OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Granite (Utah)

Granite és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Utah. Segons el cens del 2000 tenia 2.018 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Granite tenia 2.018 habitants, 609 habitatges, i 537 famílies. La densitat de població era de 530 habitants per km².
Dels 609 habitatges en un 43,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 78,8% hi vivien parelles casades, en un 5,4% dones solteres, i en un 11,8% no eren unitats familiars. En el 8,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,31 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,51.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,5% tenia menys de 18 anys, un 11,1% entre 18 i 24, un 22,4% entre 25 i 44, un 31,2% de 45 a 60 i un 6,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 103,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 108.343 $ i la renda mediana per família de 109.496 $. Els homes tenien una renda mediana de 67.188 $ mentre que les dones 35.588 $. La renda per capita de la població era de 40.098 $. Cap de les famílies i el 0,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Granite». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Granite». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Granite Falls (Washington)

Granite Falls és una població dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del July 1, 2008 tenia 3.088 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Granite Falls tenia 2.347 habitants, 846 habitatges, i 594 famílies. La densitat de població era de 529,9 habitants per km².
Dels 846 habitatges en un 45,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,7% hi vivien parelles casades, en un 10,6% dones solteres, i en un 29,7% no eren unitats familiars. En el 23,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,77 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,31.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33,2% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 36,8% entre 25 i 44, un 15,6% de 45 a 60 i un 6,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 47.643 $ i la renda mediana per família de 52.150 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.469 $ mentre que les dones 26.809 $. La renda per capita de la població era de 17.425 $. Aproximadament el 5,1% de les famílies i el 7,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Granite Falls». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Granite Falls». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Goltsovka

Goltsovka (en rus: Гольцовка) és un poble de l'óblast d'Ivànovo, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 152 habitants.

## Referències

* ↑ Plantilla:Книга
# Gonçal Comella i Roca

Gonçal Comella i Roca (Vic, segle xix -Barcelona, 11 de gener de 1908) fou un industrial, fill de la coneguda i anomenada Fonda de Frare (Carrer de Sant Hipòlit). S'establí a Vic i prompte traslladà el seu negoci (gèneres de punt) a Barcelona, l'any 1870, al Carrer Nou de la Rambla, amb el nom de l'Elèctrica, després al Carrer de la Boqueria i més tard a la Riera del Pi, avui Cardenal Cassanyes. Actualment segueix amb el seu nom al Passeig de Gràcia i a la Diagonal.
Mor a Barcelona el dia 11 de gener de 1918 casat amb Esperança Marsal, deixant tres fills: Gonzalo, Josefa i Esperança.

## Bibliografia

* Miquel dels Sants Salarich i Torrents, Miquel S. Ylla-Català i Genís «Vigatans Il·lustres». Publicacions del Patronat d'Estudis Ausonencs Vic, Núm. 5-6

## Referències

* ↑ «esquela: Gonzalo Comella y Roca». La Vanguardia, 16-01-1908, pàg. 1.
# Gonçal Artur López Nadal

Gonçal Artur López Nadal (Palma, 10 de gener de 1953) és un professor universitari i un escriptor. És professor emèrit d'Història econòmica de la Universitat de les Illes Balears, on ensenyà fins a l'any 2021. Actualment és investigador col·laborador.
Nebot del diplomàtic i traductor Guillem Nadal Blanes, va viatjar amb ell a l'Índia i a altres indrets. Va estudiar història a la Universitat Autònoma de Barcelona i se va doctorar en aquesta especialitat. Va assolir un segon doctorat a la Universitat de Leeds, on havia treballat ans abans com a lector. Va gaudir de l'amistat i protecció de Joan Mascaró i Fornés. S'ha especialitzat en la història dels corsaris. La seva obra principal és El Corsarisme mallorquí a la Mediterrània occidental, 1652-1698. Un comerç forçat, Palma, 1986.

## Referències

* ↑ «Gonçal López Nadal, profesor de Historia Económica: «El virus es una bofetada brutal a una economía frágil por su completa dependencia»» (en castellà), 27-01-2021. [Consulta: 14 novembre 2021].
* ↑ https://www.uib.es/es/personal/ABDQ4NjE/
* ↑ Ballester, Miquel àngel. «Gonçal López Nadal: “Si Mascaró veiés la urbanització de la costa estaria molt espantat i ploraria”», 26-08-2017. [Consulta: 14 novembre 2021].

