OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Quantificador (gramàtica)

Un quantificador és una paraula o construcció gramatical que indica quantitat. Pot ser un determinant indefinit, com "molts", un adverbi de quantitat, com "força" o un mot que en la seva definició ja indiqui nombre, com "multitud". A vegades aquests elements poden estar pronominalitzats o formar part d'una locució. Totes les llengües naturals tenen quantificadors. En algunes gramàtiques inclouen tots aquests tipus de paraules com una categoria pròpia, sota el nom de quantificador, ja que comparteixen trets morfosintàctics, però la divisió tradicional no preveu que siguin una categoria específica, sinó més aviat una noció semàntica que es pot vehicular amb diversos tipus de construccions. Els numerals poden ser considerats com a quantificadors o bé ser un altre grup a part, segons l'autor, ja que tots segueixen un patró de conducta, més simple que el dels quantificadors ordinaris.
# Quantificació (lingüística)

La quantificació en lingüística fa referència a dos fenòmens relacionats, d'una banda a la presència de paraules que indiquen quantitat i de l'altra a una propietat semàntica dels mots. Hi ha paraules que indiquen quantitat, com els determinants numerals, els determinants i pronoms indefinits, els adverbis de quantitat i alguns noms o adjectius (com "escassedat" o "nombrosos", per exemple).
La quantificació divideix els noms en comptables o incomptables ("taula" és comptable perquè puc usar un numeral al davant, a diferència de "sucre", on només puc usar quantitatius o unitats de mesura). És una propietat lògica i semàntica que indica que una paraula no pot ser veritable i alhora ser part de la mateixa paraula: els mots incomptables poden dividir-se i seguint sent el mateix (una mica d'aigua segueix sent aigua igual que el total, cosa que no passa amb la poma, per exemple)
# Quantificació (processament d'àudio)

En processament digital de senyals, la quantificació és la discretització d'un rang continu d'amplituds per arrodoniment o truncament de valors. El resultat serà un grup més reduït d'amplituds discretes.
Aquest article descriu aspectes de la quantificació relacionats amb senyals de veu i àudio, així com les seves aplicacions.

## Quantificació de veu i àudio i aplicacions

Després del mostreig, els senyals de veu seran representats per un nombre fix de valors, en un procés conegut com a PCM o Pulse Code Modulation. (tenim PCM uniforme, no uniforme, logarítmic...), tenint en compte la naturalesa del senyal. Segueix els esquemes de quantificació estàndard (tenim PCM uniforme, no uniforme, logarítmic...), tenint en compte la naturalesa del senyal.
En el cas de l'àudio, tenim que els valors d'amplituds petites són més probables (molts passos per zero), així com passa en el cas de la veu, on aquestes amplituds petites són les més importants per a la percepció de la parla, per sobre dels valors alts.
Això ho té en compte la telefonia, que aplica una quantificació logarítmica i normalment de 8 bits per mostra. Això equival a dir que els possibles valors del senyal de veu analògic (rang continu) seran reduïts a 256 nivells (etiquetats després a la codificació amb un nombre binari de 8 bits). La quantificació introdueix un soroll de quantificació al senyal, tot i que el resultat final és suficient per assegurar la intel·ligibilitat de la parla.
D'altra banda, el CD d'àudio fa servir una quantificació de 16 bits, permetent-li representar fins a 65,536 nivells de senyal, és a dir, 2 elevat a la 16a potència. Aquesta àmplia gamma de nivells de quantificació contribueix a proporcionar una reproducció precisa i de alta fidelitat.

## Vegeu també

* Quantificació (processament de senyal)
* PCM
# Stari Oskol

Stari Oskol - Старый Оскол (rus) - és una ciutat de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. Es troba al riu Oskol. És a 618 km al sud de Moscou.

## Història

Fou fundada com a fortalesa el 1593, com a part de la línia sud de la fortificació al voltant de Moscou. El segle xvii la ciutat fou saquejada pels tàtars de Crimea i els cosacs d'Ucraïna. Més endavant es veié afectada per la Guerra Civil Russa el 1919, així com durant la Segona Guerra Mundial.

