OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# José Such Ortega

José Such Ortega (Barbate, 9 d'abril de 1927 - Benidorm, 31 de juliol de 2008) fou un jurista i polític valencià d'origen andalús. Va ser el primer alcalde de Benidorm democràtic des de 1979 fins a 1983 i com a regidor del mateix municipi. Fou pare de la consellera de turisme i de Benestar Social Angélica Such, del PPCV.
José Such va accedir a l'alcaldia de Benidorm a les eleccions municipals de 1979 a les llistes de la Unió de Centre Democràtic (UCD). Tot i que no va ganar al PSOE per pocs vots de diferència, va aconseguir el mateix nombre de regidors i va formar govern amb l'Agrupació Independent de Benidorm (AIB) encapçalada pel futur batlle Vicent Pérez Devesa. Tot i això, va fer un govern de coalició amb socialistes i comunistes. Durant el seu mandat va fer que els jutjats s'instal·laren a la ciutat, va adquirir els terrenys per a la construcció plaça de bous i va reformar el mercat municipal entre altres coses.
Després de la dissolució de l'UCD, l'alcalde Such va decidir presentar-se a les eleccions municipals de 1983, tot i que aquesta vegada sota les sigles independents de l'AIB. En aquestes eleccions, guanyades per majoria dels socialistes, la candidatura independent de Such només va obtenir un regidor, ell mateix, però degut a la davallada de vots, va dimitir a l'acte i no va prendre possessió com a regidor. Anys més tard, Such va revelar que la seua candidatura havia estat una prova personal per a vore el grau de confiança entre l'electorat a la seua persona. Després d'això, Such es va retirar de la política i es va dedicar a l'advocacia, la seua professió.
José Such Ortega va morir d'una afecció pulmonar el 31 de juliol de 2008 amb 81 anys a la ciutat de Benidorm. Va rebre un funeral oficial a l'església de Sant Jaume i Santa Anna amb la presència de polítics com l'ex-alcalde i president de la Generalitat Eduardo Zaplana, la presidenta de les Corts Milagrosa Martínez, el vicepresident segon Gerardo Camps i de l'empresariat turístic de la ciutat, com Toni Mayor, d'Hosbec. L'Ajuntament de Benidorm va declarar dos dies de dol per la mort de Such i el va nomenar fill adoptiu de la ciutat.

## Referències

* ↑ de Peñas, Blas «José Such Ortega» (en castellà). Las Provincias, 01-08-2008 [Consulta: 2 abril 2022].
* ↑ Castillo, Sergi «José Such, primer alcalde de Benidorm en la democracia» (en castellà). El País, 01-08-2008.
* ↑ «Emotiva despedida a José Such, primer alcalde de la democracia en Benidorm» (en castellà). ABC, 02-08-2008.
* ↑ «Fallece de una afección pulmonar el ex alcalde José Such Ortega» (en castellà). Información, 01-08-2008.
# Julio César de León

Julio César de León (Puerto Cortés, 13 de setembre de 1979) és un exfutbolista hondureny de la dècada de 2000. Fou 83 cops internacional amb la selecció d'Hondures. Pel que fa a clubs, destacà a Reggina, Genoa CFC i Parma FC.

## Referències

* ↑ Julio César de León Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ «Julio César de León Biography and Statistics». Sports Reference. Arxivat de l'original el 2020-04-18. [Consulta: 27 octubre 2009].
* ↑ Copa América 2001 Arxivat 19 October 2013$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. - RSSSF
* ↑ Profile - FIFA
* ↑ «Genoa, Leon per cominciare» (en italian). La Gazzetta dello Sport, 17-01-2007 [Consulta: 17 juny 2010].
* ↑ «Parma, colpo Leon Ora Lucarelli jr» (en italian). La Gazzetta dello Sport, 28-06-2008 [Consulta: 17 juny 2010].
* ↑ Julio César de León a National-Football-Teams.com (anglès)
# Julio Diamante Stihl

Julio Diamante Stihl (castellà: Julio Diamante) (Cadis, 27 de desembre de 1930 - Madrid, 1 d'agost de 2020) fou un director de cinema espanyol.

