OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Antipes de Pèrgam

Moltes tradicions cristianes creuen que Sant Antipes seria l'Antipes al qual es fa referència a l'Apocalipsi de Joan Evangelista com el «testimoni fidel» de Pèrgam, «on resideix Satanàs». D'acord amb la tradició cristiana, Joan l'Apòstol ordenà Antipes com a bisbe de Pèrgam durant el regnat de l'emperador romà Domicià. L'explicació tradicional continua dient que Antipes fou martiritzat pels volts de l'any 92 en ser rostit dins d'un altar de bronze amb forma de toro per haver expulsat els que considerava com dimonis adorats per la població local.
Hi ha una tradició que diu que se secreta oli («mannà dels sants») de les relíquies de Sant Antipes. En els calendaris de cristianisme oriental, el dia de la festa d'Antipes és l'11 d'abril.

## Referències

* ↑ «11 abril » Sant Antipas, màrtir». Santoral català. [Consulta: 26 gener 2021].
* ↑ James, M. R.. «Antipas». A: James Hastings. Hastings' Dictionary of the Bible. I, 1898, pàg. 107. «[traduïda] D'acord amb una forma dels seus actes (citada pels bol·landistes d'un Synaxarion), va pregar perquè els que pateixen de mal de queixal poguessin ser alleujats en la seva tomba.»
* ↑ Ott, M. «Oil of Saints» (en anglès). Catholic Encyclopedia, 1911. «Following is a list of other saints from whose relics or sepulchres oil is said to have flowed at certain times: St. Antipas, Bishop of Pergamum, martyred under Emperor Domitian ("Acta SS., " April, II, 4) [traducció: El que segueix és una llista d'altres sants de les relíquies o sepulcres dels quals es diu que pot haver fluït oli en determinats moments: 1) Sant Antipes, bisbe de Pèrgam, màrtir sota l'emperador Domicià. ("Acta SS, "Abril, II, 4")]»

## Enllaços externs

* «Antipas, Bishop of Pergamum» (en anglès). Greek Orthodox Archdiocese of America.
* Arduino, Fabio. «Sant'Antipa di Pergamo Martire» (en italià), 09-04-2007.
# Granville Technology Group

Granville Technology Group Ltd. va ser un detallista britànic d'ordinadors basat a Simonstone, prop de Burnley, Lancashire, que va comerciar sota el nom The Computer Shop. Era el revenedor més gran a Regne Unit de les marques Time i Tiny, que eren produïdes per la Time Factory situada al mateix lloc. Un cert temps, l'empresa tenia més de 300 botigues a Regne Unit.
L'empresa va entrar en fallida al final de juliol 2005, període en què hi havia 1.600 empleats i era un dels detallistes informàtics més grans a la Gran Bretanya.

## Time Factory

Time Factory va ser el proveïdor principal de Granville Technology i era el fabricant real dels productes revenuts per Granville - els ordinadors, ordinadors portàtils i TVs de pantalla plana. L'empresa continua a donar suport als consumidors que han adquirit productes Time del Granville Group. La marca Time és actualment llicenciada per a Times UK al Regne Unit.

## Referències

* ↑ Granville Technology goes into administration(anglès)

## Enllaços externs

* Unravelling the mystery of Time Computers Arxivat 2009-02-04 a Wayback Machine.(anglès)
# Casa al carrer de Baix, 3 (Borrassà)

La Casa al carrer de Baix, 3 és una obra de Borrassà (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa cantonera situada al centre del poble, de planta baixa i un pis i golfes i coberta terrassada Tota la façana està arrebossada i no podem veure el paredat original, exceptuant la cantonada carreuada La planta baixa té tres obertures, dues de les quals cegades, amb la porta d'accés carreuada, i amb una obertura a sobre amb la data 1892 a la dovella clau. Les obertures dels pisos superiors són en arc rebaixat i es troben emmarcades per una motllura. Les obertures del primer pis tenen un balcó amb barana de ferro forjat decorada amb motius vegetals.

