OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# FIBA Europe Cup

La FIBA Europe Cup és una competició anual de basquetbol per clubs organitzada per FIBA Europa. És la segona competició de la FIBA, a nivell d'àmbit europeu, després de la Basketball Champions League. Els clubs es classifiquen principalment per a la competició en funció del seu rendiment a les lligues nacionals i a les competicions de copa, tot i que aquest no és l'únic factor decisiu.
El 30 de juny de 2015, la FIBA va anunciar que començaria una nova lliga per competir amb l'Eurolliga. La nova competició, que substituïa l'EuroChallenge, se suposava que hauria d'estar oberta per a la participació de fins a 100 equips.

## Historial

| Temporada | Campió | Finalista | Resultat |
| 2015-16 | Fraport Skyliners | Openjobmetis Varese | 66–62 |
| 2016-17 | Nanterre 92 | Élan Chalon | 58–58 / 82–79 |
| 2017-18 | Umana Reyer Venezia | Sidigas Avellino | 69–77 / 81–79 |
| 2018-19 | Banco di Sardegna Sassari | s.Oliver Würzburg | 89–84 / 81–79 |
| 2019-20 | Cancel·lada per la Pandèmia per coronavirus de 2019-2020 | Cancel·lada per la Pandèmia per coronavirus de 2019-2020 | Cancel·lada per la Pandèmia per coronavirus de 2019-2020 |

## Referències

* ↑ «FIBA Europe board pushes ahead with attractive club competitions model». fibaeurope.com, 30-06-2015 [Consulta: 7 novembre 2020].

## Enllaços externs

* FIBA Basketball Champions League Arxivat 2016-10-10 a Wayback Machine. (web oficial)
* FIBA Arxivat 1996-11-04 a Wayback Machine. (web oficial)
# Ferdinand Bruckner

Theodor Tagger (Sofia, 1891 — Berlín, 1958) va ser un dramaturg i director teatral austríac que escriví amb el pseudònim de Ferdinand Bruckner.
Va publicar diverses col·leccions poètiques i va fundar la revista Marsyas on publicà obres d'autors com Alfred Döblin o Hermann Hesse. El 1922 va fundar Renaissance Theater a Berlín. Líder l'avantguarda teatral al seu país, va exiliar-se a França i als Estats Units durant l'ascens del nazisme on va escriure diverses obres crítiques amb el feixisme. Després de la guerra va tornar a Berlín on va treballar d'assessor al teatre Schiller.

## Obres

* Krankheit der Jugend (‘El mal de la joventut’, 1929)
* Die Verbrecher (‘Els criminals', 1929)
* Der Kampf mit dem Engel (‘El combat amb l'àngel', 1958)

## Referències

* ↑ «Ferdinand Bruckner». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Joan Calafat Tomàs

Joan Calafat Tomàs, (1931, Llucmajor, Mallorca - 20 de juny de 2011, Llucmajor) fou un pintor mallorquí postimpressionista.
Joan Calafat s'inicià en la pintura amb el pintor llucmajorer Mateu Taberner Oliver el 1946 i després amb Ramon Nadal a Palma. Inicialment dissenyà calçat per després dedicar-se a l'educació al Col·legi de Sant Bonaventura i al de Nostra Senyora de Gràcia, ambdós de Llucmajor. El 1958 realitzà la seva primera mostra individual a Palma. En la seva primera etapa pintà paisatges postimpressionistes del pla de Mallorca, natures mortes, marines i retrats, amb la tècnica de l'oli aplicat amb espàtula i pinzell. Després evolucionà cap a una tècnica cada vegada més depurada i preciosista amb el pinzell, però amb els mateixos temes.

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 2. Palma: Promomallorca, p. 367. ISBN 84-8661702-2.
# Falangerins

Els falangerins (Phalangerinae) són una subfamília de marsupials de la família dels falangèrids. Inclou cinc gèneres repartits en dues tribus. Els únics falangèrids que en queden exclosos són les dues espècies de cuscús gros (Ailurops).

