 18 anys, un 7,9% entre 18 i 24, un 33,6% entre 25 i 44, un 22,6% de 45 a 60 i un 10,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 47.380 $ i la renda mediana per família de 58.302 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.359 $ mentre que les dones 29.805 $. La renda per capita de la població era de 22.433 $. Entorn del 4,9% de les famílies i el 6,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Garner». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Garner». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Honzen-ryōri

Honzen-ryōri (本 膳 料理) és un dels tres estils bàsics de la gastronomia del Japó i una forma altament ritualizada de servir els aliments, en els quals els plats prescrits es disposen acuradament i es serveixen a les safates de potes; al sopar de migdia, sopar normal. Honzen ha desaparegut en gran manera des de mitjans del segle xx, tot i que uns quants restaurants encara serveixen el que consideren ryōri correcte. Sobreviu en bona part avui com una de les principals influències de la cuina kaiseki.
Honzen va sorgir entre les cases guerreres durant el període Muromachi (segle XIV), en contrast amb l'anterior yūsoku ryōri (有 職 料理) (segle ix) de l'aristocràcia. Això va correspondre amb l'auge de la classe guerrera.
Durant el període Muromachi després del shogun Ashikaga Yoshimitsu al segle xiv, es va desenvolupar un elaborat sistema formal de menjars, conegut com (honzen-ryōri (本 膳 料理). Començaria amb el shiki-sankon (式 三献 "triple ronda de begudes"), el romanent del qual és el san san kudo intercanviat entre el nuvi de la núvia en casaments tradicionals japonesos. Un patró típic és shichigosan (七五 三 "7-5-3"), que pot referir-se a tres safates amb 7, 5 i 3 plats, tot i que sembla haver-hi interpretacions diferents, i altres han suggerit que això indica la ronda triple de begudes, seguida de 5 rondes, després de 7 safates. ] Els menjars per als hostes es serveixen a sanpō (三方), on la safata (tècnicament anomenada oshiki (折 敷)) és sostinguda per sota d'un marc de caixa amb tres dels costats buidats per forats grans. reservat per a la casa imperial

## Referències

* ↑ Heibonsha. 世界百科事典(Sekai hyakka jiten), 1969. (world encyclopedia, in Japanese)
* ↑ Rath 2010, Chap. 3, Ceremonial Banquets, p.61-; 66-