OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cottus petiti

Cottus petiti és una espècie de peix pertanyent a la família dels còtids.

## Descripció

* Nombre de vèrtebres: 30.

## Reproducció

La femella pon entre 20 i 70 ous.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: riu Les (Occitània).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Billard, R., 1997. Les poissons d'eau douce des rivières de France. Identification, inventaire et répartition des 83 espèces. Lausana, Delachaux & Niestlé, 192p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Japa mala

Un japa mala o mala (en sànscrit: माला; mālā, que significa garlanda) és un collaret de comptes, similar al rosari cristià, que es fa servir en la pregària i la meditació hinduista, budista i sikh.
El mala s'utilitza per a repetir mentalment o verbalment un mantra, per tal d'aconseguir focalitzar o fixar la ment i per a allunyar-se de les distraccions. Habitualment, tenen 108 grans, com és habitual en l'hinduisme i en el budisme tibetà. Però aquest nombre pot variar en altres escoles budistes i en la tradició sikh, on hi ha males de 21 o 28 grans. En el budisme, el número 108 és el resultat de la fórmula 6x3x2x3, que vol dir els sis sentits de l'ésser humà (s'hi inclou la ment), els tres temps (passat, present i futur), les dues condicions del cor, ment o intenció (puresa i impuresa) i els tres estats emocionals o klesha (atracció, rebuig i ignorància). En el sikhisme el mala es pot fer servir també per a la repetició del nom de Déu, de manera similar al misbaha musulmà.

## Referències

* ↑ "japa mala". Dins: Diccionari de Religions. TERMCAT, Centre de Terminologia, 2015
# Isidoro Acevedo

Isidoro Acevedo (Luanco, 2 de gener de 1867, - Moscou, 1952) era el nom que usava Isidoro Rodríguez González, històric comunista asturià que va participar en la fundació del Partit Comunista d'Espanya.
Va començar a treballar com aprenent de tipògraf als 13 anys en Madrid, on s'havia traslladat amb la seva família tres anys abans. El 1882 participà en la seva primera vaga i conegué Pablo Iglesias, de qui en fou deixeble i amic. En 1898 es va traslladar a treballar a Santander, on va aconseguir el càrrec de president de la Federació Socialista. A causa que tenia un gran protagonisme dins del partit va ser cridat pels socialistes de Bilbao per dirigir el diari La Lucha de Clases. Va ser empresonat diverses vegades a causa d'algun dels seus articles. Especialment pintoresca fou la seva polèmica amb el pare José Gafo, futur dirigent del Sindicat Lliure.
En 1914 va tornar a Astúries, on va dirigir La Aurora Social. Va ser detingut per la seva participació en la vaga general de 1917. En 1921, com a delegat de la Federació Socialista Asturiana va participar en el congrés socialista de Madrid. Allí, al costat d'altres partidaris de la III Internacional, va fundar el Partit Comunista Espanyol.
Després de fundar la publicació La Aurora Roja i viatjar Rússia com a representant del PCE als congressos de la III Internacional va pronunciar diverses conferències per tota la geografia Espanyola. Fruit d'aquestes experiències és el llibre «Impresiones de un viaje a Rusia», publicat a Oviedo en 1923. També va publicar una novel·la d'ambient miner en 1930, «Los topos», publicada a Madrid, en la qual criticava Manuel Llaneza Zapico, cap minaire socialista.
Amb l'arribada al poder de la dictadura de Primo de Rivera és empresonat durant uns mesos i torna a Madrid. Durant la Segona República Espanyola va tenir un paper merament decoratiu en el PCE, tot i que participà en algunes escissions internes de caràcter bukharinista al costat de Julián Gorkin. El 1935 fou arrestat per adreçar una carta a l'ambaixador alemany exigint la llibertat d'Ernst Thälmann. El 1936 es va reintegrar en el PCE i donà suport al Front Popular.
En començar la Guerra Civil fou enviat pel partit a la Unió Soviètica, d'on ja no en tornaria. Allí, va ocupar el càrrec de president del Socors Roig Internacional fins que va morir en 1952.