## Enllaços externs

* Recopilació de traballs de Gonçal Artur López Nadal a Dialnet
# Gonçal Comellas Fàbrega

Gonçal Comellas Fàbrega (Avinyonet de Puigventós, 1945) és un violinista i director d'orquestra empordanès. Nascut al Mas Comellas d'Avinyonet, en una família sense cap músic, Gonçal Comellas recorda que la seva connexió amb la música la va copsar per primer cop quan "vibrava amb la música de les festes majors del poble". Va tenir com a primer professor de solfeig a Florenci Mauné. Continuà els seus estudis de piano amb Úrsula Sans. L'any 1957 es va traslladar de l'Empordà a Barcelona i es convertí en deixeble de Joan Massià al Conservatori Municipal de Barcelona, però també va rebre classes de B. Katone i Yehudi Menuhin.
Debuta a Barcelona com a concertista amb 14 anys i l'any 1962, amb disset anys, finalitza els estudis musicals amb les màximes qualificacions i amb Premi Extraordinari de violí i de Premi de Música de Cambra.
L'any 1967 el trobem com a solista al Palau de la Música Catalana, i el 1972 el mestre Yehudi Menuhin el proposa per tocar al Festival de la ciutat de Londres. Amb aquest concert va començar una llarga col·laboració entre tots dos que culminaria amb la interpretació conjunta del doble concert de Bach arreu d'Europa.
Va ser fundador del Quartet de corda Ciutat de Barcelona i ha col·laborat amb importants directors i orquestres. També ha participat amb importants festivals i ha enregistrat nombroses gravacions.
En els darrers temps s'ha dedicat a la direcció orquestral i, fins a l'any 1988 ha estat concertino a l'Orquestra Simfònica del Teatro de la Zarzuela.

## Referències

* ↑ «Gonzalo Comellas» (en castellà). Revista de Girona. [Consulta: 27 abril 2016].
* 1 2 3 «Gonçal Comellas i Fàbregas». Enciclopèdia.cat. [Consulta: 27 abril 2016].
* 1 2 «Gonçal Comellas: L'Art a través del violí, una vida a través de la música». Sonograma magazine, 22-04-2016. [Consulta: 27 abril 2016].
* ↑ «Gonçal Comellas, violinista i director». [Consulta: 27 abril 2016].
* 1 2 3 Padrosa, Inés. Diccionari biogràfic de l'Alt Empordà. Girona: Diputació, 2009. Girona: Diputació de Girona, 27/04/2016, p. 225. ISBN 9788496747548.
* ↑ «Concert de Yehudi Menuhin i l'Orquestra Catalana de Cambra dirigida per Gonçal Comellas, al cicle "Música a l'escola"al XV Festival internacional de Música de Barcelona». Centre de Documentació de l'Orfeó Català. [Consulta: 27 abril 2016].
# Gran Casino

* Per a altres significats, vegeu Gran Casino del Foment de Terrassa.
Gran Casino, també coneguda com a En el viejo Tampico és una pel·lícula mexicana realitzada el 1946 durant l'etapa de l'Època d'Or del cinema mexicà, protagonitzada per Jorge Negrete i l'actriu i cantant Libertad Lamarque. Aquest film clàssic és una de les poques produccions comercials del director surrealista Luis Buñuel i la primera que va dirigir a Mèxic. El Trio Calaveres que acompanyava a Jorge Negrete a les seves rodes musicals fa aparicions a la cinta. La història adaptada de la novel·la El rugit del paradís de Michel Weber relata els problemes amb inversors del petroli abans de la nacionalització del petroli a Mèxic pel govern mexicà.

## Argument

A la ciutat petroliera de Tampico (Tamaulipas) de principis de segle, Gerardo Ramírez i Demetrio García, dos pròfugs de la presó, entren a treballar per a l'argentí José Enrique Irigoyen, que explota pous petroliers. El petrolier desapareix i la seva germana Mercedes arriba a Tampico per fer-se càrrec del negoci. Encara que sospita que Gerardo i Demetrio poden estar involucrats en la desaparició del seu germà, Mercedes no pot evitar sentir-se atreta pel primer.