## Referències

* ↑ «Casa al carrer de Baix, 3». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 octubre 2017].
# Roosevelt (Minnesota)

Roosevelt és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 166 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Roosevelt tenia 166 habitants, 63 habitatges, i 48 famílies. La densitat de població era de 62,2 habitants per km².
Dels 63 habitatges en un 36,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,1% hi vivien parelles casades, en un 7,9% dones solteres, i en un 23,8% no eren unitats familiars. En el 17,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,63 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,02.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,5% tenia menys de 18 anys, un 9% entre 18 i 24, un 31,9% entre 25 i 44, un 24,7% de 45 a 60 i un 7,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 114 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.875 $ i la renda mediana per família de 35.625 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.292 $ mentre que les dones 23.036 $. La renda per capita de la població era de 15.656 $. Entorn del 8,5% de les famílies i el 12,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Roosevelt». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Roosevelt». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Luci Juli Cèsar (cònsol 64 aC)

Luci Juli Cèsar (en llatí Lucius Julius L. F. L. N. Caesar) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Júlia, de la branca dels Cèsar. Era fill de Luci Juli Cèsar (cònsol 90 aC) i oncle, per part de la seva germana Júlia, de Marc Antoni el triumvir.
Va arribar a la màxima magistratura de cònsol l'any 64 aC junt amb Gai Marci Fígul II i com el seu pare, era seguidor del partit aristocràtic. L'any 63 aC en el debat al senat va votar per la pena de mort contra els conspiradors catilinaris tot i que el marit de la seva germana, Publi Lèntul Sura era entre els acusats. Va viure alguns anys a Roma sense anar a cap província com a procònsol almenys fins al 52 aC en què se l'esmenta a la Gàl·lia, però com a llegat de Juli Cèsar. Va estar-se a la Gàl·lia fins a la Segona Guerra Civil (49 aC), quan va acompanyar Juli Cèsar a Itàlia, però no va participar activament a la guerra. Va continuar vivint a Roma, on el seu nebot Marc Antoni el va posar al front de la ciutat l'any 47 aC, quan es va veure obligat a marxar de la ciutat per la rebel·lió d'algunes legions a Itàlia. Però Luci Juli era ja vell, i no tenia l'energia suficient per mantenir a ratlla els revoltosos, cosa que va produir molta confusió durant l'absència de Marc Antoni.
A la mort del dictador el 44 aC va intentar conservar la neutralitat, tot i que simpatitzava amb el partit dels conspiradors. Va marxar de Roma i se'n va anar a Neàpolis on Ciceró el va veure i diu que estava "perillosament malalt". Quan va tornar a Roma no va ocupar el seu seient al senat, sigui per malaltia sigui per política, ja que li havia explicat a Ciceró, quan es van veure a Neàpolis, que ell aprovava l'oposició de Dolabel·la al seu nebot Marc Antoni, que tenia el poder a la ciutat. Quan Marc Antoni va marxar de Roma per anar a Mutina, es va presentar al senat.
A proposta seva l'any 43 aC es va derogar la llei agrària de Marc Antoni. Però es va oposar als desitjos dels més violents del seu partit que volien declarar a Marc Antoni enemic públic, buscant evitar que les coses arribessin a tal extrem que impedissin qualsevol intent de reconciliació. Encara que després (abril del 43 aC) de la derrota d'aquest va ser un dels primers en proposar que Marc Antoni fos declarat enemic de l'estat. Quan al final del 43 aC es va establir el Segon Triumvirat, Luci Juli Cèsar va ser inclòs entre els proscrits (el segon de la llista) i el primer del que Marc Antoni va dictar l'orde d'execució. Es va refugiar a casa de la seva germana Júlia, que va aconseguir que el seu fill li atorgués el perdó. Segurament es va retirar i va morir algun temps després docs no torna a ser mencionat. No era un home molt intel·ligent, però va tenir certa influència a través de les seves connexions familiars i la seva posició en la societat.