## Referències

* ↑ «Phalangerinae». Animal Diversity Web. [Consulta: 5 maig 2009].
Espècies vivents de diprotodonts :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subordre Vombatiformes :
Subordre Phalangeriformes (continua més avall) :
Subordre Phalangeriformes (continua més amunt) :
Subordre Macropodiformes (continua més avall) :
Subordre Macropodiformes (continua més amunt) :
# Falangerinis

Els falangerinis (Phalangerini) són una tribu de pòssums de la família dels falangèrids. Inclou dos gèneres, Phalanger (13 espècies) i Spilocuscus (5 espècies).
* Gènere Phalanger
** Phalanger alexandrae
** Cuscús de muntanya, Phalanger carmelitae
** Cuscús terrestre de les illes Aru, Phalanger gymnotis
** Cuscús comú oriental, Phalanger intercastellanus
** Cuscús de l'illa Woodlark, Phalanger lullulae
** Phalanger matabiru
** Cuscús de Telefomin, Phalanger matanim
** Cuscús comú meridional, Phalanger mimicus
** Cuscús comú septentrional, Phalanger orientalis
** Cuscús de les Moluques, Phalanger ornatus
** Cuscús de Rothschild, Phalanger rothschildi
** Cuscús sedós, Phalanger sericeus
** Cuscús de Stein, Phalanger vestitus
* Gènere Spilocuscus
** Spilocuscus kraemeri
** Cuscús tacat, Spilocuscus maculatus
** Cuscús tacat de l'illa Waigeo, Spilocuscus papuensis
** Cuscús roig-i-negre, Spilocuscus rufoniger
** Spilocuscus wilsoni

## Referències

* ↑ «Phalangerinae». Animal Diversity Web. [Consulta: 5 maig 2009].
Espècies vivents de diprotodonts :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subordre Vombatiformes :
Subordre Phalangeriformes (continua més avall) :
Subordre Phalangeriformes (continua més amunt) :
Subordre Macropodiformes (continua més avall) :
Subordre Macropodiformes (continua més amunt) :
# Jevoncourt

Jevoncourt és un municipi francès situat al departament de Meurthe i Mosel·la i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 71 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Jevoncourt era de 71 persones. Hi havia 36 famílies, de les quals 11 eren unipersonals (11 dones vivint soles i 11 dones vivint soles), 11 parelles sense fills i 14 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 37 habitatges, 32 eren l'habitatge principal de la família, 3 eren segones residències i 2 estaven desocupats. 35 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 32 habitatges principals, 27 estaven ocupats pels seus propietaris i 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 5 en tenien tres, 11 en tenien quatre i 15 en tenien cinc o més. 24 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 14 habitatges hi havia un automòbil i a 14 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Jevoncourt el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 12 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 8 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 43 persones, 36 eren actives i 7 eren inactives. De les 36 persones actives 32 estaven ocupades (20 homes i 12 dones) i 6 estaven aturades (3 homes i 3 dones). De les 7 persones inactives 2 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.
L'any 2000 a Jevoncourt hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Equipaments sanitaris i escolars

El 2009 hi havia una escola elemental integrada dins d'un grup escolar amb les comunes properes formant una escola dispersa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Jevoncourt a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Jevoncourt a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Javier David Muñoz Mustafá

Javier Muñoz Mustafá (Firmat, província de Santa Fe, 11 de juny de 1980) és un exfutbolista argentí, que ocupava la posició de defensa. També té la nacionalitat mexicana. Té la dubtosa distinció de ser l'únic jugador que ha rebut dues targetes vermelles en la mateixa edició de la Superlliga nord-americana.

## Carrera

Va començar a destacar al Rosario Central del seu país, d'on va donar el salt a la competició espanyola. Posteriorment, també va jugar a l'Independiente argentí i a diversos clubs mexicans.
El 2007, jugant amb l'Atlante, va guanyar el Trofeu Apertura, així com individualment el títol de millor defensa central.
Després de jugar als clubs de la Primera Divisió mexicana Santos Laguna, CF Atlante i CF Pachuca, Muñoz Mustafá va signar amb el Club León com a part dels seus esforços per reforçar la seva plantilla per al torneig Apertura 2012 el juny de 2012.

