OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cunningtonia longiventralis

Cunningtonia longiventralis és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 14 cm de longitud total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical entre 24 °C-28 °C°C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: és una espècie de peix endèmica de la meitat sud del llac Tanganyika.

## Referències

* ↑ «Cunningtonia longiventralis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Maréchal, C. i M. Poll, 1991. Cunningtonia. p. 62. A J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 4.
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1997: Aquarien Atlas, Band 5. Mergus Verlag, Melle, Alemanya. 1148 p.
* ↑ Brichard, P., 1989. Pierre Brichard's book of cichlids and all the other fishes of Lake Tanganyika. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City (Estats Units).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Goldstein, Robert J. Cichlids of the World (en anglès). Neptune City, NJ: TFH Publications, 1988. ISBN 9780866228930.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Gobio sinensis

Gobio sinensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Referències

* ↑ Cuvier G. 1816. Le Règne Animal distribué d'après son organisation pour servir de base à l'histoire naturelle des animaux et d'introduction à l'anatomie comparée. Les reptiles, les poissons, les mollusques et les annélides. Edition 1. Règne Animal (ed. 1) v. 2. i-xviii + 1-532.
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D.E., 1990. A working list of fishes of the world. Copies available from D.E. McAllister, Canadian Museum of Nature, P.O. Box 3443, Ottawa, Ontario K1P 6P4, Canadà. 2661 p. plus 1270 p. Index
* Mendel, J., Lusk, S., Vasil'eva, E.D., Vasil'ev, V.P., Lusková, V., Ekmekci, F.G., Erk'akan, F., Ruchin, A., Košco, J., Vetešník, L., Halacka, K., Šanda, R., Pashkov, A.N. & Reshetnikov, S.I. 2008. Molecular phylogeny of the genus Gobio Cuvier, 1816 (Teleostei: Cyprinidae) and its contribution to taxonomy. Molecular Phylogenetics and Evolution, 47: 1061–1075.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Diego de Salazar

Diego de Salazar fou un escriptor castellà conegut per col·laborar amb Diego López de Ayala en la traducció de les Tretze qüestions del Filocolo de Giovanni Boccaccio i, amb el mateix López de Ayala i amb Blasco de Garay, en la traducció de l'Arcàdia de Jacopo Sannazaro (1549). El seu diàleg De re militari és una adaptació llatina de l'Art de la guerra de Maquiavel.

## Referències

* ↑ Dictionary of the Literature of the Iberian Peninsula (en anglès). Volum 2. Greenwood Publishing Group, 1993, p. 1461. ISBN 0313287325.
* ↑ Oliva, Narciso. Diccionario histórico, ó Biografia universal compendiada (en castellà), 1830, p. 186.
# Diego de Siloé

Diego de Siloé (Burgos, 1495; 1563), arquitecte i escultor castellà, un dels primers artistes del Renaixement a Espanya.
Amb tota probabilitat va ser fill de l'escultor espanyol del gòtic, Gil de Siloé, i va passar la primera part de la seva carrera artística (1519-1528) al seu lloc de naixement, Burgos, on va treballar principalment com a escultor.
De molt jove feu un viatge a Itàlia, on entrà en contacte amb el món del Renaixement realitzant el retaule de la capella Caraccioli de San Giovanni in Carbonara, a Nàpols, en col·laboració amb Bartolomé Ordóñez.
De retorn a Burgos, feu les següents obres per a la catedral:
* sepulcre de Luis de Acuña (Capilla de Santa Ana, 1519),
* sepulcre de Diego de Santander (claustre)
* escalera Dorada (1519-1523), és la seva obra més important d'aquest període. La seva proporcionada, rotunda i airosa estructura amb escultures de querubins, escuts d'armes i ornamentació vegetal, ocupa completament un dels murs de la catedral. Amb aquesta obra, Siloé va salvar el desnivell de la porta de la Coronería de la catedral, situat al braç nord del creuer d'aquesta, i va incorporar a més elements arquitectònics d'arrelam classicista, a la manera de l'arquitecte italià Donato Bramante, dissenyant una escala monumental que es bifurca en dos trams paral·lels al mur del fons.
* Retaule major de la Capilla del Condestable (1523-1526), amb la col·laboració de F.Bigarny.
El 1528 s'estableix fins al final de la seva vida a Granada, on esculpí:
* el cadiratge del cor i part de la decoració de l'església de San Jerónimo i
* les obres de la catedral, continuant en estil Renaixement el que va iniciar E.Egas segons un esquema gòtic.
Dedicat des d'aquest moment molt més a l'arquitectura, intervingué en:
* el Colegio de los Irlandeses de Salamanca,
* catedral de Màlaga (1540),
* categral de Guadix (1541),
* església de Montefrío (1543) i
* església d'Iznalloz (1549).
Continuà conreant, però, l'escultura:
* part baixa de la Puerta del Perdón (catedral de Granada),
* estàtues orants dels Reis Catòlics (Capella Reial de Granada),
* tomba d'Alonso de Fonseca (Santa Úrsula de Salamanca) i
* Sagrada Família amb Sant Joan (Museu Nacional d'Escultura, Valladolid).
Per la seva nombrosa i valuosa producció és considerat un dels millors representants del primer Renaixement a la península Ibèrica.

