OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Carpetània

Carpetània fou el nom d'una regió d'Hispània habitada pels carpetans, un poble celta establert a les muntanyes de Toledo, el riu Guadiana i la serra d'Alcaraz, abraçant zones de les modernes comunitats autònomes de Madrid i Castella-la Manxa. Tenien per veïns al sud als oretans, al nord-est als celtibers i al-nord-oest als vacceus i vetons. No van arribar a formar una unitat política i foren integrats amb rapidesa a la influència romana. Les ciutats principals eren Toletum (la moderna Toledo), Complutum (la moderna Alcalá de Henares), Consabura (la moderna Consuegra), Segobriga (prop de Saelices, a la província de Conca) i Laminium (de localització discutida).
En època visigoda, Carpetània fou el nom donat a part de la província de Toledo, centre tant geogràfic com polític, on estava la capital Toledo. Els seus límits són incerts però se suposa que anava a l'oest fins a Lusitània i e l'est fins a Celtibèria.
Modernament Carpetania no s'utilitza però si l'adjectiu carpetovetònic (fusió de carpetans i vetons), tòpic per indicar les virtuts i defectes dels castellans tipus. En geografia el nom de Serra de Carpetània o serralada Carpetovetònica designa al sistema Central, que separa l'altiplà nord del sud, encara que gairebé ja no s'empra actualment; la serralada muntanyosa que separa Segòvia de Madrid s'anomena les muntanyes Carpetanes (Montes Carpetanos).

## Bibliografia

* Roldán Hervás, José Manuel. Historia Antigua de España (en castellà). UNED, 2007. ISBN 978-84-362-4396-3.
# Carpicultura

La carpicultura és l'especialització de l'aqüicultura en la cria de carpes en un recinte amb finalitats de repoblació o comercials. L'any 2006 es van criar 18,3 milions de tones de carpes i ciprínids.

## Vegeu també

* Aqüicultura
* Piscicultura
* Algicultura
* Mitilicultura
* Ostreïcultura

## Referències

* ↑ «Dades del 2006 segons la FAO.». Arxivat de l'original el 2008-04-12. [Consulta: 8 maig 2010].
* «Carpicultura». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Casa Massaguer (Albons)

La Casa Massaguer és un mas de nova planta als afores d'Albons construït per Rafael Masó. Actualment encara es conserva.

## Referències

* ↑ Tarrús, Joan i COMADIRA, Narcís. Rafael Masó arquitecte noucentista. Barcelona: Lunwerg Editores, 1996.

## Enllaços externs

* Coac
* Casa Massaguer a la Fundació Rafael Masó.
# Can Llobet (Sant Cebrià de Vallalta)

Can Llobet és una obra amb elements gòtics de Sant Cebrià de Vallalta (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta rectangular formada per planta baixa i pis. La coberta és a dues aigües. A la planta baixa hi ha la porta d'entrada amb arc rebaixat i una finestra rectangular, també hi ha un petit cos afegit. Al primer pis hi ha un rellotge de sol i a cada costat una finestra, una és quadrada i l'altra té un arc conopial que és d'estil gòtic. A la part més decantada de la casa hi ha una petita finestra que podria ser d'estil més romàntic. Amb tots aquests elements veiem que aquest casa ha sofert diverses remodelacions.

## Referències

* ↑ «Can Llobet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 març 2019].
# Can Llobet (Sant Cugat del Vallès)

Can Llobet és un edifici del municipi de Sant Cugat del Vallès (Vallès Occidental) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una petita masia de planta rectangular amb coberta a dues vessants. Té planta baixa i pis. És característica la porta d'arc de mig punt adovellada i la finestra amb muntants i llindes de pedra. Construcció que recorda a Can Cussó.