## Referències

* ↑ Smith, William. «Caesar 11. L. Julius Caesar, L. F. L. N.». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.
* ↑ Smith, William (editor). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 538.
# Companyia Teatre Micalet

La Companyia Teatre Micalet naix el 13 de maig de l'any 1995 per iniciativa de Joan Peris, Ximo Solano i Pilar Almeria com a centre de producció i exhibició teatral al Teatre Micalet.
En 2001 la Companyia Teatre Micalet innaugura el nou Teatre Micalet, un teatre ben equipat, polivalent i proper que propicia la comunicació entre actors i espectadors. Des de 2001 la companyia desenvolupa una activitat com a Centre de Producció i Exhibició amb el suport d'un conveni de col·laboració amb la Conselleria de Cultura. Després d'una breu interrupció al 2012 van assumir la gestió de nou el Teatre Micalet.
Des de la seua creació ha estrenat 30 espectacles de producció pròpia, sempre amb un segell propi i reconeixible i mantenint el compromís ferm pel teatre en valencià. El 2015 els directors artístics de la companyia eren Joan Peris i Pilar Almeria. El 2016 van estrenar Hamlet canalla de Manuel Molins.
En 2020 la companyia valenciana celebra els seus 25 anys d'història. Aqueix mateix any, la Societat Coral el Micalet va lliurar els Premis Miquelet 2020 corresponents a la 33 edició, on va reconéixer la labor de la Companyia Teatre Micalet durant 25 anys. Maria del Mar Bonet grava un disc dedicat a la poesia en llengua catalana. En 2021 la companyia és un dels tres tres finalistes de la VIII edició dels Premis Martí Gasull i Roig

## Referències

* ↑ «Història». [Consulta: 29 març 2021].
* ↑ «La Companyia Teatre Micalet es farà càrrec de nou de la gestió del teatre». El Punt Avui, 01-07-2012 [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «El teatre Micalet estrena Hamlet canalla, una obra actual inspirada en Shakespeare». TV3, 26-10-2016 [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ Julián, Laura. «“En el món de la cultura hem de continuar vivint i creant”» (en castellà), 08-09-2020. [Consulta: 29 març 2021].
* ↑ valència, m espí. «El Micalet premia la trajectòria d'Antoni Furió i la Companyia Teatre Micalet» (en castellà), 30-11-2020. [Consulta: 29 març 2021].
* ↑ Entraigües, Jimmy. «Maria del Mar Bonet grabarà un disc dedicat a la poesia en llengua catalana al Teatre Micalet - Comarcal CV» (en castellà). [Consulta: 29 març 2021].
* ↑ «La revista 'Sàpiens', Parlem i la Companyia Teatre Micalet són els tres finalistes dels VIII Premis Martí Gasull», 16-03-2021. Arxivat de l'original el 2021-03-18. [Consulta: 29 març 2021].

## Enllaços externs

* http://avetid.com/companyia-teatre-micalet/
* Pilar Almeria i Joan Peris: ‘Tenir a València un teatre com el Micalet és un miracle; o una tossuderia impressionant’
* SOLANO I CASANY: “LA CASA NO S'ABANDONA; LA LLENGUA TAMPOC”
# Cases al carrer Artail (Vilassar de Dalt)

Les Cases al carrer Artail són una obra de Vilassar de Dalt (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

El carrer Artail, vorejant la riera de Targa, està format per quinze cases de les anomenades casa de cos obreres. Són cases entre mitgeres de planta i pis, amb parets de càrrega longitudinals i coberta de teula amb vessant a la façana principal. Aquesta façana està formada per un portal d'arc escarser i una finestra a cada planta. A la planta baixa hi ha la cuina, el menjador, el rebost i l'eixida amb un safareig i la comuna coberts. A dalt hi ha els dormitoris. El carrer Artail neix a mitjans del segle xix, al voltant de les fàbriques tèxtils (Cal Garbat), per allotjar els obrers. Respon a les idees urbanístiques que s'adeqüen a la situació d'expansió del sector industrial i creixement del proletariat obrer. El model de casa que s'adoptà fou una evolució de la casa de cos preindustrial. La seva peculiaritat ve donada per l'amplada (5 m, un cos) i llargària (20m). Diverses de les cases han sofert modificacions amb l'obertura de finestres, arrebossats recents, etc.

## Història

Una de les cases conserva l'escriptura de compra datada el 1856.
Les cases del carrer Artail progegides com a BCIL són les que van del número 1 fins al 53 (números imparells) i la de l'abat Oliba número 1.