## Palmarès
### Club

CF Atlante
* Apertura 2007

### Individual

* Apertura 2007 - Millor defensa central

## Referències

* ↑ «Especial: Crece el número de naturalizados en la Liga MX | Futbol Mexicano | TelevisaDeportes.com». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 26 juliol 2015].
* ↑ «Llega Muñoz Mustafá al León para el Apertura 2012» (en castellà). L'Aficion, 19-06-2012. Arxivat de l'original el 27 gener 2013.

## Enllaços externs

* Guardian statistics Arxivat 2012-09-09 a Wayback Machine.
* (castellà) Argentine Primera statistics
* Javier David Muñoz Mustafá a ESPN Soccernet
* Statistics at LFP.es (castellà)
# Javier Couso Permuy

Javier Couso Permuy (Ferrol, 8 de novembre de 1968) és un polític espanyol, diputat al Parlament Europeu entre 2014 i 2019.
Nascut el 8 de novembre de 1968 a Ferrol, és germà de José Couso, periodista mort el 2003 a l'Iraq a causa de l'artilleria d'un tanc nord-americà. Membre a la seva joventut de la banda punk Sin Dios, i format com a tècnic de so cinematogràfic i com a periodista audiovisual, ha treballat com a músic, llibreter i missatger.
Candidat al número 7 de la llista de L'Esquerra Plural per a les eleccions al Parlament Europeu de 2014 a Espanya, es va convertir en eurodiputat el 15 de juliol de 2014, en substitució de Willy Meyer.
De cara a les eleccions europees de 2019, Couso va ser anunciat com a cap de llista d'Esquerra en Positiu, el partit polític fundat per Francisco Frutos.

## Referències

* 1 2 «Javier Couso Permuy». Parlament Europeu. [Consulta: 11 maig 2019].
* ↑ Muriel, Eduardo «Javier Couso: “El asesinato de mi hermano fue un mensaje de EEUU a los periodistas que van por libre”». La Marea, 07-03-2013 [Consulta: 11 maig 2019].
* ↑ «Los Encuentros por una Ciudadanía Crítica sacan la "Alfombra Roja"». Tribuna Ávila, 25-02-2015 [Consulta: 11 maig 2019].
* ↑ «Javier Couso Permuy». IUCyL. Arxivat de l'original el 11 de maig 2019. [Consulta: 11 maig 2019].
* ↑ «Acuerdo de 28 de abril de 2014, de la Junta Electoral Central, de proclamación de candidaturas a las elecciones de Diputados al Parlamento Europeo, convocadas por Real Decreto 213/2014, de 31 de marzo, a celebrar el 25 de mayo de 2014». Boletín Oficial del Estado, 104, 29-04-2014, pàg. 33409 [Consulta: 11 maig 2019].
* ↑ «Javier Couso: de IU, a liderar la candidatura del partido de Francisco Frutos para las europeas». eldiario.es, 24-04-2019 [Consulta: 11 maig 2019].
# John Dove Isaacs

John Dove Isaacs (28 de març de 1919 - 6 de juny de 1980) va ser un enginyer i oceanògraf estatunidenc.
Es va convertir en professor titular de la Universitat de Califòrnia a San Diego, que el va honrar pòstumament creant la càtedra John Dove Isaacs de filosofia natural.

## Referències

* ↑ Biografia de John Dove Isaacs

## Enllaços externs

* National Academy of Sciences Biographical Memoir
# Élisabeth Daynès

Élisabeth Daynès (Béziers-1960), és una escultora francesa especialitzada en reconstruccions antropològiques.