## Biografia

Tant el seu pare, l'enginyer Julián Diamante Cabrera, com el seu avi, Julio Diamante Menéndez, ambdós enginyers, foren represaliats pels franquistes després de la guerra civil espanyola. Va estudiar medicina a la Universitat Complutense de Madrid, on formà part del moviment estudiantil clandestí i participà tant en el Congreso de Escritores Jóvenes com en l'homenatge laic a José Ortega y Gasset (1955) i les protestes estudiantils de 1956, després de les quals és empresonat. A la presó comparteix cel·la amb Enrique Múgica Herzog i comença a interessar-se pel cinema. En sortir ingressa a l'Escola Oficial de Cinema, acabà els estudis en 1961 i en fou professor de 1964 a 1975. Va debutar com a director amb Los que no fuimos a la guerra (1962), que va ser seleccionada pel Festival Internacional de Cinema de Venècia; la segona, Tiempo de amor (1964), va aconseguir una de les medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics per a l'actriu Enriqueta Carballeira, i El arte de vivir (1965) va ser seleccionada al 15è Festival Internacional de Cinema de Berlín.
Els seus continus problemes amb la censura van fer que se centrés bàsicament en l'ensenyament a l'Escola de Cinema. Del 1972 al 1989 va dirigir la Setmana de Cinema d'Autor de Benalmádena. En 2003 la Junta d'Andalusia li va atorgar el Premi Val del Omar a la seva trajectòria cinematogràfica. Va escriure els llibres Blues jondo i Cantes de vida y vuelta.

## Filmografia

* Organillo (1959)
* Velázquez y lo velazqueño (1961)
* La lágrima del diablo (1961)
* Tiempo de amor (1964)
* Los que no fuimos a la guerra (1965)
* El arte de vivir (1965)
* Tiempos de Chicago (1969)
* Helena y Fernanda (1970)
* Sex o no sex (1974)
* La Carmen (1976)
* La memoria rebelde (2012)

## Referències

* ↑ PDF Francisco Gutiérrez Carbajo La memoria de Julio Diamante
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1964». CEC. Arxivat de l'original el 2015-12-11. [Consulta: 8 gener 2016].
* ↑ «IMDB.com: Awards for The Art of Living». imdb.com. [Consulta: 21 febrer 2010].
* ↑ La militancia permanente, El País, 10 d'agost de 2015
# Kanga Gauthier Akalé

Kanga Gauthier Akalé (nascut el 7 de març de 1981) és un futbolista ivorià amb nacionalitat francesa que juga actualment al RC Lens.
El juny de 2007 va signar un contracte de quatre anys amb l'RC Lens, sent cedit a l'Olympique de Marsella el 2008 i al Recreativo de Huelva a la temporada 2008-09.

## Enllaços externs

* Estadístiques a transfermarkt.de Arxivat 2009-03-21 a Wayback Machine. (alemany)
# Ramon Balasch

Ramon Balasch és el nom dels següents personatges:
* Ramon Balasch i Cortina (Vic, 1940), futbolista català
* Ramon Balasch i Pinyol (Cornellà de Llobregat, 1950), editor, poeta i filòleg català
# FND

FND té els següents significats:
* Front Nacional Democràtic, partit polític històric de Birmània
* Forma normal disjuntiva, forma d'una fórmula quan correspon a una disjunció, en àlgebra de Boole
# Life F1

Life va ser un constructor de cotxes de competició italià que va arribar a disputar curses a la Fórmula 1.
L'equip va ser fundat per Ernesto Vita (d'aquí el nom de l'equip Life -vida en anglès-) i tenia la seu a Mòdena, Itàlia.
Va debutar a la F1 a la temporada 1990 a la prova inicial, el GP dels Estats Units, disputant catorze curses de la temporada 1990 no aconseguint classificar-se per disputar la cursa en cap ocasió.

## Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 14 (0) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Francis Magee

Francis Magee (nascut el 7 de juny de 1969) és un actor irlandès, que va interpretar a Liam Tyler en la telenovel·la britànica "Gent del barri" (EastEnders) del 1993 al 1995. També ha aparegut en nombrosos programes de televisió i llargmetratges, com ara Sahara (2005), Layer Cake (2004) i The Calling (2000).