## Referències

* 1 2 3 «Cases al carrer Artail». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 agost 2017].
# Càl·lies

Càl·lies és el nom dels següents personatges:
* Càl·lies, membre de la família sagrada dels Iàmides.
* Càl·lies d'Atenes, propietari de mines i pare d'inventor,
* Càl·lies (comandant), comandant atenenc.
* Càl·lies de Calcis, tirà de Calcis.
* Càl·lies de Tèspies, ambaixador de Tèspies.
* Càl·lies, poeta còmic.
* Càl·lies d'Argos, poeta grec.
* Càl·lies de Mitilene, escriptor grec.
* Càl·lies de Siracusa, historiador grec.
* Càl·lies de Siracusa, orador grec.
* Càl·lies d'Arados, arquitecte grec.
* Càl·lies-Hipònic, família atenenca.
** Càl·lies I, opositor de Pisístrat.
** Càl·lies II, militar i ambaixador atenenc.
** Càl·lies III, militar i negociador atenenc.
# Lluís de Gorízia-Tirol

Lluís de Gorízia-Tirol o de Tirol (Ludwig von Tirol) fou co-comte de Tirol, co-duc de Caríntia i co-marcgravi de Carniola de 1295 a 1305. Era fill de Meinard II de Gorízia-Tirol i va governar juntament amb els seus germans Otó I de Tirol i III de Caríntia i Carniola i Enric II de Tirol, VIII de Caríntia i III de Carniola.
No es va casar i va morir el 22 de setembre de 1305. Els seus germans Otó i Enric van continuar governant junts.
# Anton Carrera i Busquets

Anton Carrera i Busquets (Vic, 1943) és un poeta català.
Llicenciat en filologia catalana, participà del moviment de la Nova Cançó recitant els seus poemes i enregistrant diversos discos: Anton Carrera diu els seus poemes (1969), Anton Carrera (1971) i Piràmide (1974).
La seva obra evolucionà des d'un estil més popular i de caràcter social cap a unes composicions més analítiques i rigoroses. D'aquesta època destaquen Volum inevitable (1975), Les gestes essencials (1979), Nívia (1981), Tremp d'or (1991) i En llista d'espera (1998, premi Rosa Leveroni 1997). El 1991 va ser proclamat mestre en Gai Saber per la seva obra Ausa, la dels turons.
També s'interessà per la pintura, cursant estudis de belles arts i col·laborant amb el pintor Fidel Bofill. Ha publicat també assajos com Teoria de l'acoblament aplicada a setze poemes catalans (1994) i una Antologia poètica de Jacint Verdaguer (2002).

## Referències

* 1 2 3 4 «Anton Carrera i Busquets». Diccionari de la literatura catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Duralex Gigogne

El got Gigogne és un got de vidre trempat creat per l'empresa francesa Saint-Gobain l'any 1946 i comercialitzat baix la marca Duralex.
És un got fàcilment apilable i més resistent que la majoria de gots de vidre.
Va ser molt utilitzat als menjadors escolars de França als anys 1960 i 1970, on hi havia un joc on aquell alumne que tenia un got amb un número de motle major havia de servir a la resta de companys.

## Referències

* 1 2 3 «Karambolage - Duralex». Arte, 23-01-2015. [Consulta: 14 setembre 2019].
* ↑ Duralex : retour "verre" le futur !, Vincent Vidal, Home Fashion News, décembre 2013
# Charles Alexander Eastman

Charles Alexander Eastman, nom anglès d'Ohiyesa (guanyador) (Minnesota, 1858 - Detroit, 1939) fou un intel·lectual sioux. Membre de la tribu santee, va rebre l'educació tradicional fins als 15 anys, i fou el primer sioux graduat en medicina a Darmouth i va escriure llurs vivències i les del seu poble en anglès, com Indian Boyhood (1902), Red Hunters and the Animal People (1904), Old Indian Days (1907), The Soul of the Indian(1911), Indian Child Life (1913) Indian Scout Talks (1914), The Indian To Day (1915), From Deep Woods Into Civilization (1916) i Indian Heroes and Great Chieftains (1918). Fou metge a la reserva de Pine Ridge el 1890, on protestà pels fets de Wounded Knee i fou acomiadat. Després de moltes penúries, el 1900 fou nomenat metge de la reserva de Crow Creek, però el 1901 en fou acomiadat per enfrontar-se a la BIA. Aleshores començà a escriure i a recórrer tot el territori indi. El 1911 es va establir a Nou Hampshire i el 1923 fou nomenat Inspector d'Indis. També fou un dels impulsors de la Society of American Indians, primera associació panameríndia moderna.