## Referències

* 1 2 «Can Llobet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 abril 2015].
# Casa a l'avinguda Raval del Carme, 2 (Tàrrega)

Casa a l'avinguda Raval del Carme, 2 és una obra de Tàrrega (Urgell) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici cantoner de secció quadrangular amb planta baixa i dos pisos. La coberta és de pavelló i la façana combina el parament arrebossat i pintat amb emmarcaments de faixes i bandes cantoneres estucades. Les façanes estan configurades per tres eixos de composició vertical. A la planta baixa hi ha un total de vuit obertures quadrangulars, una destinada a comerç, una altra a accés a l'habitatge i la resta accessos i aparadors d'un altre comerç. Pel que fa als nivells dels dos pisos, al centre d'una de les façanes hi ha una tribuna formada per un cos hexagonal que s'estructura amb tres finestres d'arc pla separades per pilars toscans. Al seu torn, la tribuna està flanquejada per dos balcons d'arc rebaixat i amb motllura. L'altra façana presenta tres obertures unides per una balconada i al segon pis, tres balcons independents. La tercera façana, diferent de la resta, té dos eixos de composició vertical amb dues finestres per planta i una porta d'accés amb finestra, ambdues d'arc rebaixat a la planta baixa.

## Referències

* ↑ «Casa a l'avinguda Raval del Carme, 2». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 2 setembre 2021].
# Casa fortificada de Benitzaina

La Casa fortificada de Benitzaina, també anomenada Alqueria de la partida de Benitzaina, és un edifici agropecuari, una alqueria, que se situa al terme municipal de Dénia (encara que els propietaris són de Gata de Gorgos) a la Marina Alta, que va ser construïda possiblement al segle xviii. La casa és a l'interior, a la partida de Benitzaina, a prop del riu Gorgos. A les proximitats, hi ha dos riuraus per a la producció de la pansa i una petita ermita de planta rectangular amb espadanya. L'ermita se situa en el límit dels termes de Xàbia i Dénia, pertanyent a la primera.
Consta de tres plantes amb façana principal orientada a llevant, disposant-hi d'una garita que la protegeix. Amb buits superposats, són més grans a la planta baixa i de mida més reduïda en la part superior. La resta de la façana és molt opaca, amb l'existència de buits molt reduïts i la garita citada. Destaca l'escut situat sobre la llinda d'accés. Al costat sud es va construir un altre habitatge més baix, en la qual la seua façana de llevant presenta pocs buits i on destaca l'arc de mig punt de l'entrada. La casa es va ampliar cap al nord, on es construïren dos nous habitatges, que per les seves característiques daten del segle xix. A la façana de ponent es disposen els patis, corrals i dependències com l'almàssera i el cup per a l'elaboració de raïm.

## Notes

* 1 2 URL de la referència: https://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=1670. Data de consulta: 24 setembre 2024.
* ↑ Fitxa de la campana de l'ermita a Campaners
* ↑ Dénia i Xàbia tornen a disputar-se la Cova Tallada i l'ermita de Benitzaina. Levante

## Bibliografia

* Aquest article incorpora text del BIC incoat per la Conselleria de Cultura de la Generalitat Valenciana.

## Enllaços externs

* Fitxa de l'edifici a la Biblioteca de Patrimoni
# Casa Reglà

La Casa Reglà és una obra de Girona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici entre mitgeres de planta, tres pisos i terrat, on predomina la verticalitat per mitjà dels tres cossos de la façana amb el central més ample i avançat. Utilitza normes compositives de procedència noucentista (simetria, mesura, etc.), junt amb elements propis del llenguatge racionalista (balcons, finestres, impostes corregudes reforçant la línia horitzontal, etc.).

## Referències

* ↑ «Casa Reglà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].

## Enllaços externs

* Casa Reglà, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Casa Rectoral de la Immaculada Concepció

La Casa Rectoral de la Immaculada Concepció és una obra de Vilanova i la Geltrú (Garraf) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici entre mitgeres fent cantonada destinat a habitatge unifamiliar.
L'immoble és de planta rectangular de crugia única, compost de planta baixa aixecada respecte el nivell del carrer, una planta primera i planta sota coberta amb teulada a doble vessant. Té un petit cos lateral de galeria tancada i terrassa.
Les parets de càrrega són de paredat comú i totxo. Els forjats són de bigues de fusta i revoltó i de llata i rajola. La coberta és de teula àrab. L'escala és de volta a la catalana.
La façana principal es compon simètricament sobre eixos verticals i amb totes les obertures amb llinda. El portal central té una cornisa trencaiagües i té finestres laterals. L'edifici està rematat amb un frontó ondulat esglaonat. La façana lateral es compon sobre dos eixos verticals amb finestrals amb llinda a cada planta.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa Rectoral de la Immaculada Concepció». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 novembre 2017].
# Casal de Béthune

