OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bentheim-Steinfurt

Bentheim-Steinfurt fou una branca a línia dels comtes de Bentheim. Els comtes de Steinfurt es van extingir el 1421 passant el domini a Eberwin de Bentheim-Bentheim que a la seva mort va repartir els seus dominis de Bentheim i Steinfurt entre els seus fills, corresponent Steinfurt al fill Arnold I i Bentheim a l'altra fill Bernat II. Steinfurt va adquirir Bentheim el 1530 per extinció de la línia i el 1557 també Tecklenburg (línia separada de Bentheim el 1277) igualment per extinció, però la unitat només va durar fins al 1606 quan a la mort d'Arnold III els seus cinc fills es van repartir els dominis, governant els dos grans amb seu Steinfurt i Tecklenburg i els altres tres en territoris menors a Bentheim, Alpen i Limburg; Limburg va retornar a Steinfurt el 1618, i Alpen el 1629; el 1632 va morir el comte Guillem Enric que governava a Bentheim i va quedar sol Arnold Jobst fins a la seva mort el 1643 però llavors es va tornar a dividir entre Steinfurt i Bentheim (Tecklenburgo ja va quedar definitivament separat després del 1606). El 1803 el comtat de Steinfurt fou ocupat per França, mediatitzat i entregat poc després a Prússia; el 1809 però va ser transferit al Gran Ducat de Berg com a principat mediatitzat; després de la derrota francesa el 1813 va retornar a Prússia però el Congrés de Viena de 1815 el va assignar a Hannover, antic electorat ara elevat a regne. El comte (príncep) Lluís, que governava des de 1780, va romandre al tron fins a la seva mort el 1817 però a vegades sense cap poder i després de 1803 sense sobirania. Va retornar a Prússia el 1866 junt amb el regne de Hannover.

## Bentheim-Steinfurt

* Arnold I 1454-1466
* Eberwin II (primer príncep 1495) 1466-1498
* Arnold II 1498-1544
* Eberwin III 1544-1562
* Arnold III 1562-1606
* Arnold Jobst 1606-1643
** Guillem Enric (a Steinfurt) 1606-1632
** Frederic Ludolf (a Alpen) 1606-1629
** Conrad Gumbert (a Limburg) 1606-1618
* Ernest Guillem 1643-1693
* Ernest 1693-1713
* Carles Frederic 1713-1733
* Carles Pau Ernest 1733-1780
* Lluís (primer príncep mediatitzat, gener 1817) 1780-1806 (+ 1817)

## Referències

Llista de comtes Arxivat 2019-09-26 a Wayback Machine.
# Bentejuí

Bentejui va ser un líder guerrer de Gran Canària que es va resistir militarment a la conquesta de l'illa per part dels conquistadors enviats per la Corona de Castella. Va néixer sobre el 1450, probablement, en les proximitats de l'actual Gáldar (Gran Canària) i va morir el 29 d'abril de 1484.

## Història

Després del final de la resistència guanxe a l'interior de l'illa, el 1481, i la captura de Tenesor Semidan, guanarteme de Gáldar, per part de l'Adelantado castellà Alonso Fernández de Lugo, s'arriba a la signatura de la Carta de Calataiud entre Tenesor, com a representant del Regne de Canàries, i Ferran el Catòlic, rei d'Aragó, en nom dels Regnes de les Espanyes, pel qual les illes canàries passen a ser part de la Corona de Castella i els comandaments de l'exèrcit espanyol destinats a Canàries obtenen terres, així com els diferents guanartemes, menceys o reis tribals que queden com a responsables polítics. En caure Gáldar, la resistència aborigen contra el tractat amb Espanya es trasllada a les zones muntanyenques de l'interior, on Bentejuí, comptant amb el suport del faycán de Telde i de la princesa galdenca Guayarmina Semidán, organitza l'última resistència en els alts rocosos de l'illa. Tenesor es reuneix amb ells per a tractar de convèncer-los que cessin en la rebel·lió: el 29 d'abril de 1486 conversa amb Guayarmina Semidan, descendent com ell dels Semidan, i amb Bentejuí en la fortalesa d'Ansite. Després de la reunió, Guayarmina baixa i es lliura, mentre que Bentejuí i el Faycán de Telde se suïciden seguint el ritual guanxe, abocant-se pel barranc d'Atis Tirma, així anomenat per ser aquesta la frase que la tradició narra que van exclamar al precipitar-se al buit ("Visca la Muntanya sagrada"). Amb la seva mort acaba tota resistència armada i organitzada a la conquesta de Gran Canària per part dels Reis Catòlics.

