OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hero of the Day

«Hero of the Day» és el catorzè senzill de la banda estatunidenca Metallica, el segon extret de l'àlbum d'estudi, Load, llançat el 9 de setembre de 1996. Va ser la segona cançó consecutiva en esdevenir número 1 de la llista estatunidenca de Rock.
La versió original enregistrada com a demo es coneixia com a "Mouldy " perquè el seu riff principal recordava al so típic de Bob Mould. La lletra de la cançó tracta sobre la gent que busca herois en els mitjans de comunicació sense adonar-se que es poden trobar en la vida quotidiana.
El senzill inclou quatre cançons versionades de Motörhead com a cares-B, enregistrades en directe durant un assaig per la festa del 50è aniversari de Lemmy que es va celebrar al club nocturn Whisky a Go Go de Los Angeles. El videoclip de la cançó fou dirigit per Anton Corbijn, i mostra un home mirant la televisió, on en tots els canals hi apareixen els membres de Metallica d'una forma o altra, ja siguin programes, concursos, pel·lícules, telenotícies o anuncis. El tema va ser inclòs en l'àlbum S&M, interpretada conjuntament amb la San Francisco Orchestra.
# Hypatima rhomboidella

Hypatima rhomboidella és una espècie de lepidòpter ditrisi de la família dels gelèquids (Gelechiidae). Viu a gran part d'Europa, excepte a la península Ibèrica i la majoria de la Península Balcànica. Té una envergadura d'uns 18 mm, i els adults volen entre finals de juliol i setembre. Les larves s'alimenten de bedoll i avellaner.

## Referències

* ↑ Meyrick, Edward. A handbook of British Lepidoptera (en anglès). London; New York: Macmillan and Co., 1895.
* ↑ «Hypatima» (en anglès). Funet. [Consulta: 26 març 2022].
* ↑ «Hypatima rhomboidella (Linnaeus, 1758)» (en castellà). GBIF. [Consulta: 26 març 2022].

## Enllaços externs

* UKmoths (anglès)
# Sant Sebastià d'Òdena

Sant Sebastià d'Òdena és una església d'Òdena (Anoia) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Capella d'una sola nau de planta rectangular, de 7,50x12,70m. Porta adovellada a la façana de ponent, amb dovelles de travertí; a la dovella clau hi ha la data: 1690. Les cantonades són de pedres tallades en travertí, però la resta de les parets està construïda a base de pedra sense tallar i amb morter de calç i arena. A migdia hi ha una finestra amb dovelles de travestí, tapiada. La coberta havia estat construïda amb teula àrab, però està esfondrada. Construcció del segle xvii en un "estil" popular. A la part de ponent i sobre el portal d'entrada hi ha un ull de bou. Restes de campanar d'espadanya. Coberta amb voltes de creueria realitzades amb guix. Destaca el ràfec.

## Referències

* ↑ «Sant Sebastià d'Òdena». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 7 octubre 2018].
# Mathurin Jacques Brisson

    Aquest autor és citat en taxonomia animal amb el nom «Brisson».
Mathurin Jacques Brisson (Fontenay-le-Comte, 30 d'abril del 1723 – Croissy, 23 de juny del 1806) fou un zoòleg i filòsof natural francès.
Passà la primera part de la seva vida estudiant història natural; les seves obres publicades en aquest camp inclouen Le Règne animal (1756) i Ornithologie (1760). El 1759 esdevingué membre de l'Acadèmia Francesa de les Ciències.
Després de la mort de René Antoine Ferchault de Réaumur, de qui era ajudant, abandonà la història natural, i esdevingué professor de filosofia natural primer a Navarra i després a París. La seva obra més important en aquest departament fou Pesanteur Spécifique des Corps (1787), però publica diversos altres llibres sobre temes de la física, que tingueren una gran reputació durant un temps.