El casal senyorial, ducal i principesc de Béthune és una de les nissagues més antigues i il·lustres d'Europa. Agafa el nom de Béthune a l'Artois i es va originar al segle x.
El fundador Robert I anomenat "Faisseux", fou senyor de Béthune, Richebourg i Carency, abat laic de Saint-Vaast d'Arràs, nascut vers 970 i fill segon d'Adalelm, el suposat darrer del comtes sobirans d'Artois, i d'Adelina, filla del comte de Laon, neboda (segons la moda de Bretanya) d'Odó I de França i del seu germà Robert duc de França. Així se suposa que Robert fou senyor de Béthune per assignació del seu pare el comte d'Artois, el qual al seu torn havia de ser vassall del comte de Flandes.
Una de les branques de la família va esdevenir sobirana: la de Conó de Bethune, un dels caps conqueridors de l'Imperi Romà d'Orient el 1203. La senyoria de Béthune va sortir del casal de Béthune el 1248 pel matrimoni de Mafalda, filla i hereva de Robert VII de Bethune amb Guiu de Dampierre, després comte de Flandes. Balduí, oncle de Robert VII (germà del seu pare Guillem II) fou comte uxori d'Aumale per matrimoni amb Hawisa, però el comtat fou confiscat pel rei de França i Balduí es va establir a Anglaterra.
El casal de Béthune es va dividir en diverses branques de les quals les principals són:
Per extinció de la primera (ducal) la segona va esdevenir la branca sènior.
La casa de Bethuna va donar un regent al regne d'Escòcia, un mariscal de França, dos Grans Mestres de l'artilleria, diversos ambaixadors, tinents generals, mariscals de camp, cavallers a les ordes del rei, comandant de l'orde reial i militar de Sant Lluís, governadors provincials, consellers d'estat, un cardenal, un bisbe de Lo Puèi de Velai, dos bisbes de Verdun, dos bisbes de Cambrai (els bisbes de Cambrai i de Verdun eren prínceps del Sacre Imperi), un arquebisbe de Bordeus, dos arquebisbes de Glasgow, etc.

## Senyors de Béthune

* Robert I ?-1031
* Robert II 1031-1071, fill
* Robert III 1071-1101, fill
* Robert IV el Gros 1101-1128, fill
    casat amb Adelaida de Peronné
* Guillem I 1128-1138, fill
    casat amb Clemència de Cambrai filla d'Hug II, vescomte o castellà de Cambrai i senyor d'Oisy i Crèvecœur
* Robert V el Ros (Ros Panotxa o Roig de vermellós) 1139-1191, fill, mort en batalla a Acre el 10 de gener de 1191.
    casat amb Adelaida
* Robert VI 1191-1193/1194, fill
* Guillem II 1193/1194-1214, germà, mort el 13 o 14 d'abril de 1214
    casat amb Matilde de Dendermonde, filla de Gualter senyor de Dendermonde
* Robert VII 1214-1248, fill mort a Sardenya l'11 o 12 de novembre de 1248
    casat amb Elisabet de Morialmes, filla d'Arnold de Morialmente (i vídua de Nicolau de Condé)
* Matilde de Béthune (1230-1264), filla i hereva, morta el 8 de novembre de 1264, senyora de Béthune, Dendermonde, Richebourg i Warneton.
    casada el 1246 amb Guiu de Flandes fill de Guillem II de Dampierre, comte uxori de Flandes el 1251. Guiu va succeir a la seva mare Margarita de Flandes en aquest comtat, el 1278 (+ empresonar a Compiègne el 7 de març de 1305)

## Bibliografia

* Édouard Cornet, Histoire de Béthune, editat per A. David, 1892

## Enllaços externs

* Genealogia dels Béthune Hesdigneul
# Casa Girona

La Casa Girona és un edifici al municipi de Vilafranca del Penedès (Alt Penedès) protegit com a bé cultural d'interès local. Es tracta de dos edificis contigus, entre mitgeres, simètrics respecte de l'eix vertical que els separa. Presenten planta baixa i dos pisos amb terrat, torratxa i mirador. Presenten una combinació d'elements d'inspiració clàssica, cosa que els insereix dins de l'arquitectura de l'eclecticisme. Són edificis que configuren la imatge de la rambla.