## Referències

* 1 2 Mónica Acosta Betancor i Felipe Ros Brandon, 29 d'Abril-3 de Maig, Dues dates i un mateix símbol. 1999
* ↑ Abreu y Galindo, J. de, Història de la conquesta de les set illes de Canàries, en A. Cioranescu (ed) Goya edicions, Tenerife, 1977
# Mokhtar Sidi Ould Sidi Mohammed

Mokhtar Sidi Ould Sidi Mohammed fou emir de Brakna, successor del seu cosí Ahmeddou I Ould Sidi Eli
A la mort de l'emir Ahmeddou I diverses fraccions de la tribu (especialment els Oulad Normach, els Oulad Mançour i altres) van elegir al cosí d'Ahmeddou, Mokhtar Sidi Ould Sidi Mohammed; però el grup principal dels Oulad Siyed sota el lideratge de Ndiak Mokhtar, visir d'Ahmeddou I, i per Bou Bakar Ould Khodiéh, van aclamar emir a Mohammed Rajel Ould Mokhtar Ould Sidi Mohammed, és a dir també cosí d'Ahmeddou i nebot del primer pretendent. La lluita va començar i cada part va buscar aliances; Mokhtar Sidi va comptar amb els seus oncles Al-Hiba i Bakar, que van anar a buscar ajut de Mamadou Biram, almamy del Futa Toro, però els rivals no van esperar i van atacar a Mokhtar Sidi i van dispersar les seves forces i després van marxar contra Bakar i Al-Hiba, que venien amb un contingent tuculor, als que també van rebutjar matant a Bakar (i fent fugir a Al-Hiba).
Però al cap de dos anys es va arribar a un acord quan els francesos van fer presoner a Mokhtar Sidi amb l'excusa que el 27 de gener de 1843 havia fet un saqueig prop de Saint Louis. Portat a Saint Louis va reconèixer que havia donat ordres d'interceptar les caravanes de la goma perquè el seu rival era amo de l'escala. Fou deportat al Gabon, al fort d'Aumale. Els francesos van reconèixer a Mohammed Rajel com emir sense perjudici dels drets del jove Sidi Eli ould Ahmeddou I que en arribar a la majoria havia d'entrar en possessió del govern. La detenció de Mokhtar Sidi va provocar sorpresa arreu. Els caps de Toro es van reunir després d'un temps d'inacció; l'almamy Mamadu Biran Waan clamava per la guerra però no va tenir prou suport i va fer diversos intents per aixecar els pobles del Toro. Els Oulad Sihit, el clan principal que donava suport a Mohammad Rajel, favorables a la mesura a la que els senegalesos també eren favorables, va determinar l'obertura de negociacions per evitar la guerra. Uns dies després l'almamy amb alguns caps del Toro van envair territori maure però foren rebutjats pels Oulad Sihit que els van derrotar matant 113 homes i fent 19 presoners. L'almamy fou deposat pels francesos i substituït per Baabali Li, més favorable a França i els pobles més rebels van demanar gràcia. Els trarza que havien mostrat intencions pocs amistoses van canviar d'actitud.
El 13 de setembre de 1844 Mokhtar Sidi es va escapar del fort amb els dos ministres que l'acompanyaven i tres soldats negres que els vigilaven; però no va trobar suport en les poblacions locals i es va haver d'entregar. El 1845 un parent de l'emir va anar a Gàmbia a demanar l'ajut britànic per visitar a Mokhtar Sidi al Gabon. El 1848 el govern revolucionari francès en va ordenar l'alliberament, però no es va fer efectiva i probablement va morir al Gabon.

## Referències

* Études sur L'Islam et les tribus Maures. Les Brakna, per Paul Marty, 1921
# Planots de Pregona

Els Planots de Pregona és una plana del terme municipal de Sant Quirze Safaja, a la comarca del Moianès.
Està situada a l'extrem occidental del terme, prop del límit amb Castellterçol. És a ponent de Pregona, al sud-oest del Serrat de la Sabatera i al sud-est del Puigcastellar.