## Enllaços externs

* Biografia (anglès)
# Rompan todo: La historia del rock en América Latina

Rompan todo: La historia del rock en América Latina és una minisèrie documental i musical de l'any 2020, basada en el moviment del rock en espanyol a Llatinoamèrica. La sèrie és transmesa pel servei web Netflix. Va ser creada per Nicolás Entel i dirigida per Picky Talarico. Comptà amb la producció executiva de Nicolás Entel, Picky Talarico, Iván Entel i el músic argentí Gustavo Santaolalla i la producció de la companyia Red Creek.
Aquesta minisèrie narraria l'evolució del rock a Llatinoamèrica des dels seus orígens als anys 50, basada en el rock and roll nord-americà, la seva connexió amb l'àmbit sociopolític dels països on es va desenvolupar, fins a l'actualitat; amb els seus protagonistes com a narradors dels successos presentats, que presenta artistes com Fito Páez, Charly García, Andrés Ciro Martínez, Àlex Lora, entre d'altres.
Es va estrenar el 16 de desembre del 2020 per Netflix i compta amb 6 capítols d'aproximadament una hora de durada.

## Episodis

| Número | Títol | Descripció |
| 1 | La Rebeldía | El rock llatinoamericà es va inspirar amb The Beatles, i La Bamba de Ritchie Valens, però va trobar la seva força en la joventut i la resistència al totalitarisme. |
| 2 | La Represión | La banda Peace and Love comença a corejar "Tenim el poder" a Avándaro, el primer festival de rock de Mèxic el 1971, i el govern reaccionà prohibint el rock and roll. |
| 3 | Música a Colores | Després de la caiguda de la dictadura militar argentina el 1983 i el terratrèmol de la Ciutat de Mèxic el 1985, el rock en espanyol es dispara amb enginy i identitat. |
| 4 | Rock en tu idioma | Soda Stereo, a Argentina, va ser el primer grup a crear èxits llatinoamericans, seguit de Caifanes a Mèxic i Los Prisioneros a Xile en temps de Pinochet. |
| 5 | Un solo continente | A Mèxic, Café Tacvba combinaria el rock amb la música tradicional mexicana mentre Aterciopelados, que triomfa a MTV Llatí, faria el mateix amb ritmes i sons de Colòmbia. |
| 6 | Una nueva era | Les bandes de rock donarien suport a l'aixecament zapatista a Mèxic. Cada vegada apareixen més dones a l'escena, i la música evolucionà cap a l'electrònica i el reggaeton. |

## Referències

* ↑ Rojas, Yumber Vera. «"Rompan todo" documenta al rock latinoamericano en Netflix | La serie de seis episodios ya están disponibles en la plataforma». PAGINA12, 1608070077. [Consulta: 16 desembre 2020].
* ↑ Tiempo, Casa Editorial El. «Así es 'Rompan todo', el documental de Netflix del rock en español» (en castellà). El Tiempo, 15-12-2020. [Consulta: 16 desembre 2020].
* ↑ de 2020, Por Ezequiel Ruiz 16 de Diciembre. «Cómo es “Rompan Todo”, la miniserie documental de Netflix que cuenta la historia del rock en América Latina» (en espanyol europeu). infobae. [Consulta: 16 desembre 2020].
* ↑ «Rompan todo: la miniserie que narra la historia del rock latinoamericano» (en castellà). Radio Nacional de Colombia, 15-12-2020. [Consulta: 16 desembre 2020].
Sèries originals de Netflix :
Sèries en emissió :
Sèries acabades :
Sèries continuades :
# Comtat de Powhatan

El Comtat de Powhatan és un dels 95 comtats de l'estat americà de Virgínia. La seu del comtat és Powhatan, i la seva ciutat més gran és Powhatan. El comtat té una superfície de 680 km² (dels quals 3 km² estan coberts per aigua), una població de 22.377 habitants, i una densitat de població de 33 hab/km² (segon el cens nacional de 2000). El comtat va ser fundat el 1777. El comtat forma part de la regió metropolitana de Richmond.