## Referències

* 1 2 «Casa Girona». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2015].

## Enllaços externs

* Casa Girona, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Carolina Guerrero Alcántara

Carolina Guerrero Alcántara (Barcelona, 1 de setembre de 2000) és una jugadora de bàsquet catalana.
Aler pivot, començà a practicar el basquetbol amb sis anys i es formà en les categories inferiors del Basket Almeda. La temporada 2019-20 fitxà pel Club Bàsquet Santfeliuenc, de la Lliga Femenina 2, aconseguint l'ascens a la Lliga Femenina tres temporades després. En el seu debut a la primera divisió estatal, aconseguí un subcampionat de Lliga catalana, participà la fase final de la Copa de la Reina i arribà a les semifinals de Lliga. També ha competit en la modalitat 3x3, essent internacional amb la selecció espanyola sub-23 i guanyant la medalla d'or als Jocs Mediterranis d'Orà 2022. Amb la selecció catalana, ha disputat un partit internacional contra Ucraïna el maig de 2023.

## Referències

* ↑ Santiago, José María. «Referente para las nuevas generaciones: Carolina Guerrero» (en castellà). Piratas del Basket, 31-10-2022. [Consulta: 28 juny 2023].
* ↑ «Baloncesto Copa de la Reina | Las jugadoras del Barça CBS se conjuran para “dar guerra” en Zaragoza» (en castellà). Sport, 29-03-2023. [Consulta: 28 juny 2023].
* ↑ «Carolina se lleva el oro de Argelia» (en castellà). Vilapress, 07-07-2022. [Consulta: 28 juny 2023].
* ↑ «Catalunya torna amb força i s'imposa a Ucraïna a Fontajau». FCBQ, 13-05-2023. [Consulta: 28 juny 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa de Carolina Guerrero Alcántara - FEB
# Castell de Montornès

«Castell de Montornès» té aquests significats:
* Castell de Montornès (Vallromanes), castell entre Vallromanes i Montornès del Vallès
* Castell de Montornés (Benicàssim), castell de Benicàssim a la Plana Alta
* Castell de Montornès (la Pobla de Montornès), castell de la Pobla de Montornès al Tarragonès
* Castell de Montornès de Segarra, a Montornès de Segarra
# Casa Gran (Gavà)

La casa Gran és una obra del municipi de Gavà (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici cantoner de planta quadrada, planta baixa i dos pisos, motllures i coberta. Composició simètrica a partir dels buits de la planta baixa que tenen continuïtat en els altres pisos. Porta d'accés, descentrada en el pla de la façana, amb arc de mig punt adovellat. La majoria dels llindes, brancals i trencaaigües de portes i finestres són de pedra de marès, així com les arestes dels quatre cantons.

## Història

Aquest important edifici (antiga masia) orientat a llevant, està situat en el centre històric de Gavà. Construït en el segle xviii -hi ha dades del 1682-, ha canviat la seva imatge original degut a unes modificacions del segle xix. Presenta una coberta planta, segurament motivada per la reforma del segle xix.

## Referències

* 1 2 «Casa Gran». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].
# Casa Vilà (Lleida)

La Casa Vilà és un bloc de pisos a la ciutat de Lleida. Edifici plurifamiliar en cantonera, de planta baixa i quatre plantes. Façana amb elements històrics de composició clàssica i senzilla. S'organitza al voltant d'una escala petita que dona accés als habitatges.