## Enllaços externs

* Els Planots de Pregona en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Sant Blai (Pere Fernández)

Sant Blai és un quadre de Pere Fernández pintat cap a 1517 que actualment forma part de la col·lecció permanent del Museu Nacional d'Art de Catalunya; va ser adquirit pel museu el 1986.
La taula degué ser un compartiment del mateix políptic al qual va pertànyer una altra en què apareix Sant Gregori, avui al Fogg Art Museum de la Universitat Harvard. Ambdues pintures s'atribueixen des del punt de vista estilístic al pintor convencionalment anomenat pseudo-Bramantí, identificat amb Pere Fernández, oriünd de Múrcia, que va fer entre el 1519 i el 1521 el retaule de Santa Helena per a la Seu de Girona, un artista que figura entre els principals introductors del llenguatge renaixentista a Catalunya.

## Descripció

Sant Blai, en primer terme, està assegut en l'ampit d'un pòrtic obert a un paisatge. Porta a les mans el llibre sagrat i la carda de llana que va ser l'instrument del seu martiri. Vesteix luxosament segons el seu rang episcopal: dalmàtica blanca, túnica vermella, estola blava, capa pluvial verda amb brodats vegetals sobre fons d'or i mitra blanca amb incrustacions de pedres precioses.

## Anàlisi

La mirada enigmàtica podria suggerir que la doctrina juntament amb la virtut sobrenatural de la Fe són el camí de la veritat, dos conceptes els símbols dels quals es troben al llibre i a la carda. De pinzellada gairebé imperceptible, la factura d'aquesta obra denota el coneixement directe de l'estil bramantí i de la retratística llombarda, a més d'acusar la influència de Leonardo i Rafael. Es tracta d'una creació amb una anàlisi psicològica notable, una relació de quietud entre la figura i l'espai, que se serveix de la perspectiva per enaltir la categoria intel·lectual i la figura majestuosa del sant bisbe de Sebasta.

## Referències

* 1 2 Fitxa de l'obra 122690-000 al web del Museu Nacional d'Art de Catalunya.
* 1 2 3 4 M.M.C.. «Renaixament i Barroc». A: MNAC. Guia del Museu Nacional d'Art de Catalunya. 2012a ed.. Barcelona: MNAC, p. 150. ISBN 978-84-8043-136-1 [Consulta: 9 agost 2012].
# Giovanni Antonio Rigatti

Giovanni Antonio Rigatti (Venècia, 1613 - Venècia, 24 d'octubre de 1648) va ser un compositor i corista italià de la primera època barroca.
Rigatti va rebre la seva formació musical com a cor a la basílica de Sant Marc el 1621, així com en un dels conservatoris de Venècia. També va rebre formació per convertir-se en sacerdot. De setembre de 1635 a març de 1637 va ser mestre de capella a la catedral d'Udine. El 1639, va treballar al Conservatori de l'"Ospedale dei Mendicanti" de Venècia. Rigatti va ensenyar també a l'"Ospedale dei Incurabili" sense l'aprovació dels seus superiors, fins que una comissió el va destituir, i, on precisament tingué molts alumnes, entre ells a Francesco Lucio.
Rigatti va publicar nou volums de música espiritual (cinc motets solistes i quatre Salms). També va publicar dos llibres de música secular. Va escriure una missa i Salms el 1640 dedicada a l'emperador Ferran III.

## Referències

* 1 2 HOASM: Giovanni Antonio Rigatti". Recuperat el 22 d'octubre de 2013
* 1 2 Giovanni Antonio Rigatti". Magnificat. Recuperat el 22 d'octubre de 2013.
# San-Damiano

San-Damiano (en cors San Damianu) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 38 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 37 | 71 | 65 | 58 | 34 | 38 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Marie-Hyacinthe Paoli | | |
# Molí Fondo (Sant Joan les Fonts)