## Obra

El 1981 va començar a treballar al Théâtre de la Salamandre de Lilla, creant màscares per a les representacions teatrals. El 1984, va fundar el seu propi estudi, el Atelier Daynès, a París. Alguns anys després, el parc d'atraccions Le Thot, proper a Montignac, i molt proper a la cova de Lascaux, li va encarregar que realitzés una reproducció fidedigna a mida natural d'un mamut llanut al costat d'un grup d'homínids.
Des de llavors Elisabeth Daynes s'ha especialitzat en la reconstrucció d'homínids a partir dels fòssils d'ossos. La seva tècnica consisteix a reproduir amb motlles els fòssils originals i, un cop amb la còpia dels ossos, augmenta el volum de la carn gràcies a estudis antropomètrics amb què es coneixen els gruixos dels músculs en cada zona. El seu treball és present a museus d'arreu del món:
* Musée des Merveilles, a Tende.
* Museu Field d'Història Natural a Chicago.
* Museu del Transvaal a Pretòria.
* Museu Suec d'Història Natural a Estocolm
* Museu Neanderthal de Krapina, a Krapina al nord de Croàcia.
* Museu de l'Evolució Humana
Una de les seves escultures més notables és una extraordinària reconstrucció d'una família sencera de 17 neanderthals, que està exposada al Museu Neanderthal de Krapina.
El 2005 va recrear un model del faraó Tutankamon en un projecte per a la National Geographic Society. Es presumeix una enorme semblança amb el faraó real, encara que aspectes com les orelles, la punta del nas, el color de la pell i els ulls no puguin ser reproduïts amb exactitud del cert.
També ha realitzat una hiperrealista reporducción d'un jove Charles Darwin.

## Referències

* ↑ Michel Brunet D'Abel à Toumaï: Nomade, chercheur d'os 2006 p239 - "Avec Élisabeth Daynès, sculpteur français d'hominidés fossiles, nous avons entrepris la reconstruction de la tête de Tournai. Très experte dans ces exercices, on lui doit entre autres Lucy et Lucien "
* ↑ Pàgina web de l'estudi 'Atelier Daynes'
* ↑ Élisabeth Daynès Arxivat 2012-02-14 a Wayback Machine. PDF
* ↑ publicat al Diari de Burgos el 25 de gener de 2009
* ↑ «Web del museu». Arxivat de l'original el 2010-07-17. [Consulta: 7 abril 2012].
* ↑ National Geographic, en anglès
# Jean Massart

Jean Massart va ser un botànic belga, nascut el 7 de març de 1865 a Etterbeek prop de Brussel·les i mort el 16 d'agost de 1925 a Houx.

## Biografia

Fou doctor en medecina i en ciències. Estudià al costat Paul Heger (1846-1925). Va ser nomenat professor de botànica a la Universitat Lliure de Brussel·les el 1895. Treballà aleshores a l'Institut Pasteur de París. Dirigí, de 1902 a 1906 el Jardí botànic de Brussel·les.
Massart va efectuar diversos viatges d'herborització al Brasil, al Sàhara, a Mèxic i a les Índies orientals neerlandeses. Participà activament en les primeres mesures de protecció del medi ambient a Bèlgica.
El 1922, crea el Jardí botànic Jean Massart a Brussel·les.
És l'autor de:
* Parasitisme organique et parasitisme social (Paris, 1893), amb Émile Vandervelde (1866-1938).
* La Récapitulation et l'innovation en embryologie (Gand, 1894).
* L'Évolution régressive en biologie et en sociologie (Felix Alcan, Paris, 1897), amb Vandervelde i Jean Demoor (1867-1941).
* Esquisse de la géographie botanique de la Belgique (H. Lamertin, Bruxelles, 1910).
* Nos Arbres (1911).
* Pour la protection de la nature en Belgique (Bruxelles, 1912).
* La Presse clandestine dans la Belgique occupée... (Berger-Levrault, Paris, 1917).
* Éléments de biologie générale et de botanique (M. Lemertin, Bruxelles, deux volumes, 1921 et 1923).
# FK Navbahor Namangan

El FK Navbahor Namangan és un club de futbol Uzbek de la ciutat de Namangan. El nom del club significa nova primavera (nav bahor).
Evolució del nom:
* 1978–1980: Tekstilshchik
* 1980–1983: Navbahor
* 1983–1987: Avtomobilist
* 1988–avui: Navbahor

## Palmarès

* Lliga uzbeka de futbol:
** 1996
* Copa uzbeka de futbol:
** 1992, 1995, 1998
* Supercopa uzbeka de futbol:
** 1999