## Ciutats agermanades

* Mänttä, Finlàndia
* Salzgitter, Alemanya
# Slava

Slava (en ciríl·lic Слава) és una tradició cristiana ortodoxa sèrbia on es glorifica el sant patró d'una família, d'una vila o fins i tot d'una ciutat. La paraula slava es podria traduir com a «glòria» o «lloança». La cerimònia va ser inscrita com a Patrimoni Cultural Immaterial de la Humanitat per la Unesco el 27 de novembre de 2014.
El costum s'associa amb els serbis, que la consideren una característica específica de la seva cultura. Aquest costum també es troba entre cristians ortodoxos de Macedònia del Nord, parts de Bulgària, i també de vegades, amb un altre nom, entre croats, albanesos catòlics, grecs i russos que, abans de la revolució de 1917, també la practicaven amb la mateixa regularitat que els serbis.

## Orígens

La tradició és un important marcador ètnic de la identitat sèrbia, que consideren la Slava com el seu dia més important i solemne. Hi ha dues teories que expliquen la pràctica de la Slava entre els serbis. Segons alguns autors la Slava és una tradició que es remunta a les creences religioses politeistes eslaves; a la mitologia eslava i pràctica quotidiana de la religió, cada família tenia el seu déu patró, igual que els grecs i romans. Segons d'altres, el serbis van adoptar la tradició de Slava en el moment de la seva conversió al cristianisme a la fi del segle ix: haurien triat un sant de manera individual o col·lectiva, mitjançant el bateig.

## Referències

* ↑ «La Slava, célébration de la fête du saint patron de la famille». UNESCOPRESS. UNESCO. [Consulta: 8 febrer 2016].
* ↑ Batakovic, 2005, p. 8.
* ↑ Jovan F. Trifunovski. «Породична слава и сличне славе у охридско-струшкој области» (en serbi). Bulletin of the Ethnografical Institute SASA, vol XLV. Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 8 febrer 2016].
* ↑ Petko Hristov. «За пропагандната употреба на празника» (en búlgar). Literature Network.
* ↑ AA.VV., 2002, p. 70.
* ↑ Jaes Falicov, 1991, p. 219.
* ↑ «La Slava, célébration ancestrale orthodoxe». Orlovi. Orlovi.com. Arxivat de l'original el 2010-12-16. [Consulta: 9 febrer 2016].

## Bibliografia

* AA.VV. «Ethnologia Balkanica». Journal of Southeast European Anthropology, 6, 2002. ISSN: 1111-0411.
* Batakovic, Dusan T. Histoire du peuple serbe. Lausanne: Editions l'Age d'Homme, 2005. ISBN 978-2825119587.
* Jaes Falicov, Celia. Family Transitions. Nova York: The Guilford Press, 1991. ISBN 978-0898624847.
# Pulsatil·la

Les pulsatil·les (Pulsatilla) són un gènere de plantes de la família de les ranunculàcies (Ranunculaceae). És una gènere de plantes herbàcies distribuïdes per Nord-amèrica i Euràsia. El seu hàbitat típic són els prats de muntanya.
Pulsatilla deriva del llatí pulsare, agitar, degut a la seva forma de campaneta moguda pel vent.

## Taxonomia

Hi ha unes treinta espècies; cal mencionar:
* Pulsatilla alba
* Pulsatilla albana
* Pulsatilla alpina - anemone alpina
* Pulsatilla armena
* Pulsatilla cernua
* Pulsatilla bungeana (=Anemone bungeana)
* Pulsatilla chinensis
* Pulsatilla florescens
* Pulsatilla gayerii
* Pulsatilla grandis
* Pulsatilla halleri
* Pulsatilla montana
* Pulsatilla nigricans
* Pulsatilla oenipontana
* Pulsatilla patens
* Pulsatilla pratensis
* Pulsatilla rubra
* Pulsatilla serotina
* Pulsatilla slavica
* Pulsatilla styriaca
* Pulsatilla subslavica
* Pulsatilla vernalis
* Pulsatilla vulgaris - flor de pasqua, flor de vent, safrà de prat, anemone de prat
* Pulsatilla violacea

