OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bloc per Felanitx

El Bloc per Felanitx (BLOC) és un partit polític d'àmbit d'actuació local del municipi de Felanitx, constituït per a contribuir democràticament a la determinació de la política local i a la formació de la voluntat política dels ciutadans, així com promoure la seva participació a les institucions representatives de caràcter polític. Els seus principis polítics són la defensa, el foment, la difusió i l'estudi dels valors catalanistes, progressistes, ecologistes i feministes a l'àmbit del municipi de Felanitx.
A les eleccions del 2007 el Bloc per Felanitx es presenta per primera vegada a les eleccions locals com a coalició dels partits EU–EV, PSM–EN i Esquerra. I a les del 2011 com a coalició de Mes i Esquerra, convertint-se en el primer partit de l'oposició. A ambdues eleccions obtingué 3 regidors a l'ajuntament de Felanitx. El 2012 el Bloc per Felanitx es converteix en partit polític El 2015 el Bloc vota en Assemblea incorporar-se a la coalició Mes per Mallorca
A les eleccions locals del 2015 es presenta per primera vegada com a partit polític obtenint 5 regidors. El candidat del Bloc, Joan Xamena Galmés, és elegit batle de Felanitx des del juny del 2015 fins al juny del 2018, fruit d'un pacte electoral entre el BLOC, el PSOE i el PI. Els seus 5 regidors assumeixen tasques de govern. A les eleccions del 2019 obté 3 regidors i entre a l'equip de govern fins al setembre 2020

## Referències

* ↑ https://www.diariodemallorca.es/part-forana/2012/10/14/bloc-reafirma-valores-catalanistas-progresistas-3951245.html
* ↑ «El Bloc s'incoprpora a MES per Mallorca». Arxivat de l'original el 2021-02-15. [Consulta: 9 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Bloc per Felanitx - Lloc web oficial
* http://felanitx.org/web/ca/portal-de-transparencia/transparencia-municipal/organitzacio-i-patrimoni/grups-politics/ Arxivat 2021-05-08 a Wayback Machine. Ajuntament de Felanitx. Grups polítics
# Placidochromis elongatus

Placidochromis elongatus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al llac Malawi (Malawi, Àfrica oriental).

## Referències

* ↑ Eccles, D. H. & E. Trewavas 1989. Malawian cichlid fishes. The classification of some Haplochromine genera. Lake Fish Movies, H. W. Dieckhoff, República Federal d'Alemanya. Malawian cichlid fishes: 1-334.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
* Hanssens, M. 2004. The deep-water Placidochromis species. Pp. 104-197, a: Snoeks, J. (ed). The cichlid diversity of Lake Malawi/Nyasa/Niassa: identification, distribution and taxonomy. Cichlid Press, El Paso, Texas, Estats Units. Species Diversity Lake Malawai: 1-360.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Placidochromis hennydaviesae

Placidochromis hennydaviesae és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud del llac Malawi (Àfrica oriental).

## Referències

* ↑ Eccles, D. H. & E. Trewavas 1989. Malawian cichlid fishes. The classification of some Haplochromine genera. Lake Fish Movies, H. W. Dieckhoff, República Federal d'Alemanya. Malawian cichlid fishes: 1-334.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Maréchal, C., 1991. Placidochromis. p. 378-380. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París. Vol. 4.

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
* Hanssens, M. 2004. The deep-water Placidochromis species. Pp. 104-197, a: Snoeks, J. (ed). The cichlid diversity of Lake Malawi/Nyasa/Niassa: identification, distribution and taxonomy. Cichlid Press, El Paso, Texas, Estats Units. Species Diversity Lake Malawai: 1-360.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# György Bognár

György Bognár (5 de novembre de 1961) és un antic futbolista hongarès de la dècada de 1990 i entrenador.
Fou internacional amb la selecció d'Hongria, amb la qual disputà la Copa del Món de futbol de 1986. Va defensar els colors dels clubs MTK Hungária FC, Sporting Toulon, R. Standard de Liège i BVSC Budapest.

## Referències

* ↑ Mamrud, Roberto. «Hungary - Record International Players». RSSSF. [Consulta: 2 setembre 2006].
* ↑ «György Bognár». National Football Teams. [Consulta: 2 setembre 2006].
# Pinewood

«Pinewood» té aquests significats:
* Pinewood (Florida), concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida.
* Pinewood (Carolina del Sud), població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud.
* Pinewood Estates, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas.
* Estudis Pinewood, estudis de cinema situats al comtat de Buckinghamshire prop de Londres.
Viccionari
# Santa Maria de Vilagrassa

Santa Maria de Vilagrasa és una església situada al terme municipal de Vilagrassa (Urgell). De la construcció medieval només resta la portalada del segle xiii, exponent de l'anomenada Escola de Lleida i el campanar gòtic, ostensiblement inclinat. És una obra declarada bé cultural d'interès nacional.