## Obres

* Regnum animale in classes IX distributum sive Synopsis methodica. Haak, París, Leiden 1756–62.
* Ornithologia sive Synopsis methodica sistens avium divisionem in ordines, sectiones, genera, species, ipsarumque varietates. Bauche, París, Leiden 1760–63.
* Supplementum Ornithologiæ sive Citationes, descriptionesque antea omissæ & species de novo adjectæ, ad suaquaque genera redactæ. París 1760.
* Lettres de deux Espagnols sur les manufactures. Vergera 1769.
* Dictionnaire raisonné de physique. Thou, París 1781–1800.
* Observations sur les nouvelles découvertes aërostatiques. Lamy, París 1784.
* Pesanteur spécifique des corps. París 1787.
* Traité élémentaire ou Principes de physique. Moutard & Bossange, París 1789–1803.
* Trattato elementare ovvero Principi di fisica. Grazioli, Florenz 1791.
* Die spezifischen Gewichte der Körper. Leipzig 1795.
* Suplemento al Diccionario universal de física. Cano, Madrid 1796–1802.
* Principes élémentaires de l'histoire naturelle et chymique des substances minérales. París 1797.
* Anfangsgründe der Naturgeschichte und Chemie der Mineralien. Magúncia1799.
* Instruction sur les nouveaux poids et mesures. París 1799.
* Elémens ou Principes physico-chymiques. Bossange, París 1800.
* Elements of the natural history and chymical analysis of mineral substances. Ritchie, Walker, Vernor & Hood, Londres 1800.
* Tratado elemental o principios de física. Madrid 1803/04.
# Massilla

La massilla (castellanisme) o el màstic és un terme genèric que designa qualsevol material de textura plàstica, similar a la de l'argila de modelar, que habitualment s'utilitza en la construcció, en treballs de reparació, com a farciment o segellant i en treballs de vidrier (en aquest cas rep el nom de pasta de vidre). La seva composició varia segons el tipus d'ús que se'n vulgui fer.
Un dels seus usos més habituals és per a cloure juntes, tapar escletxes, o subjectar de vidres en quadres de fusta i ferro o encara per a igualar una superfície. En treballs de vidrer o de fuster, cas es col·loca en el galze quan és mal·leable i quan s'asseca té una textura semblant a la fusta.

## Vegeu també

* Barra d'adhesiu

## Referències

* ↑ Massilla a Optimot

## Enllaços externs

* «Putty». A: Encyclopædia Britannica (en anglès). 22. 11a ed, 1911.
* Putty & Mastic at wiki.DIY FAQ.org.uk
# Bouarouss

Bouarouss (àrab بوعروس) és una comuna rural de la província de Taounate de la regió de Fes-Meknès. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 18.142 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Vittel

Vittel és un municipi francès, situat al departament dels Vosges i a la regió del Gran Est
# Virus sincicial respiratori

El virus sincicial respiratori humà (VSRH) o ortopneumovirus humà és un virus sincicial que causa infeccions de les vies respiratòries.
És una de les causes principals de les infeccions de les vies respiratòries baixes i de les visites a l'hospital durant la infància. Als climes temperats hi ha una epidèmia anual durant els mesos d'hivern; en climes tropicals, la infecció és més freqüent durant la temporada de pluges.
Als Estats Units, el 60% dels nadons estan infectats durant la primera temporada d'infecció, i gairebé tots els nens hauran estat infectats amb el virus entre els 2-3 anys. De les persones infectades pel VSRH, entre el 2-3% desenvoluparà bronquiolitis, necessitant hospitalització. La infecció natural amb VSRH indueix una immunitat protectora que disminueix amb el pas del temps (possiblement més que altres infeccions víriques respiratòries) i, per tant, les persones poden ser infectades diverses vegades. S'han trobat infeccions greus per VSRH en pacients ancians. Els adults joves es poden tornar a infectar cada cinc o set anys, presentant símptomes com una sinusitis o un refredat (les infeccions també poden ser asimptomàtiques).
Es pot utilitzar una medicació profilàctica, palivizumab, per prevenir el VSRH en nadons prematurs (menors de 35 setmanes), nadons amb cardiopaties congènites o displàsia broncopulmonar, i nadons amb malformacions congènites de la via aèria. El tractament es limita a l'atenció de suport, inclosa l'oxigenoteràpia i un suport respiratori més avançat amb CPAP o oxigen nasal d'alt flux, segons sigui necessari.