## Enllaços externs

* Crítica a Rotten Tomatoes (anglès)
* http://lonestar.utsa.edu/rlwilson/jn4649.html Arxivat 2005-07-29 a Wayback Machine.
# Guillermo Daniel Rodríguez Pérez

Guillermo Daniel Rodríguez Pérez (Montevideo, 21 de març de 1984) és un futbolista internacional uruguaià que juga en la posició de defensa a l'AC Cesena d'Itàlia.
Rodríguez va començar la seva carrera professional al Danubio Fútbol Club de Montevideo (2002-2006). Va ser cedit a l'Atlas de Guadalajara (Mèxic) el 2004 i més endavant al Lens francès. El 2009 va tornar a l'Uruguai per jugar amb el Club Atlético Peñarol.
El 2011 va fitxar per l'AC Cesena italià.

## Palmarès
### Danubio Fútbol Club

* Campió de l'Uruguai (1): 2004.

## Enllaços externs

* Estadístiques de la Primera Divisió de l'Argentina (castellà)
* Perfil de Guillermo Rodríguez a national-football-teams.com (anglès)
# Guillermo Dupaix

Guillermo Dupaix (Vielsam, Província de Luxemburg, Bèlgica, aleshores part del Ducat de Luxemburg, 22 de gener de 1746 - Mèxic, 1818) fou un dels primers antiquaris de les civilitzacions mesoamericanes. Va néixer amb el nom de Guillaume Joseph Dupaix al Ducat de Luxemburg, part del Sacre Imperi, i des d'edat primerenca es va inclinar per les forces armades. Va viure a Espanya fins que el 1790 va aconseguir els favors del rei per viatjar al virregnat de Nova Espanya.
Autor d'una extensa obra arqueològica el millor treball de la qual és «Antiquités Mexicaines. Relation des trois expéditions du Capitaine Dupaix ordonnés el 1805, 1806 et 1807, pour le recherche des antiquités du pays notamment celles de Mitla et de Palenque; acompagnée des dessim de Castañeda», un llibre en tres volums que es va publicar a París, el 1834, enriquit amb il·lustracions de Luciano Castañeda, també destaca entre els seus llibres «Expediciones acerca de los monumentos de la Nueva España, 1805-1808», que no va veure la llum fins que el 1969 va ser editat a Madrid. Va morir el 1818 a la ciutat de Mèxic.
Va ser absolt d'una acusació de deslleialtat al rei d'Espanya el 1808.

## Bibliografia

* Le Brun-Ricalens, Foni, Leonardo López Luján, Marie-France Fauvet-Berthelot et Elodie Richard. 2014. Guillaume Joseph Dupaix (1746-1818) alias Guillermo Dupaix: un Luxembourgeois méconnu aux origines de l'archéologie précolombienne et mexicaine. Archaeologia luxemburgensis 1: 130-151.

## Enllaços externs

* La col·lecció de la Real Expedició Anticuaria. Arxivat 2012-01-12 a Wayback Machine. escrit per Marie-France Fauvet-Berthelot et al.
* El capità Guillermo Dupaix i el seu àlbum arqueològic de 1794. Arxivat 2012-01-12 a Wayback Machine. escrit per Leonardo López Luján
* Les "corregudes particulars" del capità Guillermo Dupaix. Arxivat 2013-10-10 a Wayback Machine. escrit per Leonardo López Luján
# Gustav von Escherich

Gustav von Escherich (Màntua, 1 de juny de 1849 - Viena, 28 de gener de 1935) va ser un matemàtic austríac.

## Vida i obra

Escherich va estudiar a les universitats de Graz i de Viena i es va doctorar en aquesta última el 1873. El 1874 va ser nomenat professor ajudant a la universitat de Graz i el 1879, a instàncies de Leopold Gegenbauer, de la universitat de Czernowitz. A partir de 1884 i fins a la seva jubilació el 1920, va ser professor de la universitat de Viena, en la qual també va ser degà (1893/94) i rector (1903/04).
Escherich va ser fundador, amb Emil Weyr, de la revista Monatshefte für Mathematik. També va ser un dels fundadors, amb Ludwig Boltzmann i Emil Müller de la Societat Matemàtica Austríaca.