## Referències

* ↑ «U.S. Census Bureau Delivers Washington's 2010 Census Population Totals, Including First Look at Race and Hispanic Origin Data for Legislative Redistricting». U.S. Census Bureau.
* ↑ «Easy stats». U.S. Census Bureau.
* ↑ «2010 Census». U.S. Census Bureau.
# Corrosió anaeròbica

L corrosió anaeròbica o corrosió de l'hidrogen és una forma de corrosió dels metalls que ocorre en presència d'aigua anòxica. Aquest tipus de corrosió implica una reacció química redox que redueix els ions hidrogen per a formar hidrogen molecular.
Els metalls entren en solució aquosa i són oxidats.
Reacció d'oxidació (independent del pH):
    $Fe\;\rightarrow \;Fe^{2+}\;+\;2\,e^{-}$
Reacció de reducció en solució àcida:
    $2\,H^{+}\;+\;2\,e^{-}\rightarrow \;H_{2}\;$
En solució àcida, les molècules d'aigua es protonen i els ions oxoni (H₃O$^+$) són reduïts directament a H₂.
Reacció de reducció en solució neutra o lleugerament alcalina:
    $2\,H_{2}O\;+\;2\,e^{-}\;\rightarrow \;H_{2}\;+\;2\,OH^{-}$
En una solució neutra o lleugerament alcalina, els protons de l'aigua es redueixen a hidrogen molecular produint ions hidròxid responsables de la precipitació de la solució lleugerament soluble d'hidròxid de ferro (Fe(OH)₂).
Això finalment dona lloc a la reacció total de corrosió anaeròbica del ferro en l'aigua:
    $Fe\;+\;2\,H_{2}O\;\rightarrow \;Fe(OH)_{2}\;+\;H_{2}\;$

## Transformació d'hidròxid de ferro(II) en magnetita

Sota condicions anaeròbiques, l'hidròxid de ferro(II), Fe(OH)₂, es pot oxidar pels protons de l'aigua per formar magnetita ai hidrogen molecular. Aquest procés està descrit per la Reacció de Schikorr :
    3 Fe(OH)₂ → Fe₃O₄ + H₂ + 2 H₂O
    hidròxid ferrós → magnetita + hidrogen + aigua
La magnetita ben cristal·litzada és (Fe₃O₄) és termodinàmicament més estable que l'hidròxid de ferro(II), Fe(OH)₂.
Aquest procés també es presenta durant la corrosió anaeròbica del ferro i l'acer en aigua anòxica, aigua subterrània i en sòls reductors per sota la capa freàtica.
# Charles Addo Odametey

Charles Addo Odametey (Accra, 23 de febrer de 1937 - Accra, 29 de desembre de 2006) fou un futbolista ghanès de la dècada de 1960.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Ghana. Té el rècord de més finals disputades de la Copa d'Àfrica, on fou campió el 1963 i 1965.
Pel que fa a clubs, destacà a Accra Hearts of Oak SC.

## Referències

* ↑ «Perfil a sports-reference.com». Arxivat de l'original el 2020-04-18. [Consulta: 1r setembre 2019].
* ↑ Courtney, Barrie; Cruickshank, Mark; Knight, Ken; Mazet, François; Morrison, Neil; Veroeveren, Piet; Stokkermans, Karel. "African Nations Cup 1963". RSSSF, 15 August 2013. Retrieved on 18 August 2013.
* ↑ Courtney, Barrie; Cruickshank, Mark; Jönsson, Mikael; Knight, Ken; Mazet, François; Morrison, Neil; Stokkermans, Karel. "African Nations Cup 1965". RSSSF, 15 August 2013. Retrieved on 18 August 2013.
* ↑ BBC African Nations Cup records
# Rompuda del Gironès

La Rompuda del Gironès és un paratge de camps de conreu oberts en el bosc del terme municipal de Castellcir, a la comarca del Moianès.
És al nord-oest del terme, al nord-est de la masia del Gironès, a l'esquerra del torrent de la Fàbrega, a prop i a migdia del Pla Rubí. Per l'extrem sud-oest de la rompuda discorre el Camí de Castellterçol a Marfà.