## Carrera

Nascut a Dublín (Irlanda) i criat a l'illa de Man, Magee va treballar com a pescador abans de seguir una carrera com a actor. Magee es va formar a la Poor School de King's Cross de Londres. Durant la dècada de 1980 va ser el cantant de la banda basada a l'illa de Man, Joe Public, i de la banda de lectura Jo Jo Namoza.
Va tenir el paper de Victor Rodenmaar a la sèrie de televisió de Nickelodeon "House of Anubis". Magee també va interpretar a Yoren, membre de Night's Watch, en la primera i segona temporada de Game of Thrones a HBO. Va interpretar al músic electrònic The Orgazoid en un episodi de Peep Show. També va aparèixer a l’anunci de televisió Magners Cider del 2013 Now is a Good Time.
El 2016 va aparèixer a "Men Against Fire", un episodi de la sèrie d'antologia Black Mirror.

## Filmografia

| Any | Pel·lícula | Paper | Notes |
| 1995 | The Hurting | Wease | |
| 1998 | Still Crazy | Hockney | |
| 1998 | Written in Blood | Dr McRayer | |
| 2000 | The Calling | Carmac | |
| 2000 | Undertaker's Paradise | | |
| 2002 | Butterfly Man | Joey | |
| 2003 | I'll Sleep When I'm Dead | Algar / Foreman | |
| 2004 | Crim organitzat | Paul the Boatman | |
| 2005 | Sahara | Fuse Cutter | |
| 2008 | The Crew | Dermot | |
| 2009 | The Last Breath | Paul Kelvin | Curtmetratge |
| 2009 | London River | Inspector anglès | |
| 2009 | Perrier's Bounty | Hank | |
| 2010 | Cemetery Junction | Mr. Pearson | |
| 2010 | Brighton Rock | Pavement Photographer | |
| 2011 | If You Have No Place to Cry | Luis | Curtmetratge |
| 2013 | Hammer of the Gods | Ulric the Chronicler | |
| 2014 | El centre d'en Jimmy | Mossie | |
| 2014 | Glory Days | Jake Murphy | |
| 2014 | Good People | Ben Tuttrle | |
| 2014 | Blood Cells | Cormac | |
| 2014 | Locust | Alan Dwyer | Curtmetratge |
| 2016 | Rogue One: A Star Wars Story | Jav Mefran | |
| 2017 | The Last Lighthouse Keeper | Tom | Curtmetratge |
| 2017 | Take the Shot | Don | Curtmetratge |
| 2017 | Justice League | Ancient King of Men | |
| 2017 | Bless Me Father | Michael | Curtmetratge |
| 2018 | The Dig | Murphy | |
| 2018 | I Made This for You | Dad | |
| 2018 | Winterlong | Francis | |
| 2019 | Beasts | Arthur | Curtmetratge |
| 2019 | Extinction | | Curtmetratge |
| 2020 | Pedro | Comandante Talbot | |
| 2021 | Zack Snyder's Justice League | Ancient King of Men | |
| 2021 | The Tide | Skipper | Curtmetratge; Post-producció |
| 2021 | As A Prelude to Fear | DCS Barnbrook | Post-producció |
| 2021 | My House | Don | Post-producció |

## Referències

* ↑ Berman, A.S. «Francis Magee – 'Liam Taylor'». Walford Gazette, 2010. Arxivat de l'original el 23 abril 2016. Arxivat 10 de novembre 2013 a Wayback Machine.
* ↑ «Francis Magee».
* ↑ «Curtain Call: Francis Magee». winteriscoming.net, 2013. Arxivat de l'original el 5 de desembre 2013.
# Relacions entre Cuba i els Estats Units d'Amèrica

Les relacions entre Cuba i els Estats Units d'Amèrica ja van començar abans que Cuba iniciés les seves accions per independitzar-se d'Espanya. Hi va haver en diversos moment plans en els Estats Units per tal de comprar Cuba a l'Imperi Espanyol. Quan es va anar esvaint la influència espanyola al Carib, els Estats Units, en canvi, la van anar guanyant en l'economia i en la política com també una gran influència en els assumptes cubans.
Després de la Revolució de Cuba de 1959, les relacions entre tots dos estats es van deteriorar substancialment i van estar marcades per la tensió des d'aleshores. Des de l'any 1961 els Estats Units i Cuba no tenien relacions diplomàtiques formals i els Estats Units van mantenir un embargament contra Cuba el qual feia il·legal per a les empreses dels Estats Units fer negocis a Cuba. La representació diplomàtica en aquesta situació era mantinguda per la United States Interests Section in Havana, i hi havia un organisme similar cubà a Washington D.C; ambdós eren oficialment part de les seves respectives ambaixades a Suïssa. Els Estats Units van iniciar l'embargament per la nacionalització de les propietats de les empreses estatunidenques a Cuba durant la Revolució i va establir que continuarien durant tot el temps que el govern de Cuba refusés dirigir-se cap a la democratització i no respectés els drets humans a Cuba, mentrestant diverses organitzacions, incloent l'Assemblea General de les Nacions Unides, de forma gairebé unànime, van demanar que s'acabés l'embargament dels Estats Units contra Cuba."
El 17 de desembre de 2014, el President estatunidenc Barack Obama i el President cubà Raúl Castro anunciaren l'inici del procés de normalització de relacions entre tots dos estats. Es va negociar prèviament en secret al Canadà i a la Ciutat del Vaticà amb l'assistència del Papa Francesc.