El Molí Fondo és un antic molí paperer de Sant Joan les Fonts, ja existia el 1723.
La transformació més important va ser l'any 1841, quan Pere Capdevila va comprar el molí i en va fer una gran reforma a la fàbrica i va introduir la màquina de paper continu per a la producció industrial.
L’Ajuntament de Sant Joan les Fonts en té assumida la titularitat del Molí Fondo, durant anys, el Molí Fondo va acollir la indústria Torraspapel (anteriorment Torras Juvinyà i Torras Hostench) fins que l’any 1966 es va posar en marxa una planta de nova construcció a pocs metres de l’originària.
En el seu interior es pot veure una exposició permanent sobre la història de la fàbrica.
L’ajuntament de Sant Joan les Fonts està treballant en una doble actuació de millora en un sector del Molí Fondo, una antiga fàbrica paperera situada en un dels marges del riu Fluvià. Un dels projectes se centra en la rehabilitació estructural d’una part de l’antic molí paperer mentre que el segon suposarà la recuperació de la central hidroelèctrica del seu interior, tornant-la a posar en funcionament. El 2020 van tornar a posar en marxa la turbina i ja produeix electricitat.
Amb l'energia generada per aquesta microcentral hidroelèctrica l'ajuntament ha aconseguit 5.000 euros que invertiran en el manteniment d'aquest edifici històric i, a llarg termini, permetre-hi visites i proposar-lo com a bé cultural per facilitar la seva divulgació i restauració.

## Referències

* ↑ «Molí Fondo – Patrimoni de la Garrotxa». [Consulta: 8 març 2021].
* 1 2 «Molí Fondo - Web oficial de Turisme Sant Joan Les Fonts». [Consulta: 8 març 2021].
* 1 2 de 2011, Lluis Badosa Conill 31 de març. «Rehabiliten el Molí Fondo de Sant Joan les Fonts | Patrimoni Industrial», 29-03-2011. [Consulta: 8 març 2021].
* 1 2 «Un molino del siglo XVIII vuelve a funcionar para producir electricidad en Girona » (en castellà), 08-03-2021. [Consulta: 8 març 2021].
# Bonaventura Feliu

Bonaventura Feliu (Figueres) fou mestre de capella i compositor.
Va ser mestre de capella de Santa Maria d'Alba de Tàrrega, on va formar Ramon Carnicer. El 1796 succeir Josep Saborit al magisteri de Sant Esteve d'Olot, probablement havent opositat alguna altra vegada per a la plaça. Tot i que en un principi acceptà el càrrec per obtenir una millor retribució econòmica i per la seva proximitat amb Figueres, hi va renunciar a finals d'aquell mateix any.
Es conserven obres de B. Feliu al fons musical de la catedral de Girona (GiC). Una d'elles és el càntic “Nunc dimittis” per a 8 veus i acompanyament.

## Referències

* ↑ Gregori i Cifré, Josep Maria; Monells i Laqué, Carme. Inventaris dels fons musicals de Catalunya. Volum 6: Fons de l'església parroquial de Sant Esteve d'Olot i Fons Teodoro Echegoyen de l'Arxiu Comarcal de la Garrotxa. Barcelona: Universitat Autònoma de Barcelona, 2012, p. 21-22, 74-76.
# Milton (Dakota del Nord)

Milton és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 85 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Milton tenia 85 habitants, 40 habitatges, i 22 famílies. La densitat de població era de 82 hab./km².
Dels 40 habitatges en un 25% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45% hi vivien parelles casades, en un 7,5% dones solteres, i en un 45% no eren unitats familiars. En el 45% dels habitatges hi vivien persones soles el 27,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,13 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,9% tenia menys de 18 anys, un 3,5% entre 18 i 24, un 30,6% entre 25 i 44, un 20% de 45 a 60 i un 20% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.542 $ i la renda mediana per família de 36.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.417 $ mentre que les dones 48.750 $. La renda per capita de la població era de 14.682 $. Entorn del 13,6% de les famílies i l'11,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Milton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Milton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
# BlueHat

BlueHat o blue hat és un terme utilitzat per referir-se a la consultoria de seguretat informàtica externa per empreses que utilitzen un sistema de test d'errors abans de llançar un producte. Així, cerquen forats perquè es puguin tancar. Concretament, Microsoft utilitza aquest terme per referir-se als professionals de la seguretat informàtica que convida a buscar vulnerabilitats en els seus productes, com ara Windows.
La Conferència de BlueHat de Hackers de Microsoft és una conferència a la qual només es pot assistir amb invitació creada per Window Snyder que intenta obrir la comunicació entre els enginyers de Microsoft i hackers. L'esdeveniment s'adreça a la comprensió mútua més que a la confrontació ocasional. Els desenvolupadors de Microsoft es van sentir incòmodes quan es va demostrar el Metasploit (?).