## Referències

* ↑ «Uzbekistan - List of Champions». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Uzbekistan Cup Finals». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2010-06-23 a Wayback Machine.
# Fehim Paixà

Fehim Paşa (Istanbul 1873-1908) fou el cap de policia del sultà Abdul Hamid II. Va arribar a capità el 1894 i el 1998 va rebre el títol de paixà i llavors fou nomenat cap de la policia secreta del sultà, càrrec que va conservar uns quants anys. Va crear una xarxa d'espies per garantir la seguretat del califa que cobrien tota la capital; el poble el temia i els comerciants locals i estrangers li havien de pagar suborns. Un afer amb un comerciant alemany va motivar que aquest demanés al seu ambaixador (Adolf Marachall von Bieberstein) d'intervenir al seu favor. El 17 de febrer de 1907 fou destituït i enviat desterrat a Brusa. El 1908 fou mort per manifestants a Yenişehir després de la revolució dels Joves Turcs.

## Bibliografia i referències

* ↑ De la Jorquiere, Histoire de l'empire ottoman, París 1914
* ↑ «Papers Past — Grey River Argus — 30 Whiringa-ā-rangi 1908 — FEHIM PASHA, CRIMINAL».
* ↑ «04 Mar 1907 - FEHIM PASHA TREATED LIKE A PRINCE.».
* ↑ «Turkey's Islamists deny Armenian genocide (cont)». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 10 febrer 2012].
* ↑ «Encyclopedia americana en línia». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 10 febrer 2012].
# Jole Santelli

Jole Santelli (Cosenza, 28 de desembre de 1968 - Cosenza, 15 d'octubre de 2020) fou una política italiana, presidenta de la regió de Calàbria entre el 15 de febrer i el 15 d'octubre de 2020. Diputada entre el 2001 i el 2020, va ser sotssecretària d'Estat al Ministeri de Justícia entre 2001 i 2006 durant els Governs Berlusconi II i III i, així mateix, sotssecretària al Ministeri de Treball i de Polítiques Socials entre maig i desembre de 2013, durant el Govern Letta.

## Referències

* ↑ Spagnolo, Francesco «Chi era Jole Santelli, la governatrice della Calabria». News Mondo, 15-10-2020 [Consulta: 15 octubre 2020].
# Úspenka (Luhansk)

* Per a altres significats, vegeu «Úspenka».
Úspenka (en ucraïnès i en rus Успенка) és una vila, un possiólok de la província de Luhansk a Ucraïna, situada actualment a zona ocupada República Popular de Luhansk de la Rússia. El 2019 tenia 8.633 habitants.

## Referències

* ↑ «Наблюдатели ОБСЕ выявили в «ЛНР» склад боеприпасов • Новостной портал NOVOSTIUA.org». novostiua.org. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 31 desembre 2015].
# Joan Maria Roig i Borràs

* Per a altres significats sobre Joan Maria Roig, vegeu «Joan Roig».
Joan Maria Roig i Borràs (l'Espluga de Francolí, 8 de febrer de 1950) és un polític català i petit industrial que va ser alcalde de Reus per unes hores i diputat de la primera legislatura del Parlament de Catalunya.

## Biografia

Ha treballat com a enginyer tècnic industrial i resideix a Reus (Baix Camp). És membre de la Unió General de Treballadors de Catalunya.
Políticament milità en el Partit Socialista Unificat de Catalunya fins al 1977, quan fundà a Reus l'agrupació local del Partido Socialista Popular, del que en fou elegit membre de l'executiva nacional. Quan el PSP es va unificar a nivell estatal amb el PSOE va passar a militar en el PSC-PSOE.
A les eleccions al Parlament de Catalunya de 1980 fou elegit diputat per la circumscripció de Tarragona. Durant el seu mandat al Parlament de Catalunya fou membre de la comissió d'Indústria, Energia, Comerç i Turisme, de la comissió d'Agricultura, Ramaderia i Pesca i de la comissió d'investigació sobre la central nuclear d'Ascó.
A les eleccions municipals de 1983 fou escollit regidor de l'Ajuntament de Reus. No es va presentar a les eleccions municipals de 1987.