## Referències

* 1 2 Glezen, WP; Taber, LH; Frank, AL; Kasel, JA «Risk of primary infection and reinfection with respiratory syncytial virus». American Journal of Diseases of Children, 140, 6, 1986, pàg. 543–6. DOI: 10.1001/archpedi.1986.02140200053026. PMID: 3706232.
* ↑ Hall, Caroline Breese; Weinberg, Geoffrey A.; Iwane, Marika K.; Blumkin, Aaron K.; Edwards, Kathryn M.; Staat, Mary A.; Auinger, Peggy; Griffin, Marie R.; Poehling, Katherine A. «The Burden of Respiratory Syncytial Virus Infection in Young Children». New England Journal of Medicine, 360, 6, 2009, pàg. 588–98. DOI: 10.1056/NEJMoa0804877. PMC: 4829966. PMID: 19196675.
# Sarangui

El sarangi és un instrument musical, originalment indi, fet de fusta. La seva estructura és molt semblant a la d'un violí. L'instrument també és emprat per fer la música clàssica de l'Índia i és molt popular en zones rurals de l'Índia, Nepal, Bhutan i Bangladesh. Està construït amb una sola peça de fusta que es talla per donar-li forma. El seu coll no té trasts, i el pont se situa sobre una pell estirada sobre el cos de l'instrument. La majoria dels saranguis tenen 3 cadenes de jocs, es toquen amb la cutícula de l'índex i els dits de la mà esquerra. A més de tenir 4 cordes que són fregades amb un arc, també posseeix entre tretze i una vintena de cordes de filferro que vibren per simpatia.

## Vegeu també

* Ram Narayan

## Referències

* ↑ Neuman, Daniel M., 1944-. The life of music in north India : the organization of an artistic tradition. University of Chicago Press edition. ISBN 0-226-57516-0.
* ↑ Sorrell, Neil.. Indian music in performance : a practical introduction. Nova York: New York University Press, 1980. ISBN 0-8147-7815-1.
* ↑ Musée des instruments de musique (Bruxelles). 50 instruments insolites : les coups de coeur des visiteurs du MIM. Bruxelles: Renaissance du livre, impr. 2010. ISBN 978-2-507-00435-4.
* ↑ Nardolillo, Jo, 1972-. All things strings : an illustrated dictionary. Lanham: Rowman & Littlefield Publishers, 2014. ISBN 978-0-8108-8444-1.
* ↑ Qureshi, Regula Burckhardt,. Master musicians of India : hereditary sarangi players speak. ISBN 978-1-135-87396-7.

## Enllaços externs

* Sarangui Arxivat 2011-06-14 a Wayback Machine.
* Sarangi The musical instrument of Nepal
# Saranovskita

La saranovskita és un mineral de la classe dels òxids que pertany al grup de la crichtonita. Rep el nom de la mina Saranovskii, a Rússia, la seva localitat tipus.

## Característiques

La saranovskita és un òxid de fórmula química SrCaFe$^{2+}$₂(Cr₄Ti₂)Ti₁₂O$_{38}$. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2020, sent publicada per primera vegada el mateix any. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 8,5.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades al Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscou (Rússia), amb el número de registre: 4159/1, i al Museu Geològic de l'Ural, amb el número de registre: 51158).