## Referències

* ↑ «Cuban Democracy Act of 1992». State Department.
* ↑ «General Assembly Demands End to Cuba Blockade for Twenty-Second Year As Speakers Voice Concern over Impact on Third Countries». United Nations General Assembly, Department of Public Information, News and Media Division, New York, 29-10-2013.
* ↑ «The Pope's Diplomatic Miracle: Ending the U.S.-Cuba Cold War». The Daily Beast, 17-12-2014.
* ↑ «Cuba’s Half Century of Isolation to End».
* ↑ «Obama Announces U.S. and Cuba Will Resume Relations». New York Times, 18-12-2014.

## Enllaços externs

* History of Cuba – U.S. relations
* Post-Soviet Relations Between Cuba and the US from the Dean Peter Krogh Foreign Affairs Digital Archives
* Cold War International History Project: Primary Document Collection on US-Cuban Relations
* BBC: Timeline: US-Cuba Relations
# Liu Zhan'en

Liu Zhan'en (xinès simplificat: 刘湛恩, pinyin: Liú Zhàn'ēn), més conegut pel nom occidentalitzat Herman Chan-En Liu (Hanyang, 1886 - Shanghai, 7 d'abril de 1938) va ser un educador i líder cívic a la Xina.

## Biografia

Liu va nàixer a Hanyang, Hubei. Va obtenir una llicenciatura a la Universitat de Suzhou el 1918 i un màster a la Universitat de Chicago. Va ser guardonat amb un doctorat, i es va llicenciar amb la tesi "Proves no verbals d'intel·ligència per a l'ús a la Xina" al Teachers College de la Universitat de Colúmbia.
Liu va tornar a la Xina el 1922 i va ser el secretari nacional d'educació de la YMCA a la Xina. De 1928 a 1938, va ser el primer president xinés de la Universitat de Shanghai. Va assistir a conferències internacionals als Estats Units, Suïssa i Finlàndia, va escriure pamflets educatius i es va casar amb una companya educadora i activista Liu-Wang Liming.
Després de la batalla de Nanjing de 1937, la Universitat de Shanghai es trobava en una posició vital per compartir informació. Liu va ser assassinat pels japonesos en una parada d'autobús el 7 d'abril de 1938, després que en secret transferira fotos de la massacre de Nanjing.
El 1985 va ser considerat un màrtir revolucionari per la República Popular de la Xina.

## Referències

* 1 2 Who's who in China; biographies of Chinese leaders. Shanghai China Weekly Review, 1936, p. 162.
* ↑ «Non-verbal Intelligence Tests for Use in China» (en anglès). [Consulta: 5 febrer 2022].
* 1 2 3 «Liu Zhan'en | BDCC». [Consulta: 5 febrer 2022].
* ↑ «Liu Zhan'en: L: By Person: Stories: Biographical Dictionary of Chinese Christianity». www.bdcconline.net. Arxivat de l'original el 2016-10-31. [Consulta: 31 octubre 2016].
# Linn (Missouri)

Linn és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 1.354 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Linn tenia 1.354 habitants, 533 habitatges, i 300 famílies. La densitat de població era de 594,1 habitants per km².
Dels 533 habitatges en un 30,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42,4% hi vivien parelles casades, en un 9,8% dones solteres, i en un 43,7% no eren unitats familiars. En el 34,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,32 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,9% tenia menys de 18 anys, un 15,9% entre 18 i 24, un 23,3% entre 25 i 44, un 15,4% de 45 a 60 i un 21,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.656 $ i la renda mediana per família de 38.854 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.259 $ mentre que les dones 20.703 $. La renda per capita de la població era de 13.840 $. Entorn del 9,5% de les famílies i el 17,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Linn». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Linn». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Le Soleil (diari)