## Enllaços externs

* Isodoro Acevedo a l'Enciclopèdia d'Astúries
* Isidoro Acevedo per Pepe Gutierrez-Álvarez
# Vozrojdionni

Vozrojdionni (en rus: Возрождённый) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Rostov, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 379 habitants, pertany al districte d'Aksai.

## Referències

* ↑ Паспорт муниципального образования «Мишкинское сельское поселение» Аксайского муниципального района
# Plectorhinchus schotaf

Plectorhinchus schotaf és una espècie de peix de la família dels hemúlids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 80 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de l'Àfrica oriental fins a Port St. Johns (Sud-àfrica) i el Pacífic occidental.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Forsskål, P. 1775. Descriptiones animalium avium, amphibiorum, piscium, insectorum, vermium; quae in itinere orientali observavit... Post mortem auctoris edidit Carsten Niebuhr. Copenhaguen. Descriptiones animalium quae in itinere ad Maris Australis terras per annos 1772 1773 et 1774 suscepto, ...: 1-20 + i-xxxiv + 1-164, map.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544. (text)
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Gran Caucas

El Gran Caucas (rus: Большо́й Кавка́з, Bolxoi Kavkaz; georgià: დიდი კავკასიონი, Didi Kavkasioni; txetxè: Йоккха Кавказ, Iokkha Kavkaz; àzeri: 'Böyük Qafqaz Dağları') és la serralada més gran de les muntanyes del Caucas. La seva cresta forma la frontera de Rússia amb Geòrgia i l'Azerbaidjan.
S'estén en direcció est-sud-est cap a l'oest-nord-oest al llarg de més de 1.100 km, entre la península d'Abşeron a la mar Càspia i la península de Taman a la mar Negra; des del Caucas occidental -declarat patrimoni de la Humanitat de la UNESCO- entorn de Sotxi (costat nord-oest de la mar Negra), fins a les rodalies de Bakú (a la mar Càspia).
El Gran Caucas es divideix tradicionalment en tres parts:
* Caucas occidental, des de la mar Negra fins a l'Elbrús.
* Caucas central, des de l'Elbrús fins al Kazbek.
* Caucas oriental, des del Kazbek fins a la mar Càspia.
A la part oest, el clima és plujós i la serralada és molt boscosa. En canvi, la part est és seca i pelada.
La Frontera entre Rússia i Geòrgia i entre Rússia i l'Azerbaidjan discorre en gran part pel Gran Caucas. La carretera militar georgiana (pel Congost de Darial), la carretera militar osseta (pel coll de Mamisson) i l'autopista transcaucàsica (pel túnel de Roki) creuen la serralada per diversos passos i continuen sent les vies de transport principals entre Rússia (el Caucas Nord) i els països del Caucas Sud, cosa que té un paper cabdal en el desenvolupament de les relacions transcaucàsiques.

## Cims

* Elbrús, 5642 m, 43° 21′ 18″ N, 42° 26′ 21″ E﻿ / ﻿43.35500°N,42.43917°E﻿ / 43.35500; 42.43917﻿ (Mount Elbrus) és la muntanya més alta d'Europa.
* Dikh-Tau, 5205 m, 43° 3′ N, 43° 8′ E﻿ / ﻿43.050°N,43.133°E﻿ / 43.050; 43.133﻿ (Dykh-Tau)
* Kóixtan-Tau, 5151 m, 43° 03′ 00″ N, 43° 12′ 43″ E﻿ / ﻿43.05000°N,43.21194°E﻿ / 43.05000; 43.21194﻿ (Koshtan-Tau)
* Xota Rustaveli, 4859 m, 43° 03′ N, 42° 59′ E﻿ / ﻿43.05°N,42.99°E﻿ / 43.05; 42.99﻿ (Mount Gistola)
* Xkhara, 5201 m, 43° 01′ N, 43° 10′ E﻿ / ﻿43.01°N,43.17°E﻿ / 43.01; 43.17﻿ (Shkhara)
* Kazbek, 5047 m, 42° 45′ N, 44° 33′ E﻿ / ﻿42.75°N,44.55°E﻿ / 42.75; 44.55﻿ (Kazbek)
* Tebulosmta, 4493 m, 42° 38′ N, 45° 19′ E﻿ / ﻿42.64°N,45.32°E﻿ / 42.64; 45.32﻿ (Tebulosmta)
* Diklosmta, 4285 m, 42° 33′ N, 45° 48′ E﻿ / ﻿42.55°N,45.80°E﻿ / 42.55; 45.80﻿ (Diklosmta)
* Bazardüzü, 4466 m, 41° 16′ N, 47° 47′ E﻿ / ﻿41.27°N,47.79°E﻿ / 41.27; 47.79﻿ (Bazardüzü)
* Babadağ, 3629 m, 41° 03′ N, 48° 17′ E﻿ / ﻿41.05°N,48.29°E﻿ / 41.05; 48.29﻿ (Babadag)