## Referències

* ↑ Tilford, Gregory L. Edible and medicinal plants of the West (en anglès). Missoula, Mont.: Mountain Press Pub, 1997. ISBN 0878423591.
* ↑ United States Department of Agriculture - Germplasm Resources Information Network (GRIN) Pulsatilla bungeana Arxivat 2014-02-01 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Gènere Pulsatilla - Cambridgeshire, UK Arxivat 2011-06-09 a Wayback Machine. (anglès)
# Stephen James Ireland

Stephen James Ireland (Cobh, Comtat de Cork, 22 d'agost de 1986) és un futbolista irlandès que ha jugat a Anglaterra en el Stoke City.

## Referències

* ↑ «Premier League Player Profile Stephen Ireland». Premier League, 2015. Arxivat de l'original el 8 d'abril 2016. [Consulta: 14 gener 2015].

## Enllaços externs

* http://www.stephenireland.com Arxivat 2021-02-12 a Wayback Machine.
* Dades estadístiques sobre Stephen Ireland a soccerbase.com
# Stephen Hodge

Stephen Hodge (Adelaida, 18 de juliol de 1961) fou un ciclista australià, professional des del 1987 fins al 1996.
Va aconseguir victòries en curses com el Tour de Tasmània o el Giro del Mendrisiotto, i altres victòries d'etapa en proves com el Tour de Romandia o el Herald Sun Tour.

## Palmarès

* 1986
** 1r al Giro del Mendrisiotto
** 1r al Examiner Tour of the North
* 1988
** 1r al Gran Premi Raymond Impanis
* 1989
** Vencedor d'una etapa de la Herald Sun Tour
* 1990
** 1r a la Clàssica dels Ports
* 1991
** Vencedor d'una etapa del Tour de Romandia
** 1r a la Biel-Magglingen
** 1r a la Mazda Tour i vencedor d'una etapa
* 1992
** Vencedor d'una etapa del Critèrium Internacional
** 1r a la Biel-Magglingen
* 1993
** 1r al Memorial Manuel Galera
* 1994
** Vencedor d'una etapa de la Herald Sun Tour
* 1996
** 1r al Tour de Tasmània
** Vencedor de 2 etapes de la Herald Sun Tour
** Vencedor d'una etapa del Trofeu Joaquim Agostinho

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1990. 19è de la classificació general
* 1991. 26è de la classificació general
* 1995. 85è de la classificació general
* 1996. 76è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1992. 26è de la classificació general
* 1993. 85è de la classificació general
* 1994. 31è de la classificació general
* 1996. 76è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1989. 83è de la classificació general
* 1990. 34è de la classificació general
* 1991. 67è de la classificació general
* 1992. 93è de la classificació general
* 1994. 83è de la classificació general
* 1995. 64è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Sofia Frederica de Mecklenburg-Schwerin

Sofia Frederica de Mecklenburg-Schwerin (en alemany Sophie Friederike von Mecklenburg-Schwerin) va néixer a Schwerin el 24 d'agost de 1758 i va morir al palau de Sorgenfri, a Copenhaguen, el 29 de novembre de 1794. Era filla del príncep Lluís de Mecklenburg-Schwerin (1725-1778) i de la duquessa Carlota Sofia de Saxònia-Coburg Saafeld (1731-1810).

## Matrimoni i fills

El 21 d'octubre de 1774 es va casar amb el príncep Frederic de Dinamarca (1753-1805), fill del rei Frederic V de Dinamarca i de la seva segona dona Juliana Maria de Brunswick-Wolfenbüttel. El príncep va ser regent del regne entre els anys 1772 i 1784 per la incapacitat manifesta del seu germanastre Cristian VII. El matrimoni va tenir cinc fills:
* Juliana Maria (1784-1784)
* Cristià VIII de Dinamarca (1786-1848) casat amb Carlota de Mecklenburg-Schwerin.
* Juliana Sofia (1788-1850), casada amb el landgravi Guillem de Hessen-Philippsthal
* Lluïsa Carlota (1789-1864), casada amb Guillem de Hessen-Kassel (1787-1867).
* Frederic (1792-1863)