## Referències

* ↑ «Casa Vilà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 gener 2017].
# Catocala dissimilis

Catocala dissimilis és una espècie de papallona nocturna de la subfamília Erebinae i la família Erebidae. Es troba a Rússia (Primórie, Shabarovsk, Amur), Xina, Corea i Japó (Hokkaido, Honshü, Shikoku, Kyüshü).
Fa aproximadament 45 mm d'envergadura alar.

## Subespècies

* Catocala dissimilis dissimilis
* Catocala dissimilis melli Ishizuka, 2001

## Referències

* ↑ http://www.taxapad.com/local.php?taxonidLC=85997634

## Enllaços externs

* Funetː Catocala dissimilis (en)
* Catocala d'Àsia Catocala dissimilis Arxivat 2011-07-23 a Wayback Machine. (en)
# Catocala detrita

Catocala detrita és una espècie de papallona nocturna de la subfamília Erebinae i la família Erebidae. Es troba a Rússia, als Urals.
Les larves possiblement s'alimenten d'espècies de Salix.

## Referències

* ↑ «Funetː Catocala detrita». Arxivat de l'original el 2019-07-20. [Consulta: 26 març 2016].
# Catequística (Tiana)

La Catequística és una obra de Tiana (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici civil; es tracta d'una construcció que ha patit notables transformacions malmetent la seva estructura original. Parlem d'una nau coberta per una teulada a dos vessants, i a la qual, lateralment, se l'hi ha afegit un annex posterior.
La composició de la façana ha estat totalment modificada: els finestrals originals s'han encegat, i just al bell mig s'ha construït una cabina feta de totxanes, destinada a projeccions de cinema, i a la qual s'accedeix per una escala exterior, que distorsiona totalment el conjunt.
Crida l'atenció l'ús del maó i la maçoneria a la part inferior, així com els coronaments escalonats de la part superior. Originalment presentava totes les obertures amb arcs escarsers.

## Referències

* 1 2 3 «Catequística». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2016].
# Caterina, Princesa de Gal·les

Caterina, Princesa de Gal·les (anglès: Catherine Elizabeth, Princess of Wales) (Royal Berkshire Hospital, 9 de gener de 1982) nom de naixement Catherine Elizabeth Middleton. És membre de la família reial britànica. Està casada amb el Guillem, Príncep de Gal·les i hereu al tron britànic com a fill primogènit de Carles III del Regne Unit i Diana de Gal·les i net de la Reina Elisabet II.
D'extracció plebea, Middleton va créixer al comtat britànic de Berkshire. Va assistir a Marlborough College i posteriorment a la Universitat de Saint Andrews, on va conèixer el príncep Guillem el 2001. El casament de Guillem de Gal·les i Catherine Middleton se celebrà el divendres 29 d'abril de 2011 a l'Abadia de Westminster, a Londres amb el tractament de boda reial amb l'ampul·lositat i pompa característiques de la boda d'un membre de la casa reial britànica. Arran del seu casament amb el príncep anglès se la tractà com Sa Altesa Reial la Duquessa de Cambridge fins a la mort de la reina Elisabet II el 2022, moment a partir del qual esdevingué la princesa de Gal·les.
Té tres fills: Jordi, nascut el 22 de juliol de 2013, Carlota, nascuda el 2 de maig de 2015 i Lluís, nascut el 23 d'abril de 2018.

## Títols i honors

* 9 de gener de 1982 – 29 d'abril de 2011: Senyoreta Catherine Middleton.
* 29 d'abril de 2011 – 8 de setembre de 2022: Sa Altesa Reial la Duquessa de Cambridge, Comtessa de Strathearn, Baronessa Carrickfergus.
* 8 de setembre de 2022 – 9 de setembre de 2022: Sa Altesa Reial la Duquessa de Cornualla i Cambridge, Duquessa de Rothesay (a Escòcia), Comtessa de Strathearn, Baronessa Carrickfergus.
* 9 de setembre de 2022 – actualitat: Sa Altesa Reial la Princesa de Gal·les, Duquessa de Cornualla i Cambridge, Duquessa de Rothesay (a Escòcia), Comtessa de Strathearn, Baronessa Carrickfergus.
El títol complet de la duquessa és "Sa Altesa Reial Princesa Guillem Artur Felip Lluís, Princesa de Gal·les, Duquessa de Cornualla i Cambridge, Duquessa de Rothesay, Comtessa de Chester, Comtessa de Strathearn, Baronessa de Renfrew, Baronessa Carrickfergus, Dama de les Illes".