## Referències

* ↑ Romànic Obert. «ESGLÉSIA DE SANTA MARIA DE VILAGRASSA». Romànic Obert. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 7 novembre 2013].
* ↑ «Santa Maria de Vilagrassa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 gener 2017].
# Santa Maria de Vilalleons

Santa Maria de Vilalleons és una obra del municipi de Sant Julià de Vilatorta (Osona) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'església de Santa Maria de Vilalleons centra el petit nucli de població que porta el mateix nom i es troba flanquejada per diferents edificacions. És una construcció romànica d'una nau, coberta amb volta de canó reforçada per dos arcs torals, capçada per un absis semicircular, parcialment amagat per la sagristia.
A l'exterior, tant en l'absis com en els murs laterals, trobem decoració d'arcuacions que emmarquen finestres cegues sota fris de dents de serra, entre lesenes, en el cas de l'absis. El temple original va ser ampliat amb un atri que allargà la nau per ponent. Al segle xvi es van obrir les dues capelles laterals properes a l'absis, rectangulars i cobertes amb volta de nervi. Més tard, entre els segles XVII i XVIII es realitzà el sobrealçament de tota la nau i es construí el comunidor de planta rectangular que es troba sobre l'absis. Ja en el segle xix es construeix l'actual atri i la torre de campanar que hi ha al seu damunt. Aquesta nova façana reaprofita les dovelles de les dues arquivoltes de la portalada del segle xii, decorades amb motius vegetals i entrellaçats, com a motllura d'emmarcament de la rosassa.

## Història

La primera notícia que tenim del lloc de Vilalleons la trobem en l'acta de consagració de l'església de Sant Julià de Vilatorta de 1050. Sembla que el magnífic temple romànic fou construït pels volts de 1080, i a partir de 1095 es comencen a tenir notícies continuades del rector del lloc. Fou segurament per aquesta època quan se li afegí l'atri i portada que va alçar-se en forma de campanar. Al segle xvi s'hi varen afegir dues capelles en forma de creuer, s'enderrocà la façana i es substituí pel pesat cloquer actual, tot conservant la primitiva porta de ponent que fou enderrocada al s. XIX i feta més ample, ja que la processó del Santíssim no hi passava. Les dovelles decorades de l'antic portal es van posar com a marc del rosetó central.
La Creu que hi ha davant la porta principal commemora la Santa Missió del 1962 essent rector de la parròquia Mn Pere Sala. Va ser dissenyada per Pere Hernández Espina, de Barcelona, delineant que estiuejava al poble.

## Referències

* 1 2 «Santa Maria de Vilalleons». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 febrer 2016].

## Bibliografia

* Vigué, Jordi, dir.; Catalunya romànica. Osona II
# Platja del Enguilo

La platja del Enguilo és una platja situada en l'occident del Principat d'Astúries (Espanya), en el concejo de Valdés i pertany a la localitat de Villar. Forma part de la Costa Occidental d'Astúries i està emmarcada en el Paisatge Protegit de la Costa Occidental d'Astúries.

## Descripció

Té forma de petxina, la longitud mitjana és d'uns 140-150 m i una amplària mitjana d'uns 15 m. El seu entorn és residencial, amb un grau de perillositat és alt i una ocupació molt baixa. El jaç és de sorra de gra fosc i grandària mitjana.
A causa de la dificultat de baixar a vaig piular pels penya-segats tan verticals, el millor accés és per mar. Per arribar a aquesta platja cal prendre com a referència el càmping proper a Villar i Ḷḷuarca, que està ben senyalitzat, havent de deixar aparcat el vehicle en els voltants d'est. Cal recórrer uns 800 m en paral·lel a la finca situada més a l'esquerra del càmping a través dels prats fins a arribar a la platja. Una vegada arribats cal tenir gran precaució en apropar-se als penya-segats que en diversos llocs no estan clarament delimitats ni a la vista a causa de l'herba i mala herba. No té cap servei.