## Referències

* ↑ «Blue hat hacker Definition». PC Magazine Encyclopedia. Arxivat de l'original el 8 de març 2013. [Consulta: 31 maig 2010].
* ↑ Fried, Ina. «"Blue Hat" summit meant to reveal ways of the other side». Microsoft meets the hackers. CNET News, 15-06-2005. [Consulta: 31 maig 2010].
* ↑ , 17-10-2005.
* ↑cNet news - Microsoft Meets the Hackers Arxivat 2008-05-13 a Wayback Machine. - Ina Fried (staff writer)

## Enllaços externs

* Microsoft BlueHat Security Briefings
* BlueHat Security Briefings Blog Arxivat 2008-03-04 a Wayback Machine.
* BlueHat Security
* Homeland Security Consultants
* FedRAMP Arxivat 2012-10-06 a Wayback Machine.
# La Rovira (la Ferreria)

La Rovira és un indret del terme municipal de Gavet de la Conca, a l'antic terme de Sant Salvador de Toló, al Pallars Jussà, en territori que havia estat de l'antiga caseria de la Ferreria.
Es tracta d'una partida la major part de la qual està ocupada per roures, d'on li ve el nom. És al nord-est de la Ferreria i al sud-sud-est de Cal Bosquet de Baix, ocupa quasi tota la vall del barranc de la Solana, i una part de la carena entre aquest barranc i la llaueta de Presquiró.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Neoplàsia de glàndula salival

El càncer de glàndula salival és un càncer que es forma en els teixits d'una glàndula salival. Les glàndules salivals es classifiquen en "majors" i "menors". Les glàndules salivals majors consisteixen en les glàndules paròtide, submandibular i sublingual. Les glàndules menors són petites glàndules secretores de moc en les cavitats oral i nasal. El càncer de glàndula salival és poc freqüent, constitueixen un 2% dels càncers de cap i coll, la majoria a la paròtide.

## Classificació

Les neoplàsies de les glàndules salivals són classificats per l'Organització Mundial de la Salut com de teixit primari o secundari, benigne o maligne, i d'origen. Aquest sistema defineix cinc grans categories de neoplàsies de glàndules salivals:
* tumors epitelials malignes (habitualment carcinomes, per exemple: de cèl·lules acinars, mucoepidermoide, adenoide quístic, del conducte salival)
* tumors epitelials benignes (per exemple: adenoma pleomòrfico, mioepitelioma, tumor de Warthin, limfadenoma sebaci)
* tumors de parts toves (hemangioma)
* tumors hematolimfoides (per exemple, el limfoma de Hodgkin)
* tumors secundaris

## Signes i símptomes

Els signes inclouen secreció per l'orella; dolor, entumiment, debilitat o dificultat per empassar; un bony. El més comú dels símptomes del càncer de la glàndula salival més gran (la paròtide) és una massa indolora en la glàndula, de vegades acompanyat per paràlisi del nervi facial.

## Causes

El factor de risc principal és el tabac de mastegar, seguit pel tabac fumat. Altres factors de risc inclouen l'edat avançada, el tractament de radioteràpia al cap o coll, i l'exposició a certes substàncies cancerígenes en el treball.

## Tractament

El tractament pot incloure el següent:
* Cirurgia amb radioteràpia o sense.
* Radioteràpia.
* Quimioteràpia.

## Referències

* ↑ Shah, p. 240
* ↑ Harari, p. 89
* 1 2 IARC, p. 210
# Life after life

Life after life és una adaptació televisiva britànica del 2022 del dramaturg Bash Doran de la novel·la Life After Life del 2013 de Kate Atkinson. Segueix la història de l'Ursula Todd, una dona de la primera meitat del segle XX que viu un cicle interminable de naixements, morts i renaixements. S'ha subtitulat al català.