## Referències

* ↑ Hafner, 2009, p. 338.
* ↑ Kaltenbacher, 2019, p. 42.

## Bibliografia

* Hafner, Wolfgang. «Monatshefte für Mathematik und Physik — A Showcase of the Culture of Mathematicians in the Habsburgian-Hungarian Empire During the Period from 1890 until 1914». A: Hafner W., Zimmermann H. (eds). Vinzenz Bronzin's Option Pricing Models (en anglès). Springer, 2009, p. 337-358. ISBN 978-3-540-85710-5.
* Kaltenbacher, Barbara «A Presentation of the Austrian Mathematical Society» (en anglès). EMS Newsletter, Vol. 12, 2019, pàg. 42-43. ISSN: 1027-488X.
* Wirtinger, Wilhelm «Gustav von Escherich» (en alemany). Monatshefte für Mathematik und Physik, Vol. 42, 1935, pàg. 1-6. DOI: 10.1007/BF01733275. ISSN: 0026-9255.

## Enllaços externs

* «Gustav Ritter von Escherich, Prof. Dr.». Wien Universität. [Consulta: 21 març 2020]. (alemany)
# Gustav von Kahr

Gustav von Kahr (29 de novembre de 1862 - 30 de juny de 1934) va ser un polític alemany, Primer Ministre de Baviera de 1920 a 1921.

## Biografia

Nascut a Baviera, va estudiar Dret i va exercir com a advocat abans d'entrar en la política. Va tenir contactes amb els grups monàrquics i catòlics de Baviera encara que era protestant. El 1917 va ser nomenat governador provincial a Baviera, càrrec del qual va ser retirat després de la revolució de novembre l'any següent.
El 1920 va ser nomenat primer ministre de Baviera, des d'on va afavorir els grups de dretes nacionalistes, i fins i tot als moviments que pretenien separar Baviera d'Alemanya. Després del decret de protecció de la república, va renunciar al càrrec el 1921, tornant dos anys després com a comissari estatal controlant, al costat d'altres de militars i polítics, Baviera gairebé de forma dictatorial. Al principi va donar cert suport a les temptatives colpistes dels nazis i altres grups en el putsch de Múnic o de la cerveseria, però quan s'anava a produir la manifestació a Múnic, va donar ordre de reprimir-la, la qual cosa li va costar el suport dels dretans nacionalistes de Baviera.
El 1924, conegut el seu primer suport al cop fallit, va ser pressionat per abandonar el càrrec, ocupant un lloc a la cambra de revisió de lleis a Baviera uns anys més. Durant la nit dels ganivets llargs, el 30 de juny de 1934, va ser assassinat per membres de les SS.
# Gustave Ador

Gustave Ador (Cologny, Cantó de Ginebra, 1845 — 1928) va ser un estadista i polític suís.
Va ser president del Consell Nacional de Suïssa (1901) i del Comitè Internacional de la Creu Roja. Durant la Primera Guerra Mundial assegurà la neutralitat de Suïssa i va ser elegit president de la Confederació (1918-19) i president ad honorem de la Societat de Nacions.

## Referències

* ↑ «Gustave Ador». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Grentzingen (Luxemburg)

Grentzingen (en luxemburguès: Grentzen; en alemany: Grentzingen) és una vila de la comuna d'Ettelbruck situada al districte de Diekirch del cantó de Diekirch. Està a uns 25 km de distància de la ciutat de Luxemburg.

## Referències

* ↑ «Grentzingen». [Consulta: 22 octubre 2015].
# Gösta Neuwirth

Gösta Neuwirth (Viena, 26 de juliol de 1937) és un compositor i musicòleg austríac.
Neuwirth prové d'una família musical; El pianista Harald Neuwirth és el seu germà, la compositora Olga Neuwirth, la seva neboda. Va estudiar composició a la Universitat de Música de Viena amb Karl Schiske i estudis de música i teatre a la Universitat de Viena. Després d'un breu treball com a periodista a la Graz Neue Zeit, va continuar els seus estudis a la Universitat Lliure de Berlín amb Adam Adrio, perquè el professor vienès de musicologia Erich Schenk va donar al seu tema de tesi (Franz Schreker i la seva òpera Der ferne Klang) un antisemita, quan li havia disminuït la motivació. El 1968 es va doctorar a Berlín amb l'obra Die Harmonik a l'òpera "Der ferne Klang" de Franz Schreker.
Del 1968 al 1970 Neuwirth va treballar a l'Arxiu Mendelssohn de la Fundació Prussiana del Patrimoni Cultural i del 1970 al 1972 va treballar a l'edició completa de Schönberg. Del 1973 al 1982 Neuwirth va dirigir l'estudi electrònic de la Universitat de Música de Graz i va impartir conferències sobre la història de la música a la universitat en l'escola de la música.
Del 1982 al 2000 va ser professor d'història de la teoria de la música a la Universitat de les Arts de Berlín, i des del 2009 és professor d'honor a la Universitat de Friburg.
Entre els seus estudiants hi ha nombrosos compositors de renom, entre els quals destaca Bernhard Lang, Peter Ablinger, Georg Friedrich Haas, Arnulf Herrmann, Isabel Mundry, Hanspeter Kyburz, Orm Finnendahl, Enno Poppe i Oliver Korte. En el seu 70è aniversari, el "Styriarte 2007" va organitzar un homenatge a les seves obres de Schreker. Per al 80è aniversari, la "Gesellschaft der Musikfreunde" va organitzar un concert a Donaueschingen amb obres de Neuwirth, el seu professor Karl Schiske i els seus estudiants Peter Ablinger i Martin Kapeller. Al mateix temps, va aparèixer una nova versió de la seva composició Piss-Pott o Pot of Pieces: 22 miniatures per a piano.

## Treballs seleccionats

* Requiem, 1956
* Homenatge à Mahler, 1966
* Der Garten der Pfade, die sich verzweigen, 1975
* Streichquartett, 1976
* Pisspott oder Pot of Pieces, 1973–1981, Nova versió 2017
* Eine wahre Geschichte, 1981 (òpera de cambra)
* Sis cançons basades en textos de Maurice Maeterlinck, 199

## Vegeu també

* Gösta Neuwirth

## Enllaços externs

* http://www.worldcat.org/identities/lccn-no93-012058/
* https://portal.dnb.de/opac.htm?method=simpleSearch&cqlMode=true&query=idn%3D120260417
* https://www.discogs.com/artist/619822
# Hamsiköy (Maçka)

Hamsiköy és un poble turc del districte Maçka de la província de Trebisonda, Regió de la Mar Negra. Hamsiköy dista 19 km de Maçka i 48 km de Trebisonda.
La població del poble és de 320 habitants (2012). Hamsiköy és famós per realitzar per l'agost de cada any el «Hamsiköy Sütlaç Festivali» (Festival del Sütlaç de Hamsiköy). En turc Hamsi és l'aladroc i köy és poble.

## Referències

* ↑ http://www.yerelnet.org.tr/koyler/koy.php?koyid=261928 Arxivat 2014-11-10 a Wayback Machine.
* ↑ Cultura i turisme de Trebisonda (en turc).
* ↑ Hamsiköy sütlaç festivali (en turc).

## Vegeu també

* Sütlaç

## Enllaços externs

* Hamsiköy Arxivat 2014-12-17 a Wayback Machine.
# Hamsili pilav

Hamsili pilav és un plat de peix i de pilav de la cuina turca, especialment de la regió de la Mar Negra, fet amb l'aladroc (hamsi) i arròs com ingredients bàsics.

## Elaboració

Els aladrocs es netegen bé i es deixen primer en un colador després sobre un paper o un drap per llevar-los l'aigua. Es posa oli de cuinar en una paella i s'hi fregeixen pinyons i "kuş üzümü" (panses de Corint). S'elabora un pilav (arròs pilaf a l'estil turc) i se li afegeixen els pinyons i les panses fregits. Els aladrocs s'obren en dues ales i es posen ordenadament, un al costat de l'altre, dins d'una safata, amb el pell dels peixos tocant la palla. S'omple d'aquest arròs la safata, a sobre dels peixos. Després l'arròs es cobreix igualment per la part superior amb aladrocs. Tot això es cuina dins d'un forn preescalfat.

## Vegeu també

* Hamsi tava

## Referències

* ↑ Kudret Emiroğlu; A. Cemal Saydam; Nihal Kadıoğlu Çevik Hamsi kurban o göze: deniz, tarih ve mutfak kültürü. Heyamola Yayınları, 2008. ISBN 978-975-6121-73-3.
* 1 2 Banu Atabay. Mütevazı Lezzetler Pilavlar. Banu Atabay, p. 63–. GGKEY:1GX51YGE65P.

## Enllaços externs

* Imatges de "hamsili pilav"
# Hart's Location

Hart's Location és una població dels Estats Units a l'estat de Nou Hampshire. Segons el cens del 2000 tenia 37 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hart's Location tenia 37 habitants, 15 habitatges, i 10 famílies. La densitat de població era de 0,8 habitants per km².
Dels 15 habitatges en un 33,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66,7% hi vivien parelles casades, en un 0% dones solteres, i en un 33,3% no eren unitats familiars. En el 26,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,3% tenia menys de 18 anys, un 5,4% entre 18 i 24, un 35,1% entre 25 i 44, un 8,1% de 45 a 60 i un 27% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.250$ i la renda mediana per família de 70.833$. Els homes tenien una renda mediana de 26.250$ mentre que les dones 28.750$. La renda per capita de la població era de 19.609$. Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hart's Location». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hart's Location». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Halterofília als Jocs Olímpics d'Estiu de 1920 - pes lleuger

Halterofília als Jocs Olímpics d'estiu de 1920 :
| −60 kg | homes |
| −67.5 kg | homes |
| −75 kg | homes |
| −82.5 kg | homes |
| +82.5 kg | homes |
| < 1904 1924 > |||
La competició del pes lleuger, amb un pes dels aixecadors inferior a 67,5 kg, va ser una de les cinc proves d'halterofília que es disputà durant els Jocs Olímpics d'Anvers de 1920. Hi van prendre part 12 aixecadors en representació de 10 nacions.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Alfred Neuland (EST) | Louis Williquet (BEL) | Florimond Rooms (BEL) |

## Resultats

| Pos. | Aixecador | Nació | Total | Pes alçat | Pes alçat | Pes alçat |
| Pos. | Aixecador | Nació | Total | Arrancada | Impuls | Dos temps |
| 1 | Alfred Neuland | Estònia | 257,5 | 72,5 | 75,0 | 110,0 |
| 2 | Louis Williquet | Bèlgica | 240,0 | 60,0 | 75,0 | 105,0 |
| 3 | Florimond Rooms | Bèlgica | 230,0 | 55,0 | 70,0 | 105,0 |
| 4 | Giulio Monti | Itàlia | 230,0 | 55,0 | 70,0 | 105,0 |
| 5 | Karl Olofsson | Suècia | 220,0 | 55,0 | 70,0 | 95,0 |
| 5 | Fernand Arnout | França | 220,0 | 60,0 | 60,0 | 100,0 |
| 7 | Jean Vaquette | França | 215,0 | 55,0 | 65,0 | 95,0 |
| 8 | Johny Grün | Luxemburg | 210,0 | 52,5 | 67,5 | 90,0 |
| 8 | Wilhelmus van Nimwegen | Països Baixos | 210,0 | 55,0 | 65,0 | 90,0 |
| 10 | Evangelos Menexis | Grècia | 205,0 | 50,0 | 60,0 | 95,0 |
| 11 | Thorvald Hansen | Dinamarca | 202,5 | 52,5 | 55,0 | 95,0 |
| 12 | Percival Mills | Regne Unit | 192,5 | 50,0 | 57,5 | 85,0 |

## Referències

* Comitè Olímpic Belga. Olympic Games Antwerp 1920: Official Report (en francès), 1957.
* Wudarski, Pawel. «Wyniki Igrzysk Olimpijskich» (en polonès), 1999. Arxivat de l'original el 16 de febrer 2009. [Consulta: 11 agost 2007].