## Referències

* ↑ «Guillem i Caterina es donen el "sí vull"». 3cat24, 29-04-2011. [Consulta: 29 abril 2011].
* 1 2 «Titles announced for Prince William and Catherine Middleton» (en anglès). Household of TRH The Prince of Wales and The Duchess of Cornwall, 29-04-2011. [Consulta: 29 abril 2011].
* ↑ «Guillem i Caterina, marit i muller». Diari Ara, 29-04-2011. [Consulta: 29 abril 2011].
* ↑ «Guillem i Caterina de Cambridge han tingut un nen». Ara.cat.
* ↑ NacióDigital «La duquessa de Cambridge, Kate Middleton, dona a llum una nena». .
* ↑ «La filla dels ducs de Cambridge ja té nom: Carlota Elisabet Diana». Ara.cat.
# Cerzeto

Cerzeto (albanès Qana) és un municipi italià, dins de la província de Cosenza. L'any 2006 tenia 1.377 habitants. És un dels municipis on viu la comunitat arbëreshë. Limita amb els municipis de Bisignano, Cervicati, Fuscaldo, Mongrassano, San Martino di Finita i Torano Castello. Comprèn les fraccions de San Giacomo di Cerzeto (Shën Japku) i Cavallerizzo (Kejverici).

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2006- | Ermenegildo Lata | Centreesquerra |
# Ciclogènesi explosiva

Una ciclogènesi explosiva és una borrasca que s'aprofundeix molt ràpidament, amb una variació de més 24 hectopascals (hPa) en menys de 24 hores que pot generar forts vents amb velocitat fins a 140 kilòmetres per hora. Per a les latituds on es troba Catalunya, aquesta definició es relaxa i engloba caigudes de pressió d'uns 20 hPa en 24 hores, o fins i tot submúltiples d'ella, per exemple 9-10 hPa en 12h.
El concepte va ser proposat l'any 1980 pels investigadors americans Fred Sanders i John R. Gyakum, que van parlar de "meteorological bomb". L'ús a Catalunya va fer-se popular a partir del gener del 2009 amb el pas del cicló Klaus.
A finals de febrer de 2010 la depressió Xynthia, fruit d'una nova ciclogènesi explosiva, va causar destrosses al seu pas per Catalunya i nombroses víctimes a França.

## Referències

* ↑ «Une «bombe météorologique» déclenche la panique au Canada et aux États-Unis». Service météorologique du Canada: Environnement Canada. [Consulta: 26 desembre 2013].
* ↑ Martín León, F «El concepto de ciclogénesis explosiva o “bomba meteorológica”». RAM-Revista del Aficionado a la Meteorología, octubre 2013, 28-10-2013 [Consulta: 5 març 2014].
* ↑ Bernis, M «Qui s'ha inventat la ciclogènesi explosiva?». Diari Ara, 25-12-2013 [Consulta: 5 març 2014].
* ↑ Servei Meteorològic de Catalunya «Resum mensual. Febrer 2010». Butlletins climàtics, 01-03-2010. Arxivat de l'original el 5 de març 2014 [Consulta: 5 març 2014].
* ↑ VilaWeb «Tempesta 'Xynthia': destrosses i ferits a Catalunya Nord». VilaWeb, 01-03-2010 [Consulta: 5 març 2014].
* ↑ Portal informatiu de TV3, 3/24 «50 morts i 9 desapareguts a França pel pas de la tempesta "Xynthia"». , 03-03-2010 [Consulta: 5 març 2014].
* ↑ Libération «Xynthia, retour sur la tempête». Libération, febrer i març 2010 [Consulta: 5 març 2014]. Arxivat 5 de març 2014 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-03-05. [Consulta: 5 març 2014].