## Referències

* ↑ Del Río, Alejandro. Nobel. Guía total de las playas de Asturias. Asturias: Nobel, 2013, p. 65. ISBN 978-84-8459-669-1.
# Población de Arroyo

Población de Arroyo és un municipi de la província de Palència a la comunitat autònoma de Castella i Lleó (Espanya).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 112 | 96 | 89 | 88 |
# Població indonèsia per província

La població d'Indonèsia segons el cens nacional de l'any 2000 és de 206 milions de persones i el Centre d'Estadística d'Indonèsia i Statistics Indonesia estimen una població de 222 milions per al 2006. 130 milions de persones viuen a l'illa de Java, l'illa més poblada del món. Tot i les mesures força efectives de planificació familiar, programa que es va posar en marxa als anys 60, es preveu que la població creixerà fins als 315 milions el 2035, basant-se en el creixement actual de l'1,25%.
| Província | Població | Urbana (%) |
| Aceh | 3.930.905 | 23,6 |
| Sumatra Septentrional | 11.649.656 | 42,4 |
| Sumatra Occidental | 4.248.931 | 29,0 |
| Riau | 4.947.971 | 43,7 |
| Jambi | 2.413.846 | 28,3 |
| Sumatra Meridional | 6.899.675 | 34,4 |
| Bengkulu | 1.567.432 | 29,4 |
| Lampung | 6.741.439 | 21,0 |
| Bangka Belitung | 900.197 | 43,0 |
| Banten | 8.098.780 | 52,2 |
| Jakarta | 8.389.443 | 100,0 |
| Java Occidental | 35.729.537 | 50,3 |
| Java Central | 31.228.940 | 40,4 |
| Yogyakarta | 3.122.268 | 57,7 |
| Java Oriental | 34.783.640 | 40,9 |
| Bali | 3.151.162 | 49,8 |
| Illes Petites de la Sonda Occidentals | 4.009.261 | 34,8 |
| Nusa Tenggara Occidental | 3.952.279 | 15,9 |
| Illes Petites de la Sonda Orientals | 4.034.198 | 25,1 |
| Kalimantan Central | 1.857.000 | 27,5 |
| Kalimantan Meridional | 2.985.240 | 36,3 |
| Kalimantan Oriental | 2.455.120 | 57,6 |
| Cèlebes Meridional | 2.012.098 | 37,0 |
| Gorontalo | 835.044 | 25,5 |
| Cèlebes Central | 2.218.435 | 19,7 |
| Cèlebes Meridional | 8.059.627 | 29,4 |
| Cèlebes Sud-oriental | 1.821.284 | 20,8 |
| Moluques | 1.205.539 | 25,9 |
| Moluques Meridional | 785.059 | 29,5 |
| Papua | 2.220.934 | 22,2 |

## Referències

* ↑ Indonesian Central Statistics Bureau (30 juny 2000). "2000 Population Statistics". Nota de premsa. Consulta: 2006-10-05.
* ↑ Indonesian Central Statistics Bureau (1 setembre 2006). "Tingkat Kemiskinan di Indonesia Tahun 2005–2006" (PDF) (en Indonesian). Nota de premsa. Consulta: 2006-09-26.
* ↑ Calder, Joshua. «Most Populous Islands». World Island Information, 03-05-2006. [Consulta: 26 setembre 2006].
* ↑ Witton, Patrick. Indonesia. Melbourne: Lonely Planet, 2003, p. 47. ISBN 1-74059-154-2.
# Satchelliella crispi

Satchelliella crispi és una espècie de dípter pertanyent a la família dels psicòdids present a Europa, incloent-hi la Gran Bretanya, Alemanya, Romania, els territoris de l'antiga República Federal Socialista de Iugoslàvia i Grècia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ DEpository: a Web repository of information about the Metazoa of Germany (anglès)
* ↑ Rote Liste gefährdeter Schmetterlingsmücken (Diptera: Psychodidae) Bayerns Arxivat 2011-09-15 a Wayback Machine. (alemany)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ PESI (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Satchelliella cubitospinosa

Satchelliella cubitospinosa és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Europa (incloent-hi França, Itàlia, Suïssa, Alemanya, Lituània i Dinamarca).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ TELA INSECTA - Le réseau de l'entomologie Francophone (francès)
* ↑ Rote Liste gefährdeter Schmetterlingsmücken (Diptera: Psychodidae) Bayerns Arxivat 2011-09-15 a Wayback Machine. (alemany)
* ↑ DEpository: a Web repository of information about the Metazoa of Germany (anglès)
* ↑ New and Rare for Lithuania Insect Species Arxivat 2010-11-17 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ PESI (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Satchelliella hellenica

Satchelliella hellenica és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Europa: Grècia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ PESI (anglès)
# Poder calorífic

El poder calorífic és la quantitat de calor que, per la massa total, emet una substància al patir un procés de combustió. Es defineix com la quantitat de calor que pot donar un cos.
Hom pot distingir entre el poder calorífic superior, sense considerar la correcció per humitat, i el poder calorífic inferior, que sí que la té en compte. Es mesura amb un calorímetre.
En el cas de combustibles que durant la seva combustió es formi aigua, es diferencia entre el poder calorífic superior (PCS), mesurat considerant els elements i els productes de la combustió portats a 0 °C i suposant que l'aigua formada s'ha condensat, i el poder calorífic inferior (PCI), suposant que l'aigua formada en la combustió resta a l'estat vapor.

## Unitats

Es mesura en unitats d'energia entre unitats de massa; per exemple: cal/g, kcal/kg, Mcal/kg, MJ/kg.

## Exemples

El poder calorífic del gas natural, com tots els combustibles, varia molt segons la seva composició, però els més elevats es troben entre les 8.500 i les 10.200 quilocalories per metre cúbic de gas natural. La gasolina convencional té unes 8.300 quilocalories per litre (unes 10.600 per quilo) i el gasoil unes quilocalories 9.200 per litre (que són unes 10.800 per quilo). El poder calorífic del carbó està comprès entre 6.700 i 8.400 quilocalories per quilo de combustible.
La taula a continuació mostra alguns exemples de poders calorífics d'algunes substàncies:
| Combustible | MJ/kg | kJ/L | BTU/lb | kJ/mol |
| Hidrogen | 114,0 | --- | --- | --- |
| Propà | 50,35 | | | |
| Butà | 49,51 | | 20 900 | 2 800 |
| Benzina | 46,0 - 47,3 | 35 475 | 20 400 | --- |
| Petroli cru | 42 - 44 | --- | --- | --- |
| Gasoil (carburant dièsel) | 44,8 | 38 080 | 19 300 | --- |
| Gas natural | 30 - 33 | --- | --- | --- |
| Etanol | 29,7 | 21 300 | 12 800 | 1 300 |
| Hulla d'alta qualitat | 27 - 29 | --- | --- | --- |
| Carbó comú | 22 - 24 | --- | --- | --- |
| Lignit d'alta qualitat | 18 - 20 | --- | --- | --- |
| Fusta | 14 - 15 | --- | 6 500 | --- |
| Palla de cereals | 12 - 15 | --- | --- | --- |
| Fems humans | 1,8 - 3,0 | --- | --- | --- |
| Orina | 0,15 | --- | --- | --- |

## Referències

* ↑ Rapin, Pierre J.; Jacquard, J.; Jacquard, Patrick. Instalaciones frigoríficas (en castellà). vol.1. Marcombo, 1997, p. 127. ISBN 8426710913.
* ↑ «Poder calorífic». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ McCain, William D. The Properties of Petroleum Fluids. 2a ed. Pennwell Publishing, 1990. ISBN 0-8714-335-1.
* ↑ Christopher Higman, Maarten van der Burgt. Gasification. 2a ed. Gulf Professional Publishing, 2008, p. 53-54. ISBN 0-7506-8528-X.
* ↑ Linstrom, Peter «NIST Standard Reference Database Number 69». NIST Chemistry WebBook. NIST Office of Data and Informatics, 2021. DOI: 10.18434/T4D303.
# Poder Paralelo

Poder Paralelo és una telenovel·la brasilera emesa per la cadena RecordTV entre el 14 d'abril de 2009 i el 2 de març de 2010. Va comptar amb els guions de Lauro César Muniz i la direcció d'Ignácio Coqueiro.

## Argument

La telenovel·la se centra en Tony Castellamare, de nacionalitat brasilera d'origen italià que viu a Palerm. Manté la imatge d'un comerciant, però en realitat és líder de la màfia siciliana. En un atac dirigit a ell, moren l'esposa Marina i les seves filles bessones. Tony torna a São Paulo a la recerca de venjança, al mateix temps que és investigat per l'incorruptible oficial de la policia federal Teolônio "Teo" Meira.

## Inspiració

Poder Paralelo és una adaptació lliure d'Honra ou Vendetta, novel·la del periodista Sílvio Lancelotti, publicat originalment el 2001. La trama va haver de ser readaptada per incloure un major nombre de papers femenins. Segons Muniz, per escriure el paper de Teo, va basar-se en l'agent de la policia federal Protógenes Queiroz, responsable de la cerca i l'arrest del banquer Daniel Dantas, acusat de rentat de diners i condemnat per intent de suborn.