Le Soleil (del francès, el Sol) és un periòdic generalista diari quebequès.
És l'un dels diaris més llegits al Quebec, juntament amb Le Journal de Québec. S'edita en francès, fou creat l'any 1896 i el 2011 es distribuïen entre 75.000 i 101.000 exemplars, segons el dia de la setmana. El seu propietari actual és Gesca Ltée. Abans però, cap als seus inicis el diari era l'oficial del Partit Liberal del Canadà i del Partit Liberal del Quebec.

## Referències

* ↑ Lemieux, Louis-Guy «Nuit rouge dans les suites du Château Frontenac». Le Soleil, especial 110è aniversari, 28-12-2006, pàg. B3.
* ↑ Audit Bureau of Circulations e-Circ data Arxivat 2012-10-22 a Wayback Machine. durant els sis mesos anteriors a 30 de setembre de 2011. Consulta febrer 16 febrer 2012.
* ↑ Kennedy, James. Liberal Nationalisms: Empire, State, and Civil Society in Scotland and Quebec (en anglès). McGill-Queen's Press, 2013, p. 67. ISBN 0773538984.

## Enllaços externs

* http://www.lapresse.ca/le-soleil/
# Llista d'alcaldes de Sant Esteve de Palautordera

Llista d'alcaldes de Sant Esteve de Palautordera:
* Josep Monclús i Pineda (1897 - 1901)
* Segimon Vila i Pujol (1902 - 1910)
* Esteve Riu i Busquets (1910 - 1912)
* Josep Monclús i Pineda (1912 - 1912)
* Antoni Monclús i Batalla (1912 - 1914)
* Joan Tapias i Abril (1914 - 1914)
* Antoni Monclús i Batalla (1914 - 1916)
* Esteve Riu i Busquets (1916 - 1920)
* Victorià Pedragosa i Monclús (1920 - 1920)
* Elias Monclús i Mateu (1920 - 1923)
* Josep Vulart i Riera (1923 - 1926)
* Josep Font i Ventura (1926 - 1928)
* Andreu Puig i Codina (1928 - 1929)
* Ramon Miralpeix i Mateu (1929 - 1930)
* Esteve Riu i Busquets (1930 - 1931)
* Esteve Vilà i Masó (1931 - 1933)
* Pere Pujol i Barceló (1933 - 1934)
* Ramon Miralpeix i Mateu (1934 - 1936)
* Jaume Baró i Arabia (1936 - 1936)
* Pere Nin i Casellas (1936 - 1938)
* Jeroni Escuder i Calls (1938 - 1939)
* Ricard Net i Puig (1939 - 1951)
* Josep Maria Riu i Vulart (1951 - 1965)
* Francesc Puig i Arabia (1965 - 1974)
* Joan Net i Cañellas (1974 - 1979)
* Lluís Riu i Rovira de Villar (1979 - 1991)
* Antoni Pascual i Rovira (1991 - 1995)
* Alfons Bosch i Garcia (1995 - 1999)
* Salvador Cañellas i Baró (1999 -)

## Enllaços externs

* Diccionari biogràfic d'alcaldes i alcaldesses del Vallès Oriental, del Museu de Granollers, amb les biografies dels alcaldes
# Leiarius longibarbis

Leiarius longibarbis és una espècie de peix de la família dels pimelòdids i de l'ordre dels siluriformes que es troba a Sud-amèrica: riu Amazones.
És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Referències

* ↑ Bleeker P., 1862-1863. Atlas ichthyologique des Indes Orientales Néêrlandaises, publié sous les auspices du Gouvernement colonial néêrlandais. Tom II. Siluroïdes, Chacoïdes et Hétérobranchoïdes. Amsterdam. Atlas Ichthyol. v. 2. 1-112.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Lesdain (Nord)

Lesdain és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 390 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 430 | 440 | 426 | 448 | 437 | 422 | 390 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-François Plateau | PS |
# Let

* No s'ha de confondre amb led.
Let és el nom dels següents personatges:
* Let (escriptor), escriptor grec
* Quint Emili Let, prefecte del pretori i revolucionari romà
* Let (militar), militar i lloctinent de Septimi Sever
Viccionari
# Livonià