## Enllaços externs

* Royal House of Denmark
* Grand-Ducal House of Mecklenburg-Schwerin Arxivat 2007-11-12 a Wayback Machine.
* Dansk biografisk Lexikon
* genealogy.euweb.cz
* Casa de Mecklenburg-Schwerin
# Quelat

Un quelat o un segrestant és un compost químic format per un ió metàl·lic lligat per diversos lligams covalents a una estructura heterocíclica de compostos orgànics com aminoàcids, pèptids o polisacàrids.
L'element lligat per un quelat queda impedit de seguir les reaccions químiques que tindria en cas d'estar lliure.
El nom de quelat prové de la paraula grega chele, que significa urpa o pinça (de cranc) i altres crustacis i es refereix a la forma per la qual els ions metàl·lics són empresonats en el compost.

## Quelació

Quelació és la formació o presència de dos o més enllaços separats entre un lligant polidentat (amb molts enllaços) i un àtom simple central. Normalment aquests lligants són compostos orgànics i s'anomenen quelants o agents quelants o agents segrestadors.
El lligant forma un complex quelat amb el substrat. Els complexs quelat contrasten amb el complex de coordinació compostos de lligants monodentats, els quals formen només un enllaç amb un àtom central.

## L'efecte quelat

L'efecte quelat descriu l'afinitat incrementada dels lligants quelants per a un ió metàl·lic comparada amb l'afinitat d'una col·lecció de lligants no quelants similars per al mateix metall.

## Història

El terme quelat va ser usat, el 1920, per primera vegada per Sir Gilbert T. Morgan i H. D. K. Drew"

## Quelats importants

Alguns quelats són compostos importants per a la vida en la terra, com és el cas de l'hemoglobina i la clorofil·la.
La clorofil·la dels vegetals és la responsable de l'absorció dels fotons de la llum solar i és un quelat de magnesi.
L'hemoglobina, de la sang és responsable del transport d'oxigen (O₂) i diòxid de carboni (CO₂) i és un quelat de ferro.
En medicina, els quelats tenen com a principals aplicacions el tractament d'enverinaments (per exemple de plom o de mercuri)i la correcció de deficiències nutricionals minerals.
En laboratoris químics els agents quelants poden ser utilitzats per capturar ions metàl·lics en solucions.
Les sals del quelat EDTA (àcid etilenodiaminotetracètic =(HO₂CCH₂)₂NCH₂CH₂N(CH₂CO₂H)₂) es fan servir en els detergents per a complexar el calci o en medicina en casos d'intoxicació per metalls pesants.
En l'actualitat es coneixen milers de lligants quelatants sintètics o naturals.

## Referències

* ↑ IUPAC definition of chelation.
* ↑ J. Chem. Soc., 1920, 117, 1456

## Enllaços externs

* (castellà) Quelats a l'agricultura Arxivat 2003-03-11 a Wayback Machine.
# Quelcom: revista gràfica

Quelcom: revista gràfica va ser una publicació periòdica apareguda a Reus l'any 1936.
El número 1 va sortir el dia 1 de maig de 1936 i explicava en la seva presentació que "el nostre anhel de patriotisme, el desig de que les nostres comarques tinguessin, com moltes altres, una revista gràfica d'informacions i reportatges, però sobretot, per damunt de tot, imparcial a tota tendència política, ens ha mogut a la publicació del nostre quinzenari". De fet la seva orientació apolítica no es pot valorar de forma suficient, ja que només va sortir aquest número i un d'extraordinari sense numerar el juny de 1936, que contenia una informació molt detallada sobre la Festa Major de Reus.
Alguns articles publicats al primer número fan pensar en una certa ideologia dretana si veiem els títols: "Hi ha a Espanya homes de ferro com a Rússia, Itàlia i Alemanya?", "Hi ha un líder que pugui atraure les masses del nostre poble?" signats per Josep-Pere Ferran Casanovas. Les il·lustracions d'aquest primer número mostren els monestirs de Poblet i Santes Creus, i també fotografies de carrers de Reus. El segon número publica, a més del programa de la Festa Major, un retrospectiu gràfic sobre la festa i sobre les entitats de Reus més destacades i un plànol de la ciutat.
Els articles anaven signats pels col·laboradors: a part de Josep-Pere Ferran, trobem P. Huguet, Jordi Desvalls, J. Fort Pascual, I Pons Ibanyes, Ferran Ardèvol i R.B.