## Censura

La cadena RecordTV (lligada a l'església evangèlica) va ser acusada de censura per part del guionista principal, Lauro César Muniz. Aquest va explicar que la direcció de l'emissora va vetar escenes pujades de to i llenguatge groller. Això va causar una polèmica al Brasil, i a les acusacions de puritanisme s'hi van afegir les d'hipocresia, donat que no es van censurar les escenes de violència explícita.

## Repartiment principal

| Gabriel Braga Nunes - Tony CastellamareTuca Andrada - Telonio "Teo" MeiraPaloma Duarte - Fernanda LiraMarcelo Serrat - Bruno VilarPetrônio Gontijo - Rudi CastellamareMiriam Freeland - Lígia BrandiniAdriana Garambone - Maura VilarGracindo Júnior - Do Va calar CastellamareDl. Grimaldi - Mamma Freda CastellamareKaren Junqueira - Giana "Gigi" CastellamarePaulo Gorgulho - José SantanaMaria Ribeiro - Marília | Cecil Thiré - ArmandoMárcio Kieling - AlbertoFernanda Nobre - LuísaGuilherme Boury - PedroPatrícia França - Nina SantanaBete Coelho - VâniaAndré Bankoff - André CamposMiguel Thiré - Douglas (gos)Luma Costa - BebelCastrinho - Leonel PavãoNicola Siri - Paulo GarziaAntonio Abujamra - Marco Iago |

## Referències

* ↑ «Lauro César Muniz conta que se afastou de "Poder Paralelo" e sugere que Record escute mais a produção» (en portuguès brasiler). UOL, 24-02-2010. [Consulta: 24 abril 2024].
* 1 2 «Novela baseada em Honra ou Vendetta, de Sílvio Lancelotti, estréia em março na Record» (en portuguès brasiler). L&PM Editores, 27-01-2009. [Consulta: 24 abril 2024].
* ↑ «O "Poder Paralelo" invade a tela da Rede Record!» (en portuguès brasiler). [Consulta: 24 abril 2024].
* ↑ «Record corta cenas de sexo em "Poder Paralelo", diz Outro Canal» (en portuguès brasiler). Folha de S.Paulo, 06-05-2009. [Consulta: 24 abril 2024].
* Web oficial
* Recull de premsa
# Pink Hill

Pink Hill és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2006 tenia 538 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pink Hill tenia 521 habitants, 206 habitatges i 142 famílies. La densitat de població era de 428 habitants per km².
Dels 206 habitatges en un 33% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,1% hi vivien parelles casades, en un 18% dones solteres, i en un 30,6% no eren unitats familiars. En el 26,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,53 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,4% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 27,1% entre 25 i 44, un 20,2% de 45 a 60 i un 16,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.656 $ i la renda mediana per família de 39.583 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.536 $ mentre que les dones 16.250 $. La renda per capita de la població era de 19.730 $. Entorn del 16,3% de les famílies i el 20,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pink Hill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pink Hill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Pont de la Princesa

El pont de la Princesa, en castellà puente de la Princesa, (també denominat pont d'Andalusia o pont de Legazpi) és un pont situat sobre el riu Manzanares a l'altura de la plaça de Legazpi, en Madrid.

## Història

Abans de la construcció del pont, existia en aquest lloc un gual, denominat de Santa Catalina, per on era possible travessar el riu Manzanares. S'accedia a ell des del final del passeig de les Delícies, creuant la devesa de Arganzuela. En 1901 es va començar a construir sobre el gual el nou pont de la Princesa, el quart no ferroviari que es construïa a la ciutat sobre el riu (després dels del Rei, Segòvia i Toledo), situat sobre el gual de Santa Catalina. El pont, fabricat en ferro, va ser inaugurat en 1909 pel rei Alfons XIII, enllaçant així el passeig de les Delícies amb la carretera de Madrid a Cadis.
En 1929 aquest pont va ser derrocat i substituït per un altre de formigó amb tres voltes parabòliques i 18 metres d'ample, segons projecte de l'enginyer Alberto Laffón y Soto. En 2006 el pont de formigó va ser derrocat, en el context de les obres de Madrid Rio, i reemplaçat per una plataforma de formigó, amb dos punts de suport.

## Vegeu també

* Riu Manzanares
* Plaça de Legazpi
* Madrid Rio

## Referències

* ↑ Oria (flasso@ciccp.es), Fernando Lasso y. «REVISTA DE OBRAS PÚBLICAS». Arxivat de l'original el 2013-12-03. [Consulta: 16 agost 2020].