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Rússia, concretament a la mina Saranovskii, situada a la localitat de Saranovskaya, dins el districte de Gornozavodskii (Krai de Perm), on es troba en forma de grans fins anèdrics amb una mida inferior a 1 mm, i on es troba associada a altres minerals com zircó, turmalina, fluoroflogopita, fluorapatita, eskolaïta i cromita. Aquesta mina russa és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Saranovskite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 19 agost 2021].
# Verdaguer

«Verdaguer» té aquests significats:
* Toponímia: Pic Verdaguer, pic del massís del Montcalm proper a la Pica d'Estats entre Catalunya i l'Arieja (França)
* Biografies:
** Jacint Verdaguer i Santaló o Mossèn Cinto Verdaguer, poeta català del segle XIX
** Antoni Verdaguer i Serra, cineasta català dels segles XX-XXI
** Juan Francisco Verdaguer, humorista uruguaià del segle XX
** Xavier Verdaguer, emprenedor en sèrie de Barcelona que en els últims anys ha propulsat diverses empreses d'innovació tecnològica
** Antoni Verdaguer Llunell, pintor català dels segles xviii i xix
** David Verdaguer, actor català
** Xavier Verdaguer Renart (Xevi Verdaguer), fisioterapeuta i divulgador de la psiconeuroimmunoendocrinologia
# Verkhnevessióloie

Verkhnevessióloie - Верхневесёлое (rus) - és un poble del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la vora esquerra del riu Mzimta, a 25 km a l'est de Sotxi i a 195 km al sud-est de Krasnodar, la capital.
Pertany al municipi de Níjniaia Xílovka.
# Voyage autour d'une étoile

Voyage autour d'une étoile és una pel·lícula francesa, aleshores italiana dirigida per Gaston Velle i estrenada el 1906.

## Sinopsi

Un vell astrònom de cabell blanc s'ha passat la vida estudiant les estrelles. Un en particular el fascina, però es desespera de no poder inventar una màquina capaç de travessar l'espai i portar-hi. Decebut, el seu servent intenta canviar d'opinió inflant unes quantes bombolles de sabó. És el clic. Amb una gran quantitat de detergent, el nostre científic i el seu criat fan una bombolla gegantina en la qual s'asseu el vell. Finalment, el porta a la seva estrella, on és ben rebut per la seva reina i els seus ballarins. Però Júpiter, gelós, envia immediatament l'antic professor de nou a l'espai, que cau de nou a la Terra empalant-se en un parallamps.

## Fitxa tècnica

* Director : Gaston Velle
* Productora : Pathé, Cines
* Durada : 6 minuts

## Música

L'any 2001, Baudime Jam va compondre una partitura original per a l'acompanyament en directe d'aquest curtmetratge. Va ser creat pel Quatuor Prima Vista.

## Al voltant de la pel·lícula

Primera fet per a Pathé, a Vincennes, Gaston Velle, enviat a Roma a Società Italiana Cines, va fer una altra còpia.

## Notes

* ↑ «Voyage autour d'une étoile [1906]». SciFi-Universe.com. Arxivat de l'original el 2013-09-23. [Consulta: 26 agost 2020].
* ↑ Georges Sadoul, Histoire générale du cinéma. 2. Les pionniers du cinéma. Le cinéma se répand en Europe, Editions Denoël, Paris, 1948
# Segle d'or

«Segle d'or» té aquests significats:
* segle d'or valencià, període d'eclosió de la literatura en llengua catalana, que es produeix al segle XV
* segle d'or espanyol, període de gran vitalitat literària i artística a Espanya que se sol identificar amb el segle XVII
# Vicky, el viking

Vicky, el viking (originalment en anglès, Vic the Viking) és una sèrie de televisió animada de la corporació australiana ABC, que va començar a emetre's a Network 10 el juliol de 2013 i va continuar a Eleven el 9 de novembre de 2013. Es va basar en la sèrie d'anime de 1974-1975 Wickie, el víking. Va tenir 39 episodis per a un total de 78 segments, i va acabar el 2014. Es va estrenar el 23 de desembre de 2016 al Canal Super3. També s'ha doblat al valencià per a À Punt.
Els protagonistes són en Vicky, un nen viking fràgil i enginyós; el seu pare Halvar, capità dels Drakkar i cap electe de 'Flake', el seu poble natal, i els vilatans, principalment els altres tripulants del saqueig. L'enemic jurat de Halvar és el canalla capità Sven i la seva tripulació incompetent, però la majoria dels episodis tenen altres antagonistes.