## Característiques tècniques

El número 1 tenia 9 pàgines i 3 de publicitat i mesurava 39 cm. El número extraordinari tenia 14 pàgines i 6 de publicitat i mesurava 31 cm. El primer número estava distribuït en dues columnes, i l'altre en 2 o 3 segons la notícia. Els impressors van variar. El número 1 va ser imprès per Artur Rabassa, i l'extraordinari per la Impremta Diana. Anunciava que sortiria quinzenalment i el preu era de 15 cèntims. L'extraordinari en valia 30. La subscripció anual era de 2 pessetes. Com a despatx de redacció i administració donava el telèfon 325. La llengua era exclusivament el català.

## Localització

* Biblioteca Central Xavier Amorós de Reus
* Biblioteca del Centre de Lectura de Reus

## Referències

* ↑ La premsa a la província de Tarragona durant la Segona República: 1931-1936. Tarragona: Diputació de Tarragona, 1996, p. 494-495. ISBN 848861828X.
* ↑ «Quelcom: revista gràfica». catàleg Argus. [Consulta: 24-X-2018].
* ↑ «Quelcom: revista gràfica». CCUC. [Consulta: 24-x-2018].

## Vegeu també

* La Premsa a Reus 1813 - 1939
# Puntius didi

Puntius didi és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al nord de Myanmar.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kullander, S.O. i F. Fang, 2005. Two new species of Puntius from northern Myanmar (Teleostei: Cyprinidae). Copeia (2):290-302.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4. .
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lambert, Derek J.: Freshwater Aquarium Fish. Chartwell Books, Edison, Nova Jersey, Estats Units. Any 1997. ISBN 0-7858-0867-1.
* Mills, Dick: The Bumper Book of Tropical Aquarium Fishes (2a edició). Interpet Publishing. Any 2002. ISBN 1842860747.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Puntius denisonii

Puntius denisonii és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a l'Índia.
Els mascles poden assolir els 15 cm de longitud total.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Menon, A.G.K., 1999. Check list - fresh water fishes of India. Rec. Zool. Surv. India, Misc. Publ., Occas. Pap. Núm. 175, 366 p.
# Ragnar Klavan

Ragnar Klavan (Viljandi, 30 d'octubre de 1985) és un futbolista estonià de la dècada de 2010.
Fou 125 cops internacional amb la selecció d'Estònia.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Heracles Almelo, AZ Alkmaar, FC Augsburg, Liverpool FC i Cagliari Calcio.

## Referències

* ↑ «Updated squads for 2017/18 Premier League confirmed». Premier League, 02-02-2018. [Consulta: 11 febrer 2018].
* 1 2 «Ragnar Klavan: Overview». Premier League. [Consulta: 9 juny 2018].
* 1 2 «Klavan, Ragnar».
* ↑ «Ragnar Klavan» (en estonian). Estonian Football Association.
* ↑ «Ragnar Klavan» (en estonian). Estonian Football Association.
* ↑ «R. Klavan». Soccerway.
# Rasa dels Torrents

La Rasa dels Torrents és un torrent afluent per l'esquerra de la Rasa de Santandreu que fa tot el seu curs pel terme municipal de Lladurs.
La xarxa hidrogràfica de la Rasa dels Torrents està integrada per un total de 6 cursos fluvials. Al vessant esquerre s'hi troben dos subsidiaris de primer nivell mentre que al vessant dret se n'hi troba un que, al seu torn, té dos subsidiaris de segon nivell.
La totalitat de la xarxa suma una longitud de 4.413 m. que transcorren íntegrament pel terme municipal de Lladurs.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
# Subprefectura de Miyake

La subprefectura de Miyake (三宅支庁, Miyake-shichō) és una subprefectura de Tòquio, a la regió de Kanto, Japó. La subprefectura és responsabilitat del Departament d'Afers Generals del Govern Metropolità de Tòquio. La subprefectura inclou una sèrie d'illes habitades i de rocs a l'arxipèlag d'Izu.

## Geografia

La subprefectura, tot i que depenent de Tòquio i, per tant, pertanyent nominalment a la regió de Kanto, es troba molt més al sud i lluny del Tòquio metropolità. Totes les illes i formacions rocoses compreses dins de la subprefectura corresponen a les illes Izu.

### Municipis

Subprefectura de Miyake (2020) :

### Illes

La subprefectura només conté dues illes, que es corresponen amb els dos municipis:
* illa de Miyake
* illa de Mikura

## Història

* 1920: S'aboleixen les oficines governatives de la prefectura de Tòquio a les dues illes i aquestes passen a dependre de la subprefectura d'Ōshima.
* 1943: Les illes s'escindeixen de l'autoritat de la subprefectura d'Oshima, fundada el 1926 i es crea la nova subprefectura de Miyake.

## Referències

* ↑ https://www.soumu.metro.tokyo.lg.jp/14miyake/miyakehp/
* ↑ https://www.metro.tokyo.lg.jp/english/about/links/municipalities.html
# Rafael Sancho Alegre

Rafael Sancho Alegre (Casp, 1888? -) fou un anarquista aragonès, autor d'un intent frustrat d'atemptat contra el rei Alfons XIII en 1913.

## Biografia

Nasqué a Casp, fill de mare soltera que va morir de tuberculosi quan ell tenia tres anys. Fou criat pels seus oncles que vivien al carrer Mallorca de Barcelona. A Barcelona va aprendre a llegir a un ateneu anarquista, s'afeccionà a la lectura i milità en el grup anarquista La Simpatia. Va treballar de fuster i es va casar als 19 anys amb Rosa Emo simultàniament que feia el servei militar a València, però fou donat de baixa a causa dels atacs epilèptics que patia.
A començaments de 1913 abandona la seva família i es trasllada a Madrid, on contactà amb el grup anarquista Sin Patria. El 13 d'abril, al carrer del Turco (el mateix lloc on va ser assassinat Joan Prim i Prats en 1870) va intentar matar el rei Alfons XIII amb una pistola, però només va ferir el cavall i fou detingut. En els interrogatoris va declarar que «volia venjar Ferrer». El seu advocat defensor en el judici fou Eduardo Barriobero y Herrán.
En juliol de 1913 fou condemnat a mort, però segons els diaris de l'època el propi Alfons XIII va intercedir perquè la pena li fos commutada. El 3 de setembre li fou commutada per cadena perpètua. El periodista Mauro Bajatierra Morán, que havia estat detingut acusat de proporcionar-li la pistola, finalment fou absolt per falta de proves.
Fou enviat a complir la condemna al penal d'El Dueso, però el 1920 fou traslladat al penal de Santoña, fins que el 1925 fou traslladat a la presó de Figueres, En proclamar-se la Segona República Espanyola aconseguí la llibertat sota fiança i es va establir a Terrassa. Segons Abel Paz el 1939 s'havia establert a Marsella i li calculava uns 70 anys. Segons Juan Ferrer encara vivia en 1941.

## Referències

* ↑ La Causa del Regicidio a ABC, 5 de juliol de 1913
* ↑ El atentado contra el Rey a La Vanguardia, 15 d'abril de 1913
* 1 2 Caspe desconocido. Rafael Sancho Alegre: el hijo de una caspolina que quiso matar a Alfonso XIII
* 1 2 Condenado a muerte Rafael Sancho Alegre, acusado de atentar contra Alfonso XIII Arxivat 2015-01-12 a Wayback Machine. per Arturo del Villar
* ↑ Sancho Alegre, Rafael a Enciclopedia del Anarquismo Español, part 5

## Enllaços externs

* Atentado contra Alfonso XIII al web del Casino de Madrid
* Fotografia de la detenció de Rafael Sancho Alegre a flickr.com