## Context

La BBC va encarregar una adaptació en quatre parts de la novel·la Life After Life el desembre de 2020. L'abril de 2021, es va anunciar que Thomasin McKenzie i Sian Clifford protagonitzarien la sèrie al costat de James McArdle, Jessica Brown Findlay i Jessica Hynes i que completaria el repartiment Patsy Ferran, Harry Michell, Laurie Kynaston, Joshua Hill i Maria Laird. La sèrie es va començar a emetre el 19 d'abril de 2022 a BBC Two i a la plataforma BBC iPlayer.

## Repartiment

* Thomasin McKenzie com a Ursula
* Sian Clifford com a Sylvie Todd
* James McArdle com a Hugh Todd
* Jessica Hynes com a Mrs. Glover
* Ron Cook com a Dr. Fellowes
* Sean Delaney com a Teddy
* Isla Johnston com a l'Ursula de 10 anys

## Referències

* ↑ Aroesti, Rachel. «Life After Life review – a thoroughly addictive weepathon» (en anglès), 19-04-2022. [Consulta: 22 abril 2022].
* ↑ «Life after life». Goita què fan, ara!. [Consulta: 22 març 2023].
* ↑ «BBC One commissions adaptation of Kate Atkinson's award-winning best-seller Life After Life». BBC, 16-12-2020. [Consulta: 2 gener 2022].
* ↑ «Thomasin McKenzie & Sian Clifford To Lead Cast For BBC Adaptation Of Kate Atkinson's 'Life After Life'». Deadline, 20-04-2021 [Consulta: 20 abril 2021].
* ↑ «Life After Life» (en anglès). BBC, 12-04-2022. [Consulta: 22 abril 2022].
# Leni Björklund

Leni Björklund (Örebro, 5 de juliol de 1944) és una política socialdemòcrata sueca. Va ser Ministra de Defensa de 2002 a 2006.
Leni Björklund va créixer a Örebro. Es va graduar a la Universitat d'Uppsala amb un Bachelor of Arts. Com a política local, Björklund va ser comissària en els anys setanta i vuitanta, primer en el Municipi de Järfälla al nord d'Estocolm 1977–1979, i més tard en el consell del Comtat d'Estocolm 1980–1989. Va continuar treballant com a Directora-gerent de l'Institut de Planificació i Racionalització dels Serveis Sanitaris i Socials.
Quan la va nomenar el Primer Ministre Göran Persson, el 21 d'octubre de 2002, era secretària general de l'Església de Suècia, càrrec que ocupava des de 1999. Björklund va ser la primera ministra sueca de Defensa.
Com a dona, no ha prestat cap servei en l'exèrcit de Suècia i va ser la primera ministra de Defensa a no haver-ho fet.
Leni Björklund té un doctorat honorari de l'Institut Karolinska, una universitat mèdica d'Estocolm.
Björklund també ha estat citada pel comitè constitucional (Konstitutionsutskottet) diverses vegades. El novembre de 2005 es va informar que havia iniciat la cooperació militar amb la dictadura islamista d'Aràbia Saudita.

## Referències

* ↑ Mikael Holmström «Leni Björklund» (en suec). , 22-10-2002.
* ↑ Brors, Henrik «Försvarsministern anmäls för samarbete med diktatur» (en suec). , 22-11-2005 [Consulta: 10 gener 2007].
# Le Sorcier, le Prince et le Bon Génie

Le Sorcier, le Prince et le Bon Génie és un curtmetratge de Georges Méliès sortit el 1900 als inicis del cinema mut. Dura dos minuts.

## Sinopsi

Un príncep va a veure un bruixot que li fa uns quants trucs: desaparèixer una taula, canviar un calder en una dama i després fer desaparèixer aquesta darrera, a qui ara el príncep cortejava. Ara el príncep es molesta amb el mag i intenta matar-lo amb una espasa en va. Aleshores, el príncep es converteix en un captaire i envoltat per una multitud de dones d'aspecte místic, a les quals implora. Finalment pot recuperar el seu aspecte inicial i marxar amb la seva dama, mentre el mag està tancat en una gàbia.

## Notes i referències

* ↑ Le sorcier, le prince et le bon génie, Au bon ticket

## Enllaços externs

* *Le Sorcier, le Prince et le Bon Génie a Dailymotion