* Per a altres significats, vegeu «Livonià (poble)».
El livonià (līvõ kēļ) és una llengua finoúgrica originària del Golf de Riga. Al 2013 va morir la darrera persona coneguda parlant del livonià, però la llengua ha estat recuperada amb una quarantena de parlants i 210 persones que l'entenen. Se'n coneixen tres dialectes:
* De l'oest, Luzh (Luzhna) i Piza o Mikeltorni.
* De transició, Ira o Lielirbe
* De l'est, d'Ukila o Jaunciems a Mustanumme o Melnsils
Els pocs documents conservats són de finals del segle xix, quan es van intensificar els esforços per conservar la llengua, que mai va gaudir d'un estatus d'oficialitat enfront del majoritari letó. Per escriure-la s'usa una barreja de l'alfabet llatí i diacrítics estonians i letons.
Cap al 1998 només hi havia uns 15 parlants actius de la llengua, que l'haguessin après dels seus pares, cosa que dificulta el procés de normalització lingüística. Des del 1998 Kersti Boiko està preparant llibres de text en livonià, per a aprendre els rudiments de la llengua en deu lliçons.
Des del 1994, a Irê/Mazirbe uns 70 infants aprenen la llengua a l'escola. Tanmateix, no hi ha encara cap diari en livonià, tots són en letó.
Com a característiques distintives cal destacar la gran varietat de diftongs que presenta i l'existència de dos tons lèxics.

## Bibliografia

* Fanny de Siviers. 2000. Parlons Live: une langue de la Baltique. París: L'Harmattan. ISBN 2-7475-1337-8.

## Referències

* ↑ «Livonià». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Vegeu també

* Gramàtica del livonià

## Enllaços externs

* Virtual Livonia
* Informe Ethnologue
* Latvian-Livonian-English Dictionary Arxivat 2007-01-23 a Wayback Machine.
* Article de BBC Travel: Europe's language that few speak (publicació del 17 de maig de 2021) (anglès)
# Lluís I de Provença

Lluís I d'Anjou (Vincennes, França, 1339 - Bari, Itàlia, 1384), comte d'Anjou (1356-1384), elevat a duc el 1360; Rei titular de Nàpols, comte de Provença i Emperador titular de Constantinoble (1383-1384) i rei titular de Jerusalem.

## Orígens familiars

Nasqué el 23 de juliol de 1339 sent el segon fill mascle del rei Joan II de França i Judit de Bohèmia.

## Joventut

A petició seva, el juny de 1374, un exèrcit castellà i francès va posar setge a Baiona, punt clau de comunicació entre el Regne de Navarra i el Regne d'Anglaterra. Els castellans van posar setge per mar i per terra, però la resistència de la ciutat i la manca de col·laboració francesa va obligar a aixecar el setge.

## Ascens al tron

A la mort del seu germà, el rei Carles V de França, el 1380 va presidir el consell de regència, sent regent del seu nebot, Carles VI de França, fins al 1382. Va abandonar França per esdevenir rei de Nàpols a la mort de la reina Joana I de Nàpols, que l'havia adoptat el 1380 com a successor del seu reialme.
Aquesta anòmala successió comportà que Lluís I només pogué heretar el comtat de Provença deixant el Regne de Nàpols en mans del cosí segon de la reina Joana, Carles III de Nàpols. Però el 30 d'agost de 1383 Lluís I va prendre el títol de Rei de Sicília, sent rei de Nàpols i de Jerusalem, cosa que comportà una dualitat reialística en el regne de Nàpols.

## Núpcies i descendents

Es casà el 1360 amb Maria Chatillon-Blois, filla de Carles de Blois i Joana de Penthièvre. D'aquest matrimoni en nasqueren tres fills:
* Maria d'Anjou (1370-v 1383)
* Lluís II d'Anjou (1377-1417), comte de Provença i duc d'Anjou
* Carles d'Anjou (1380-1404), príncep de Tàrent i comte d'Etampes
Fou succeït pel seu fill segon Lluís II d'Anjou, que lluità contra els seus cosins Anjou-Durazzo pel Regne de Nàpols.

## Referències

* ↑ Los Trastamara y la Unidad Española (en castellà). Rialp, 1981, p.305. ISBN 8432121002. Arxivat 2016-08-29 a Wayback Machine.

## Vegeu també

* Llista de comtes de Provença