## Passos

* Congost de Darial
* Pas de Klukhor (2786 m, 43° 16′ N, 41° 48′ E﻿ / ﻿43.26°N,41.80°E﻿ / 43.26; 41.80﻿ (Pereval Klukhorskiy))
* Pas de Mamisson (2820 m,42° 43′ N, 43° 48′ E﻿ / ﻿42.72°N,43.80°E﻿ / 42.72; 43.80﻿ (Mamison Pass))
* Pas d'Ivris Ugheltekhili (2379 m,42° 34′ N, 44° 27′ E﻿ / ﻿42.56°N,44.45°E﻿ / 42.56; 44.45﻿ (Ivris Ugheltekhili))
* Pas de Dübrar (2209 m,40° 58′ N, 48° 38′ E﻿ / ﻿40.96°N,48.63°E﻿ / 40.96; 48.63﻿ (Dübrar Pass))

## Vegeu també

* Muntanyes del Caucas
# Formatge Beemster

El formatge Beemster és un tipus de formatge fet amb llet de vaca, que té els seus orígens en els Països Baixos. Aquest formatge madura durant 26 mesos.

## Referències

* ↑ «Beemster XO». Arxivat de l'original el 2017-02-02. [Consulta: 20 gener 2017].
# Josep Gorina i Pujol

Josep Gorina i Pujol (Sabadell, ? de juny de 1851 - 14 de gener de 1925) fou un industrial tèxtil català.
Acabats els estudis primaris, Josep Gorina s'inicià en el món laboral a la fàbrica que el seu pare, Joan Gorina Morató, havia construït a la capital vallesana el 1835. Quan aquest darrer va morir el 1886, Josep Gorina va mantenir el nom fundacional de la societat fins que el 1921 esdevingué Joan Gorina i Fills, Successors. Josep Gorina havia ampliat i millorat les instal·lacions de la fàbrica fins a situar-la a primera fila de la indústria tèxtil sabadellenca.
Gorina va presidir el Gremi de Fabricants i la Cambra de Comerç i de la Indústria i va ser vocal de la Junta d'Arancels i Valoracions del Regne. Va ser també un dels fundadors del Banc de Sabadell i president de la Caixa de Pensions per a la Vellesa i d'Estalvis, i de la Junta d'Administració de l'Escola Industrial d'Arts i Oficis.
Durant la visita del Rei Alfons XIII a Sabadell, aquest va ser rebut a l’ajuntament, va visitar les cases barates i el velòdrom i la fàbrica Joan Gorina i Fills, Successors, on va ser rebut per Josep Gorina i la seva família.
Va morir l’any 1925 a la seva casa situada al número 247 de la Rambla. L’Ajuntament presidit per Esteve Maria Relat va prendre l'acord de donar el seu nom a un carrer de Sabadell.