## Alcaldia durant unes hores

En morir el 1985 l'alcalde de Reus del PSC Anton Borrell Marcó, escollit el 1983 en la segona legislatura municipal, l'alcaldia havia de ser per Roig, que era el següent de la llista, però no tenia la confiança del partit. Roig es va negar a retirar-se voluntàriament i va ésser elegit alcalde però, a les poques hores, com estava previst, va ser destituït per una moció de censura, i fou nomenat Josep Abelló Padró.
Després d'això Roig es va separar dels socialistes i es va dedicar a la seva activitat professional.

## Referències

* ↑ Diputats del Parlament de Catalunya en la I Legislatura p. 96
* ↑ Consistoris de Reus des de 1979
* ↑ http://reusdigital.cat/noticies/amb-veu-de-dona-politica-municipal-i-dones-reus-de-1979-2013-iv
# Jerónimo Cantillo

Jerónimo Cantillo (Valledupar, 4 de setembre de 1991) es un actor, cantant, productor musical i guitarrista colombià. Millor conegut per interpretar al cantant de música valletana Kaleth Morales a la seva joventut a la sèrie de Caracol Televisión, Los Morales (2017). I posteriorment com Aníbal Velázquez Hurtado, a la mini-sèrie de Telecaribe, Aníbal Sensación Velàsquez (2018). On també interpreta al fill de Natasha Klauss i Michel Brown a la famosa telenovel·la Pasión de Gavilanes, a la segona temporada.

## Biografia

Cantillo va néixer el 4 de setembre del 1991, a Valledupar. És fill del exdiputat i líder polític colombià, Milciades Cantillo Costa i de Romualda Saumeth exfiscal del districte. És germà del també actor Milciades Cantillo, millor conegut per interpretar a Martín Elías en la telenovel·la El hijo del Cacique. El gènera de la seva música és el Urbà llatí, té varies cançons a diverses plataformes musicals com You Tube, Spotify o Apple Music.

## Filmografia

Televisió :
| Any | Títol | Rol | Notes |
| 2012 | Amor de carnaval | Niño Micky Donado | |
| 2017 | Los Morales | Kaleth Morales | |
| 2018 | Aníbal Sensación Velásquez | Aníbal Velásquez Hurtado | |
| 2019 | Tormenta de amor | Leandro Cárdenas | Capítol: «El final» |
| 2020 | Verdad oculta | Patrullero Yeison Vergara | |
| 2022 | Rebelde | Guillermo «Dixon» Álvarez | Principal; 8 capitols |
| 2022 | Pasión de Gavilanes | Andrés Reyes Elizondo |

## Referències

* ↑ «Biografía Jerónimo Cantillo». Revista Qué Tal, 13-11-2020. [Consulta: 27 setembre 2021].
* ↑ «Jerónimo Cantillo, de la fila del casting, al protagónico de La Dinastía». eluniverso.com, 16 enero 2018. [Consulta: 27 setembre 2021].
* ↑ «La miniserie sobre Aníbal ‘Sensación’ Velásquez llega a la pantalla de Telecaribe». [Consulta: 27 setembre 2021]. «Esta producción narra la historia de los hermanos Aníbal y José Velásquez. Se lanzó en Bogotá con la presencia del cantante, compositor y músico que le da el nombre a esta miniserie del canal regional Telecaribe. Estará al aire desde el 16 de abril a las 9 p.m.»
* ↑ «Quién es quién en Pasión de gavilanes 2: conoce a los personajes de la segunda temporada». People en Español, 20 enero 2022. [Consulta: 25 enero 2022].
* ↑ «Jerónimo Cantillo: Su biografía». SensaCine. [Consulta: 26 setembre 2021].
* ↑ «La historia de Jerónimo Cantillo, intérprete de Kaleth Morales». El Pilón. [Consulta: 26 setembre 2021].
* ↑ «Actor colombiano será parte de la nueva versión de "Rebelde" que se estrenará en Netflix en 2022». quenoticias.com. [Consulta: 27 setembre 2021].