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.240. DL M-50.522-2002. ISBN 8483323915 [Consulta: 8 desembre 2014].
# Diego de Miguel Escribano

Diego de Miguel Escribano (Sòria, 1 de novembre de 1984) és un futbolista castellanolleonès, que juga com a porter.

## Carrera esportiva

Després de jugar al modest SD Almazán, el 2004 arriba al filial del CD Numancia, i eixa mateixa temporada debuta a la màxima categoria amb el primer equip, encara que només en un encontre. A partir d'aquest moment i fins al 2009, el sorià alternaria el filial i la posició de tercer porter de l'equip A, jugant solament tres partits. En aquest període va ser cedit al CE Sabadell a la campanya 05/06.
L'estiu del 2009 va ser incorporat a l'equip navarrès de l'Izarra CF en règim de cessió durant una temporada.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
* «Perfil i estadístiques de Diego de Miguel» (en alemany). transfermarkt.de.
# Tim Matavž

Tim Matavž (nascut el 13 de gener de 1989, a Šempeter pri Gorici) és un futbolista eslovè que juga com a davanter a l'HNK Gorica.

## Trajectòria

Matavž va començar a jugar a futbol quan tenia 6 anys i el seu primer club va ser el NK Bilje. Es va unir al ND Gorica el 2004. La temporada 2006/07 amb el ND Gorica, va marcar 11 gols en la competició eslovena i va marcar l'únic gol del Gorica en la primera ronda classificatòria de la Copa de la UEFA davant Rabotnički Skopje, en la derrota dels eslovens per 2 gols a 1.
És jugador del FC Groningen des del 30 d'agost de 2007, quan el talentós davanter de divuit anys va signar un contracte per un període de cinc anys. El juny de 2007 es rumorejava que signaria per l'ACF Fiorentina. Però al final va romandre als Països Baixos.
El 26 de setembre de 2007 va marcar quatre gols per al FC Groningen a la Copa KNVB contra el IJsselmeervogels. Va estar cedit amb el FC Emmen fins al gener de 2009, però va tornar a Groningen per problemes de lesions.
El 13 de març de 2009 Matavž va marcar el seu primer gol a l'Eredivisie en una victòria 2-0 sobre el Roda JC.
El 24 de febrer de 2010, Matavž va estendre el seu contracte amb FC Groningen fins al 2012.

## Palmarès
### ND Gorica

* Prva liga:
   * Finalista: 2006–07

## Referències

* ↑ «T. Matavž». Soccerway.

## Enllaços externs

* Perfil Arxivat 2010-05-14 a Wayback Machine. – FC Groningen (neerlandès)
* Perfil – fcgstats.nl (neerlandès)
# Gilbert Richmond

Gilbert Richmond (2 d'abril de 1909 - 14 de març de 1968) va ser un futbolista professional anglès que va jugar com a lateral. Va jugar a la Football League amb el Nelson FC i el Burnley.
Richmond va ser entrenador del club suec IS Halmia de 1947 a 1948 i de 1962 a 1963.

## Referències

* 1 2 «Onze enige buitenlandse trainer» (en neerlandès). elinkwijk.nl, 24-01-2020. [Consulta: 30 agost 2020].
* ↑ «Halmias räkning engagerat en ny engelsk tränare vid namn Gilbert Richmond som tillträder sin befattning den 1 jan…» (en suec). Aftonbladet, 15-10-1946. [Consulta: 31 agost 2020].
* ↑ «båda har sparkat Sina två utländska tränare Halmia engelsmannen Gilbert Richmond…» (en suec). Svenska Dagbladet, 26-07-1963. [Consulta: 31 agost 2020].

## Bibliografia

* Joyce, Michael. Football League Players' Records 1888-1939, 2004.
* Dykes, Garth. Nelson FC in the Football League. Nottingham: SoccerData, 2009, p. 60. ISBN 978-1-905891-29-0.
# Gran Premi de les Amèriques 1989

El Gran Premi de les Amèriques 1989 fou la 2a edició del Gran Premi de les Amèriques. La cursa es disputà el 6 d'agost de 1989, sent el vencedor final el suís Jörg Müller que s'imposa en solitari per davant d'Yvon Madiot i Charly Mottet.
Va ser la setena cursa de la Copa del Món de ciclisme de 1989.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Jörg Müller | PDM-Concorde | 6h 03' 39" |
| 2 | Yvon Madiot | Toshiba-Kärcher-Look | + 45" |
| 3 | Charly Mottet | RMO-Mavic | + 57" |
| 4 | Greg LeMond | AD Renting | + 1'31" |
| 5 | Seán Kelly | PDM-Concorde | m. t. |
| 6 | Pascal Richard | Helvetia-La Suisse | m. t. |
| 7 | Theo de Rooij | Panasonic-Isostar | m. t. |
| 8 | Marc Madiot | Toshiba-Kärcher-Look | m. t. |
| 9 | Robert Millar | Z-Peugeot | m. t. |
| 10 | Acácio da Silva | Carrera Jeans-Vagabond | m. t. |

## Enllaços externs

* Resultats a cyclebase.nl
# Titivillus

Titivillus o Tutivillus va ser un dimoni que durant l'edat mitjana es creia que treballava en nom de Belfegor, Llucifer o Satanàs per introduir errors en la feina dels copistes.
Segons alguns historiadors, Cessari d'Heisterbach va ser el que va descriure per primera vegada la figura de Titivillus, però la primera referència escrita de va ser en el Tractatus de Penitentia, c. 1285, de John Galensis (Joan de Gal·les).
També ha estat descrit com el dimoni que recorda i que produeix, principalment durant el servei religiós i el temps d'oració, la xerrada ociosa, la mala pronunciació i la murmuració o omissió de paraules, perquè pugui imputar a l'Infern als pecadors i als quals ofenen.
Igualment se l'ha anomenat el «dimoni patró dels escribes», ja que proporciona una fàcil excusa per als errors que s'arrosseguen en els manuscrits, ja que van copiant els uns als altres. Marc Drogin assenyala en el seu manual de Medieval Calligraphy: It's history and technique que «durant l'últim mig segle, totes les edicions de l'Oxford English Dictionary han inclòs alguna referència de pàgina incorrecta amb un primer esment de Titivillus a peu de pàgina».
Al Monestir de Santa María de Las Huelgas de Burgos hi ha un retaule de c. 1485, atribuït a Diego de la Cruz, on sobre el mantell protector de la Verge de la Misericòrdia apareixen dos diables, un dels quals porta un farcell de llibres a l'esquena, que segons el professor Joaquín Yarza Luaces representaria a Titivillus.
Titivillus va adquirir un ampli paper com a figura subversiva en la comèdia, mitjançant comentaris satírics sobre les vanitats humanes, en teatres de misteri de finals de l'edat mitjana anglesa, com el Iudicium que finalitza el Cicle de Towneley.
En un tractat devocional anglès anònim del segle xv, Myroure of Oure Ladye, Titivillus es presenta a si mateix com (I.xx.54): «El meu nom és Tytyvyllus ...» i parla amb errors, menjant-se síl·labes i paraules senceres.

## Referències

* ↑ Gairebé no es coneix res de Johannes Galensis apart d'aquest text d'un conjunt de Decretales intermediæ.
* ↑ Aragonés, p. 15–27.
* ↑ Les nombroses aparicions de Titivillus en el Iudicium de Towneley són reflectides per James E. Hicks en el seu "Majesty and Comedy in the Towneley "Iudicium": The Contribution of Property to Spectacle" Rocky Mountain Review of Language and Literature 44.4 (1990), p. 211-228.

## Bibliografia

* Aragonés Estella, Esperanza. Visiones de tres diablos medievales (en castellà). Revista de Arte. vol5, 2006.
* Drogin, Marc. Medieval Calligraphy: Its history and technique (en anglès). Dover: Allanheld & Schram, 1980. ISBN 0-486-26142-5.

## Enllaços externs

* Who is Titivillus? (anglès). Consultat el 14 de novembre de 2012.
# Titlén

El Titlén és una serra situada al municipi de les Avellanes i Santa Linya a la comarca del Noguera, amb una elevació màxima de 592 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Toni Casares

Toni Casares (Barcelona, 1965) és director de la Sala Beckett/Obrador Internacional de Dramatúrgia. Va ser membre fundador de l'Aula de Teatre de la Universitat Autònoma de Barcelona, on dirigí diverses obres com ara Descripció d'un paisatge de Josep Maria Benet i Jornet (1996) o El Cid de Pierre Corneille (2001), i coordinador general del Centre Dramàtic de la Generalitat de Catalunya. Des del 2006 forma part del Consell d'Assessorament Artístic i de Dramatúrgia Catalana Contemporània del TNC, on ha estat director de La Plaça del Diamant adaptada per Benet i Jornet (2007) o El club de les palles d'Albert Espinosa (2004). Des del 2011 és membre del Comitè Executiu del Consell de Cultura de Barcelona. A la Sala Beckett ha pogut dirigir El petit Eiolf de Henrik Ibsen (2011) i més recentment George Kaplan de Frederick Sonntag, coproduïda pel Festival Grec 2013, entre moltes altres.

## Referències

* ↑ «Toni Casares». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 17 febrer 2016].
# Toni Collada

Antón Lleonardo Collada, més conegut com a Toni Collada (Fonz, 1974) és un polític i escriptor en aragonès. Ha cursat estudis de Mecànica Industrial a l'institut Salesià de Montsó. Ha escrit en aragonès dialectal de la baixa Ribagorça molts relats curts, d'entre els quals cal destacar Dos cartas y una llonganiza p'atar (1998) i De bestia…(2000), i els publicats en la revista Fuellas, Fabula del cocho charrador (1999), Diyas de fiesta (2000) i L'onsét bllanco (1999). Ha treballat amb altres autors per a la Direcció de Política Lingüística d'Aragó en la traducció a l'aragonès ribagorçà dels contes infantils Rizez D' oro y es tres onsos, El patet fiero i Los tres tozinez.
Ha guanyat el primer Premi de novel·la curta ciutat de Barbastre amb El biache. També va ser un dels dos guanyadors en 1999 del Premi literari Vila de Siétamo de relats en aragonès amb Alfredo Serblán, i el va tornar a guanyar el 2001 amb L'ome. El seu darrer llibre és ¿Per qué plloran las estrelas? (2009), novel·la històrica ambientada en plena Guerra del francès, publicada, com les anteriors, pel Consello d'a Fabla Aragonesa.
Políticament és militant de la Chunta Aragonesista, partit del que n'és portaveu a la comarca del Cinca Mitjà.

## Referències

* ↑ Tres cuentos clásicos infantiles traducidos al ribagorzano para los escolares de Fonz y Graus Arxivat 2018-01-14 a Wayback Machine., a fonz.info
* ↑ O Lupo. «Luenga de fumo» (en aragonés). Blog del Ligallo de fablans de Zaragoza, septiembre-octubre 2001. [Consulta: 26 març 2011].
* ↑ «O Lupo» (en aragonés). Boletín d'a colla unibersitaria por l'aragonés. Fanzine eleutronico en aragonés. [Consulta: 26 març 2011].
* ↑ Chusé Inazio Nabarro. «Seisena edizión de “Luenga de fumo”» (en aragonés). Fuellas. Arxivat de l'original el 2014-05-26. [Consulta: 26 març 2011].
* ↑ tag: Toni Collada a arainfo.org
* ↑ CHA pide a la Comarca de Cinca Medio que se oponga a la planta de Biomasa Arxivat 2018-01-13 a Wayback Machine., cincamedionoticias.es, 18 de febrer de 2016

## Enllaços externs

* PDF El patet fiero, conte de Gabriel Sanz i Toni Collada
# Germont

Germont és un municipi francès situat al departament de les Ardenes i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 40 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Germont era de 40 persones. Hi havia 18 famílies de les quals 7 eren unipersonals (7 dones vivint soles i 7 dones vivint soles), 4 parelles sense fills i 7 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 27 habitatges, 19 eren l'habitatge principal de la família, 2 eren segones residències i 6 estaven desocupats. 25 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 19 habitatges principals, 15 estaven ocupats pels seus propietaris i 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 4 en tenien tres, 4 en tenien quatre i 11 en tenien cinc o més. 13 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 8 habitatges hi havia un automòbil i a 6 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Germont el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 8 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 8 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 29 persones, 19 eren actives i 10 eren inactives. De les 19 persones actives 17 estaven ocupades (11 homes i 6 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 10 persones inactives 4 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Germont hi havia 3 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 390 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Germont a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Germont a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Districte de Markaz-i Bihsūd

El Districte de Markaz-i Bihsūd (persa: ولسوالی مرکز بهسود:) és un dels districtes de Provincía de Wardak a l'Afganistan. Es troba a una hora en cotxe de l'oest de Kabul i del sud de Bamian. La ciutat principal i capital del districte és Behsud. El districte té una població aproximada de 134,852 persones, la majoria dels quals són Hazares.
Markaz-i Bihsūd és el districte més gran de la província de Maidan Wardark encara que només consta de pobles. La majoria dels seus habitants són camperols que viuen de l'agricultura. El cap del districte és Abdul Rahman Tawfiq. El cap del districte és Abdul Rahman Tawfiq.
El Districte de Hesa Awal Behsood està situat al nord-est d'aquest districte. Ambdós districtes són el refugi de milícies hazares que estan en guerra contra el Talibà. Un d'aquests grups està dirigit per Abdul Ghani Alipur (també conegut com a Comandant Shamshir). Els milicians van utilitzar una granada propulsada per coet per destruir un Mil Mi-17 de la Força d'Aire afganesa el 18 de març de 2021, el qual transportava diversos membres de la Policia Nacional afganesa. Tots els tripulants de la policia afganesa en el Mi-17 van morir, incloent-hi els pilots.

## Referències

* ↑ «Estimated Population of Afghanistan 2020-21» (PDF). National Statistics and Information Authority (NSIA). www.nsia.gov.af. Arxivat de l'original el 19 d’agost 2021. [Consulta: 29 agost 2021].
* ↑ «Wardak Province». [Consulta: 29 agost 2021].
* ↑ «5 pro-govt fighters killed in Maidan Wardak attack» (en anglès britànic). [Consulta: 29 agost 2021].
* ↑ «12 armed men linked to Alipur killed Behsud operation». Pajhwok Afghan News, 29-08-2021.
* ↑ «Ghani vows revenge for Behsud copter downing». Pajhwok Afghan News, 29-08-2021.
* ↑ «Alipour has taken gun against government: Mohib». Pajhwok Afghan News, 29-08-2021.
* ↑ «Military general warns against Alipur and his militias». Khaama Press, 29-08-2021.
* ↑ «Hazaras fear for future as Afghanistan risks slipping into chaos». Al Jazeera, 29-08-2021.
* ↑ «Afghan Authorities Release Militia Leader After Violent Demonstrations». Radio Free Europe/Radio Liberty, 29-08-2021.
* ↑ «A future with the Taliban». National Herald, 29-08-2021.
* ↑ وزارت دفاع:حمله برچرخبال ارتش درمیدان وردک ازسوی علی پورانجام شده a YouTube (TOLOnews, Mar. 20, 2021)
* ↑ «Saleh Vows Action against Those Behind Behsud Incident». TOLOnews, 22-03-2021.
* ↑ «Afghanistan: Nine killed in military helicopter crash». DW News, March 18, 2021.
* ↑ «Local militia shot down army chopper: Afghanistan». Anadolu Agency, March 20, 2021.
* ↑ «MoD calls for ‘vengeance’ following the attack on ANA helicopter». Khaama Press, March 20, 2021.
* ↑ «MoD: Army Helicopter in Behsud Downed by Alipoor». TOLOnews, March 20, 2021.
* ↑ «Alipour's men shoot down ANA copter: MoD». Pajhwok Afghan News, March 20, 2021.
* ↑ «Mi-17 helicopter crash lands in Afghanistan, 9 killed». India Today, March 18, 2021.
* ↑ «Nine die as Afghan military chopper shot down in militia stronghold». Arab News, March 18, 2021.

## Vegeu també

* Districtes de l'Afganistan
# Gneu Quinti Capitolí

Gneu Quinti Capitolí (en llatí: Gnaeus Quinctius Capitolinus) va ser un magistrat romà del segle iv aC. Formava part de la gens Quíntia i de la família dels Capitolins, per bé que Livi l'anomena Quintili i de cognomen Var.
Va ser edil curul el 366 aC, i més tard va ser nomenat dictador romà, l'any 331 aC, clavi figendi causa, una cerimònia relacionada amb rituals religiosos.
Era fill de Luci Quinti, tribú militar el 326 aC i pare de Cesó Quinti Claudus.

## Referències

* 1 2 3 «Cn. Quinctius T. f. T. n. Capitolinus». Digital Prosopography of the Roman Republic. [Consulta: 14 novembre 2020].
* 1 2 Titus Livi, Ab Urbe Condita, VIII 18.