## Referències

* ↑ Crump, William D. Happy Holidays—Animated! A Worldwide Encyclopedia of Christmas, Hanukkah, Kwanzaa and New Year's Cartoons on Television and Film. McFarland & Co, 2019, p. 157. ISBN 9781476672939.
* ↑ «Programació especial de Nadal, al canal Super3». CCMA, 22-12-2016. [Consulta: 16 gener 2023].
* ↑ «Vicky el Viking». À Punt. [Consulta: 19 juliol 2023].

## Enllaços externs

* Vicky, el viking al SX3
# Selecció d'hoquei sobre patins femenina d'Itàlia

La selecció femenina d'hoquei sobre patins d'Itàlia representa la Federació Italiana d'Hoquei i Patinatge en competicions internacionals d'hoquei sobre patins. La federació italiana es va fundar l'any 1922. Ha guanyat el campionat d'Europa en dues ocasions.

## Palmarès

* 2 Campionats d'Europa: 1991 i 1993

## Referències

* ↑ «història de la Federació Italiana d'Hoquei i Patinatge». FIHP. Arxivat de l'original el 2016-05-07. [Consulta: 5 agost 2011].
# Walk on Water

"Walk on Water" és el primer single del gruo de rock Thirty Seconds to Mars, de l'àlbum America.

## Posició a les llistes

| Llista (2017) | Posició |
| Ö3 Austria Top 40 | 38 |
| Ultratop | 46 |
| Canadà | 29 |
| França | 54 |
| Alemanya | 84 |
| Regne Unit | 87 |
| Regne Unit (rock) | 1 |
| Estats Units (alternative) | 2 |
| Estats Units (rock) | 5 |

## Referències

* ↑ «Thirty Seconds to Mars Chart History (Hot Canadian Digital Song Sales)». Billboard. [Consulta: 8 març 2018].

## Enllaços externs

* (anglès) 30SecondsToMars.com: Web Oficial de 30 Seconds to Mars
Viccionari
# Wei Wei (escriptor)

Wei Wei (en xinès: 魏巍; en pinyin: Wèiwēi) (Zhengzhou, 1920 - Pequín, 2008) fou un periodista, poeta, assagista i escriptor xinès, guanyador del Premi Mao Dun de Literatura de 1982 per 东方 (dongfang) (L'Orient o l'Est).
No confondre amb Wei Wei (escriptora).

## Biografia

Wei Wei va néixer el 16 de gener de 1920 en una família pobre de Zhegzhou, província de Henan (Xina) Va rebre una educació rudimentària i no va poder seguir estudiant un cop acabats els estudis primaris, degut a la mort dels seus pares. Inicialment va ser conegut amb el nom de Hong Jie (xinès: 鴻傑) i també va usar el nom de Hong Yangshu (紅陽樹).
Com a escriptor va formar-se de forma autodidacta i va ser molt influenciat per la literatura radical xinesa dels anys vint i trenta, incloent obres d'autors com Lu Xun i Mao Dun.
A partir del 1939 va escriure “poemes militants” inspirats en les seves experiències durant el combat i en els anys 40 el reportatge va ser la seva eina principal com a escriptor.
També va escriure reportatges fruit dels seus viatges a Corea, l'Unio Sovietica i el Vietnam.
Durant la Segona Guerra sino-japonesa va entrar en l'exèrcit comunista i el 1938 va ingressar al Partit Comunista Xinès on hi va treballar en els serveis de propaganda.
Se'l considera com un exemple del romanticisme revolucionari combinat amb el realisme socialista.
Wei va morir el 24 d'agost de 2008 a Pequín.