## Referències

* 1 2 3 Nomenclàtor. «Carrer de Gorina i Pujol». Ajuntament de Sabadell. [Consulta: 10 juny 2014].
* ↑ «Hemeroteca La Vanguardia» (en castellà). La Vanguardia, 22-05-1924. [Consulta: 13 març 2022].
* ↑ «Carrers amb Història. Gorina i Pujol el fabricant». isabadell.cat, 15-09-2012. [Consulta: 13 març 2022].
# Cyphocharax meniscaprorus

Cyphocharax meniscaprorus és una espècie de peix de la família dels curimàtids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,7 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu Aro a la conca del riu Orinoco.

## Referències

* ↑ Fowler H. W. 1906. Further knowledge of some heterognathus fishes. Part I. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 58. 293-351.
* ↑ Vari, R. P. 1992. Systematics of the neotropical Characiform genus Cyphocharax Fowler (Pisces, Ostariophysi). Smithson. Contrib. Zool. Núm. 529: i-iv + 1-137.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Vari, R. P. 1983: Phylogenetic relationships of the families Curimatidae, Prochilodontidae, Anostomidae, and Chilodontidae (Pisces: Characiformes). Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 378: i-iii + 1-60.
* Vari, R. P. 1988: The Curimatidae, a lowland neotropical fish family (Pisces: Characiformes); distribution, endemism, and phylogenetic biogeography. Proceedings of a workshop on Neotropical distribution patterns. 343-377.
* Vari, R. P. 1989: A phylogenetic study of the neotropical characiform family Curimatidae (Pisces: Ostariophysi). Smithsonian Contributions to Zoology No. 471: i-iv + 1-71.
* Vari, R. P. 1992: Systematics of the neotropical characiform genus Curimatella Eigenmann and Eigenmann (Pisces, Ostariophysi), with summary comments on the Curimatidae. Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 533: i-iii + 1-48.
* Venere, P.C. i P.M. Galetti, 1989. Chromosome evolution and phylogenetic relationships of some neotropical Characiformes of the family Curimatidae. Brasil. J. Genet. 12:17-25.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Jack Cowan

Jack Cowan (Vancouver, 6 de juny de 1927 - valor desconegut, 10 de desembre de 2000) és un exfutbolista canadenc de la dècada de 1950.
Pel que fa a clubs, destacà al Dundee escocès. Al Canadà jugà a Vancouver City FC.
Trajectòria:
* 1947-1949: St. Saviours / Vancouver City FC
* 1949-1954: Dundee
* 1954-1956: Vancouver City FC / Hale-Co FC

## Referències

* ↑ Newcastle Fans profile
* 1 2 «Jack Cowan». Arxivat de l'original el 10 d’abril 2019. [Consulta: 17 maig 2016].
* ↑ Perfil a canadasoccer.com
# Joan d'Àustria (comte de Meran)

Joan d'Àustria (Florència, Gran Ducat de Toscana, 1782 - Graz el dia 11 de maig de 1859) fou Arxiduc d'Àustria, príncep d'Hongria, de Bohèmia i de Toscana amb el doble tractament d'altesa reial i imperial. Inicià la branca dels comtes de Meran de la Casa dels Habsburg.
Nascut el dia 20 de gener de l'any 1782 a la ciutat de Florència, capital del Gran Ducat de Toscana, era fill de l'emperador Leopold II, emperador romanogermànic i de la infanta Maria Lluïsa d'Espanya. Joan era net per via paterna de l'emperador Francesc I, emperador romanogermànic i de l'arxiduquessa Maria Teresa I d'Àustria; i per via materna era net del rei Carles III d'Espanya i de la princesa Maria Amàlia de Saxònia.
El dia 3 de setembre de l'any 1823 contragué matrimoni de forma morganàtica amb Anna Maria Plochl, creada comtessa de Meran l'any 1844. La parella tingué un únic fill que fou apartat de la línia successòria a la corona austríaca: SE el comte Francesc Lluís de Meran, nat a Viena el 1839 i mort a Abbazia el 1891. Es casà el 1862 a Ottenstein amb la comtessa Teresa von Lamberg.
Joan concentrà els seus primers interessos en la carrera militar. Com a conseqüència de les primeres derrotes militars austríaques davant de Napoleó Bonaparte, l'emperador Francesc I d'Àustria, germà de Joan, es veié obligat a rellevar-lo de la seva missió militar al Tirol. Així, Joan passà a residir a Estíria on desenvolupà un gran interès per la natura, la tecnologia i l'agricultura, iniciant una àmplia col·lecció de minerals que augmentà gràcies al desenvolupament d'activitats d'alpinisme i cacera.
En la història d'Estíria, Joan és recordat com un gran modernitzador i una figura important que ajudà al desenvolupament d'una identitat pròpia per la població d'aquest territori. La seva proximitat a la població la mostra evidencies com la promoció de la cultura popular que portà a terme l'arxiduc. Apassionat de l'alpinisme, l'arxiduc intentà l'ascens al cim de Großvenediger. Per aquesta raó, un seguit de muntanyes reberen posteriorment el seu nom. L'arxiduc creà el Joanneum de Graz (1811), predecessor de la Universitat Tecnològica, així com l'Arxiu Estatal d'Estíria (1817).
L'arxiduc també inicià una important activitat econòmica. Fundà a Krems bei Voitsberg una indústria de tinys i comprà les mines de coure de Köflach. L'any 1840 comprà una important finca a Stainz (Estíria Central) i en fou elegit alcalde. Molts consideren l'arxiduc Joan com un promotor dels ideals liberals a Àustria.
L'Assemblea Nacional de Frankfurt de 1848, en el marc de la revolució de 1848, l'anomenà regent del Regne. Amb la caiguda de la revolució, l'arxiduc perdé el càrrec. Aquest fet i el seu matrimoni morganàtic feren que la cort de Viena observés amb disgust al díscol arxíduc.
L'arxiduc morí l'any 1859 i fou enterrat a l'església de Schenna, pròxima a la localitat de Meran.

## Referències

* 1 2 «John, Archduke of Austria» (en anglès). Encyclopedia.com. [Consulta: 2 gener 2022].
* ↑ Okey, Robin. The Habsburg Monarchy, c. 1765–1918 (en anglès). Macmillan, 2001, p. 94-95. ISBN 978-0-333-39654-4.
# Vozrojdénie (Ólguinskaia)

* Per a altres significats, vegeu «Vozrojdénie».
Vozrojdénie - Возрождение (rus) és un possiólok del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba al sud-est de la desembocadura del riu Beissug a la mar d'Azov. És a 41 km al sud-est de Primorsko-Akhtarsk i a 104 km al nord de Krasnodar.
Pertany a l'stanitsa d'Ólguinskaia.

## Enllaços externs i referències

* Aquest article conté dades geogràfiques extretes de Google Earth i el mapa de Rússia de Yandex.ru, accessible des d'aquest enllaç.
* Mapa a maps.vlasenko.net (rus).
* El municipi al lloc web del raion Arxivat 2014-07-14 a Wayback Machine. (rus).
# Planell de Valdai

El planell de Valdai (en rus Валдайская возвышенность, Valdàiskaia vozvíxennost) o, simplement, Valdai (Валдай) és una regió elevada del nord-oest de la Rússia central que s'estén en direcció nord-sud al llarg de més de 600 km, a mig camí entre Sant Petersburg i Moscou, per les províncies o óblasts de Nóvgorod, Tver, Pskov i Smolensk.
Aquesta regió aturonada és una extensió septentrional de les Altures de la Rússia Central. Està recoberta per materials d'origen glacial, com ara morrenes terminals i altres detrits. El planell de Valdai arriba a la màxima altitud de 343 m prop de la ciutat de Vixni Volotxok. Hi neixen els rius Volga, Dvina Occidental, Lóvat, Msta i d'altres. Valdai és una regió amb nombrosos llacs, com el Volgo, Peno, Seliger, Brosno i el llac homònim Valdai.
El planell de Valdai és una destinació turística popular, sobretot per als pescadors. Les ciutats d'Ostàixkov i Valdai són també molt notables pel seu passat històric.

## Referències

* ↑ «Planell de Valdai». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Gyumri

Gyumri és una ciutat d'Armènia, la històrica «Koumari», anomenada posteriorment «Gyumri» (en armeni: Գյումրի, Guiümri), un nom que ja va portar durant la primera República Armènia. Durant el període dels tsars fou anomenada «Alexandropol» i durant el període soviètic «Leninakan». En el període del regne d'Urartu la regió portava el nom de «Ichqugulu». És la segona ciutat d'Armènia en nombre d'habitants i és propera a la frontera amb Turquia.
En aquesta ciutat s'hi va signar el Tractat de Gyumri, que va posar fi a la guerra entre Armènia i Turquia (1920).

## Personatges notables

* G. I. Gurdjieff, místic i filòsof
* Tigran Hamassian, pianista i compositor de jazz
* Serguei Merkúrov, escultor
* Hovhannès Xiraz, poeta
* Guekhuní Txtitxian, compositora

## Referències

* ↑ Comissió d'Onomàstica de l'Institut d'Estudis Catalans. «Nomenclàtor mundial: Rússia i països propers», 2019. [Consulta: 22 març 2021].
# Formatge Ibores

El formatge Ibores és un formatge gras, elaborat exclusivament amb llet crua de cabra, de les races serrana, verata i retinta, així com dels encreuaments entre aquestes. Requereix un període de maduració mínim de 60 dies. S'elabora a les comarques d'Ibores, Villuercas, La Jara i Trujillo, localitzades al sud-est de la província de Càceres (Extremadura) i constituïdes per 35 municipis.
Poden etiquetar-se com a "artesans", aquells formatges elaborats pels productors amb llet del seu propi ramat i amb un període de maduració mínim de 100 dies.
Des de l'any 2005 gaudeix del reconeixement de la Unió Europea com a Denominació d'Origen Protegida (DOP).

## Referències

* ↑ Registre a la base de dades DOOR, Comissió Europea.

## Enllaços externs

* Consell Regulador de la Denominació d'Origen Protegida
# Callionymus meridionalis

Callionymus meridionalis és una espècie de peix de la família dels cal·lionímids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a Indonèsia.

## Referències

* ↑ ITIS
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cyphocharax gillii

Cyphocharax gillii és una espècie de peix de la família dels curimàtids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 8,8 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical entre 20 °C - 28 °C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Paraguai al Brasil i el Paraguai.

## Costums

Forma moles de fins a 30 individus.

## Referències

* ↑ Fowler H. W. 1906. Further knowledge of some heterognathus fishes. Part I. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 58. 293-351.
* ↑ Eigenmann, C. H. & C. H. Kennedy. 1903. On a collection of fishes from Paraguay, with a synopsis of the American genera of cichlids. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 55: 497-537.
* ↑ «Cyphocharax gillii». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl 1991. Aquarien atlas. Bd. 3. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 1104 p.

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Vari, R. P. 1983: Phylogenetic relationships of the families Curimatidae, Prochilodontidae, Anostomidae, and Chilodontidae (Pisces: Characiformes). Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 378: i-iii + 1-60.
* Vari, R. P. 1988: The Curimatidae, a lowland neotropical fish family (Pisces: Characiformes); distribution, endemism, and phylogenetic biogeography. Proceedings of a workshop on Neotropical distribution patterns. 343-377.
* Vari, R. P. 1989: A phylogenetic study of the neotropical characiform family Curimatidae (Pisces: Ostariophysi). Smithsonian Contributions to Zoology No. 471: i-iv + 1-71.
* Vari, R. P. 1992: Systematics of the neotropical characiform genus Curimatella Eigenmann and Eigenmann (Pisces, Ostariophysi), with summary comments on the Curimatidae. Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 533: i-iii + 1-48.
* Venere, P.C. i P.M. Galetti, 1989. Chromosome evolution and phylogenetic relationships of some neotropical Characiformes of the family Curimatidae. Brasil. J. Genet. 12:17-25.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.

## Enllaços externs

* AQUATAB