## Obres destacades

Té una amplia producció literària que inclou la poesia, la novel·la, i l'assaig. La seva novel·la del 1951: 《誰是最可愛的人》(shei shi zui ke ai de ren) traduïda al francès com “Qui són les hommes les plus dignes d'amour" i a l'anglès com " Who are the Most Beloved People? va tenir molt èxit i va ser incorporada en els manuals escolars com a exemple de la literatura contemporània xinesa.
Altres novel·les destacades:
* 2003: 大老郑的奴人 (Big Lao Zheng's Women) Premi Lu Xun de Literatura 2001-2003
* 1987: 地球的紅飄帶 (The Earth's Red Flying Ribbon)
* 1997: 火鳳凰》(Fire Phoenix)
* 1999: 我們唾棄那種中國人 (We Despise those Kinds of Chinese)
* 1956: 我的朋友:短篇小說集 (My Friends)
* 1954: 老煙筒 (The Old Chimney)
Va escriure un guió cinematogràfic: 紅色的風暴》The Red Storm (1956) i un llibret per una opera: 《打擊侵略者》Conquer the Invaders (1952).

## Referències

* 1 2 3 4 Levy, André. Dictionaire de littérature chinoise (en francès). París: Quadrige/PUF, 2000, p. 320-321. ISBN 978213004382.
# Wei Yan

    En aquest nom xinès, el cognom és Wei (魏).
Wei Yan (?–234) va ser un general de Shu Han durant el període dels Tres Regnes de la història xinesa. Wei Yan fou membre de l'exèrcit de Liu Bei després que Liu Bei capturara Changsha en el 209. En el 211, Wei Yan va ser soldat de Liu Bei en la campanya de la província Yi (益州, actualment Sichuan i Chongqing). El seu talent el va ajudar a convertir-se en un important general de l'exèrcit de Liu Bei en un curt període i més tard va ser nomenat Administrador de Hanzhong (漢中), i Comandant d'Àrea regional l'any 219.
D'acord amb el Registre dels Tres Regnes, Wei Yan era un home molt arrogant i els altres tendien a evitar-lo. Alguns creien que Wei Yan era una persona agressiva, el que era incompatible amb les estratègies i els mètodes de Zhuge Liang, el Canceller de Shu Han. A més, la personalitat de Wei Yan li causà a Yang Yi, un oficial estudiós, el tenir-li por i menyspreu, amb els dos amb prou feines capaços d'evitar els combats entre si. Wei Yan finalment va perdre la seva vida i la seva família a aquest conflicte personal.

## Notes

* ↑ de Crespigny 2007, p. 857.
* ↑ Este càrrec ho havia tingut anteriorment Lu Su. Vegeu el passatge G de Jian'an 15 en el Zizhi tongjian de Sima Guang; de Crespigny (2004)
* ↑ de Crespigny 2007, p.857

## Referències

* de Crespigny, Rafe (1990). Generals of the South: The foundation and early history of the Three Kingdoms state of Wu. Canberra: Australian National University. Internet Edition 2004.
* de Crespigny, Rafe (2003). The Three Kingdoms and Western Jin A history of China in the Third Century AD Edició d'Internet.
* de Crespigny, Rafe (2004). To Establish Peace: being the Chronicle of the Later Han dynasty for the years 189 to 220 AD as recorded in Chapters 59 to 69 of the Zizhi Tongjian of Sima Guang. Canberra: Australian National University. Internet Edition.
* de Crespigny, Rafe (2007). A biographical dictionary of Later Han to the Three Kingdoms (23-220 AD). Leiden, The Netherlands: Brill. ISBN 978-90-04-15605-0
# Vincente (cràter)

Vincente és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 108 km de diàmetre. Porta el nom de l'escriptor portuguès Gil Vincente (c. 1465-1537), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1979.

## Referències

* ↑ «Vincente». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 14-10-2016. [Consulta: 17 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri