OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Arcàngela Badosa i Cuatrecasas

Arcàngela Badosa i Cuatrecasas (Sant Joan les Fonts, 16 de juny de 1878 - Elda, 27 de novembre de 1918) fou una germana de la congregació de les Germanes de la Mare de Déu del Mont Carmel. Ha estat proclamada venerable per l'Església catòlica.

## Biografia

Carme Badosa i Cuatrecasas va néixer en 1878, tercera filla de vuit germans. Pere Badosa, camperol, i Teresa Cuatrecasas, els pares, eren molt devots i educaren cristianament tots els germans: a més de Carme, també foren religioses les seves germanes Paula i Mercè, carmelites, i els germans Fidel i Josep es van fer salesians. Quan Carme tenia deu anys, va morir el seu pare, i l'any següent va morir la mare; els set germans que sobreviuen, el major de tretze anys i el menor d'un, passen a la custòdia de la seva tia Joaquima i de Francesc Gelada, mecànic, matrimoni sense fills, també molt religiós.
Quan l'oncle morí, la família anà a Olot per trobar-hi feina. Arcàngela comença a treballar com a obrera als Tallers Vayreda, on fan talles religioses. De caràcter molt humil i bondadós, destacava per una profunda pietat i dedicació a la pregària, adquirint fama de santedat. Va fer-se terciària de l'Orde del Carme. Quan la seva tia va morir, Carme va ingressar a la congregació carmelitana de les Germanes de la Mare de Déu del Monte Carmel d'Oriola, on ja eren monges les seves germanes Paula i Mercè. Hi arribà el 31 de desembre de 1907 i un cop fet el noviciat, va prendre l'hàbit i el nom d'Arcàngela.
Fa els vots solemnes el 2 d'agost de 1909 i és destinada a Elda, on passarà la resta de la vida. En 1915 fa els vots perpetus. Arcàngela treballa un any al col·legi i després a l'hospital que regenten les germanes. Hi atendrà els malalts amb gran virtut i amor; se li encarregà dels malalts de tuberculosi. Amb el temps, s'encomanà de la malaltia, la qual cosa va assumir amb paciència i joia. Va morir, finalment, a Elda el 27 de novembre de 1918.

## Veneració

El procés de la causa de beatificació es va obrir a Roma el 18 de juny de 2003, i ha estat proclamada venerable el 8 de novembre de 2018.

## Referències

* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2017-09-08. [Consulta: 2 gener 2019].
# Can Bou (Ullastret)

* Per a altres significats, vegeu «Can Bou (El Papiol)».
Can Bou és una casa al municipi d'Ullastret inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Es tracta d'una gran casa pairal de tres plantes, organitzada en quatre crugies, fruit de modificacions i afegitons diversos en el transcurs dels segles XVII i xviii. Presenta la particularitat de tenir el primer pis a nivell del sòl exterior del pati que queda darrere l'edifici; la planta baixa, a causa del desnivell natural del terreny, és en part guanyada artificialment. Les diverses obertures, arquitravades, tenen llindes datades del segle xvi (1570) a la primera meitat del XVIII (1732). A la portada de la façana principal, al carrer major, h i ha aquesta inscripció en caràcters encara gòtics:
Al mateix mur, al primer pis hi ha aquestes dates: 1638, 1655 (amb una creu), 1633(i una creu amb peanya) i en una altra finestra: "Fran. Co Bou/ciu.da 1732". En una terrassa del costat sud hi ha una porta datada el 1629 i a la façana posterior una altra del 1633. el ràfec de la teulada és decorat amb diferents motius populars. A l'interior, als baixos la crugia de la teulada és decorat amb diferents motius populars. A l'interior, als baixos la crugia oriental és en ruïna i a la part restant hi ha espais amb volta de pedra morterada i de bigam; hi resta una arcada mig tapiada, fora d'ús. A la planta noble hi ha molts compartiments; hi destaca la sala major, no molt gran, la cuina i una altra estança que té una llar coronada per un gran escut heràldic dels Bou en alt -relleu, amb motlluratge abarrocat. És notable un artesanat quelcom malmès i, en part, reparat. l'edifici es construí amb rebles i morter lligant les cantonades amb carreuada.

## Referències

* 1 2 3 «Can Bou». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
# Dvorítxia (Crimea)

* Per a altres significats, vegeu «Dvurétxie».
Dvorítxia (en (ucraïnès): Дворіччя) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 446 habitants. Pertany al districte de Nijnegorski.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 30 maig 2017].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 30 maig 2017].
# Love, Life and Laughter

Love, life and laughter és una pel·lícula de 1923, considerada una de les millors pel·lícules britàniques de l'any. Obra de cinema mut, havia estat desapareguda fins que el 2014 es va trobar una còpia en un cinema de Hattem, als Països Baixos, durant una rehabilitació de l'edifici. El film, dirigit per George Pearson, va ser protagonitzat per Betty Bafour i parla de la vida d'una jove cantant que vol ser estrella del music-hall.

## Repartiment

* Betty Balfour
* Harry Jonas
* Frank Stanmore
* Annie Esmond
* Nancy Price
* Sydney Fairbrother
* Eric Smith
* A. Harding Steerman
* Audrey Ridgewell
* Gordon Hopkirk
* Dacia

## Referències

* ↑ «Apareix el film més buscat». Sàpiensm, 142, 01-05-2014, pàg. 11 [Consulta: 31 maig 2014].
# Estrie

Estrie és una regió administrativa de la província canadenca del Quebec, situada a la frontera amb els Estats Units d'Amèrica. La regió està dividida en 6 municipalitats regionals de comtat (MRC) i 88 municipis.

## Demografia

* Població: 300 383 (2005)
* Superfície: 10 195 km²
* Densitat: 29,5 hab./km²
* Taxa de natalitat: 9,9‰ (2005)
* Taxa de mortalitat: 7,8‰ (2005)
Font: Institut de la statistique du Québec

## Organització territorial
### Municipalitats regionals de comtat

* Coaticook
* Le Granit
* Le Haut-Saint-François
* Les Sources
* Le Val-Saint-François
* Memphrémagog

### Territoris equivalents

* Ciutat de Sherbrooke

## Enllaços externs

* Portal regional d'Estrie Arxivat 2007-05-16 a Wayback Machine. (francès)
# Akutagawa (cràter)

Akutagawa és un cràter d'impacte de 106 km de diàmetre de Mercuri. Porta el nom de l'escriptor japonès Ryūnosuke Akutagawa, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 2015.

## Referències

* 1 2 «Akutagawa». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 07-10-2016. [Consulta: 2 abril 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Campionat del Món de Trial 1986

La temporada de 1986 del Campionat del Món de trial fou la 12a edició d'aquest campionat, organitzat per la FIM. El calendari oficial constava de 12 proves puntuables, celebrades entre el 9 de març i el 24 d'agost.

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Thierry Michaud | Fantic | 197 |
| 2 | Steve Saunders | Honda | 187 |
| 3 | Eddy Lejeune | Honda | 183 |
| 4 | Jordi Tarrés | Beta | 140 |
| 5 | Philippe Berlatier | Aprilia | 134 |
| 6 | Diego Bosis | Montesa | 117 |
| 7 | Bernie Schreiber | Yamaha | 75 |
| 8 | Pascal Couturier | JCM | 73 |
| 9 | Renato Chiaberto | Fantic | 72 |
| 10 | Donato Miglio | Garelli | 64 |

## Referències

* «FIM Trial World Championship. 1986» (en anglès). trialonline.org. Arxivat de l'original el 13 de juny 2013. [Consulta: 20 febrer 2011].
# Dvoyanka

El dvoyanka és una flauta doble feta per una sola peça de fusta amb sis forats en un costat per a produir sons, originari de Bulgària meridional i occidental.
És una flauta de dos tubs paral·lels, generalment foradats dins d'un mateix bloc quadrat de fusta massisa de freixe, prunera, pomera, sanguinyol, cirera o boix, de vegades feta de dues peces enganxades. Té una llargada de 30 a 50 cm. Ambdós tubs acaben en el doble broquet, del qual el so es produeix amb una simple bufada. La melodia es fa amb el tub de dreta que sol tenir sis forats, que fa una escala major natural. El tub de l'esquerre té un forat lateral i produeix un bordó d'acompanyament, el que li va valdre el sobrenom de «petit sac de gemecs».
S'utilitza per acompanyar dances populars i melodies tradicionals amb ritmes lents. Era un instrument dels pastors, que, segons la llegenda, reeixien a dirigir al seu ramat amb diferents melodies, unes per anar tal o tal altre prat i una altra per tornar cap al poble.

## Instruments relacionats

S'han trobat flautes dobles semblants a Albània (cyla-diare), Macedònia (piska), Grècia (disavli), Romania (fluierul gemanat) i Sèrbia (dvojnica) per de construcció diferent. Una diferència major, però, és la forma rectangular del dvoyanka, amb els dos tubs paral·lels foradats dins d'un mateix bloc de fusta mentrestant els altres tenen dos tubs cilíndrics junts posteriorment.

## Referències

* ↑ Beshendzhiev, Zdravko. «Dvoyanka - Bulgarian Musical Instrument». [Consulta: 13 agost 2020].
* ↑ «Dvoyanka» (en anglès). Regional historical Museum Burgas. [Consulta: 13 agost 2020].
* ↑ Abrashev, Bozhidar; Gadjev, Vladimir. The illustrated encyclopedia of musical instruments : from all eras and regions of the world (en anglès). Colònia: Könemann, 2000, p. 126. ISBN 3-8290-6079-3.
* ↑ Atanassov, Vergilij. «Dvoyanka». A: Grove Music Online (en anglès). Oxford University Press, 2013-02-11. DOI 10.1093/gmo/9781561592630.article.l2232412.
* ↑ «La dvoyanka búlgara» (àudio) (en castellà). Dando la nota. RTVE, 09-02-2019. [Consulta: 13 agost 2020].

## Enllaços externs

* Mezzelani, Pablo. «Dvoyanka, flauta doble de Bulgària» (àudio).
* «Cançó russa tocada amb una dvoyanka» (àudio), 2 okt. 2011.
# Antonio Subiela Chico

Antonio Subiela Chico (València, 9 d'agost de 1975) és un polític valencià, diputat per Ciutadans a les Corts Valencianes.
Va ser militar professional, formant part de la Brigada d'infanteria lleugera paracaigudista entre 1994 i 1996. Posteriorment es va llicenciar en criminologia, i també va ser, fins a la seua elecció com a diputat en 2015, empresari d'arts gràfiques. Començà la seua trajectòria política al Centre Democràtic Liberal, sent el candidat a l'alcaldia de Burjassot amb esta formació en les eleccions municipals espanyoles de 2011, sense eixir elegit. A les eleccions municipals de 2015, Subiela va repetir com a candidat a l'alcaldia de Burjassot, esta vegada amb Ciutadans. El CDL s'havia integrat poc abans a este partit, que va obtenir representació a l'ajuntament de la localitat. Tanmateix, Subiela renuncià a ser regidor en haver estat elegit diputat a les Corts Valencianes, ja que anava el quart de la llista de Ciutadans a la Circumscripció electoral de València, on el partit va obtindre cinc seients.
El 2019 tornà a la política local com a candidat a l'alcaldia de Burjassot obtenint 2 representants i mantenint-se a l'oposició i compaginant-ho amb la tasca d'assessor al grup municipal del partit a l'Ajuntament de València. El 2023, amb la crisi de Ciutadans, va abandonar la política i s'incorporà com a delegat territorial d'una empresa immobiliària.

## Referències

* 1 2 Fitxa d'Antonio Subiela Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine. al web de les Corts Valencianes [Consulta:15 d'agost de 2015]
* ↑ Taronja amb passat multicolor Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine. article a El Temps de maig de 2015
* ↑ «El CDL se disuelve para integrarse en Ciutadans en su llegada a Valencia» (en castellà). Levante, 24-02-2014. Arxivat de l'original el 2020-07-18. [Consulta: 25 març 2014].
* ↑ Diputados autonómicos electos - circunscripción de Valencia Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a Las Provincias, 25 de maig de 2015 (castellà)
* ↑ S.L, EDICIONES PLAZA. «El exdiputado Toni Subiela da el salto al sector inmobiliario» (en castellà). [Consulta: 10 novembre 2023].
# Branca cadet

Una branca cadet es compon dels descendents de filiació patrilineal dels fills joves (cadets) d'un monarca o patriarca. En les dinasties governants i les nissagues nobles de bona part d'Àsia i Europa, el gros de les possessions d'una família (regnes, títols, feus, propietats i ingressos) han passat tradicionalment del pare al fill primogènit (primogenitura). En canvi, els fills més joves, o cadets, solien heretar molts menys diners i molta menys autoritat (per exemple, un apanatge) que poguessin transmetre a les futures generacions.

## Referències

* ↑ «House of York» (en anglès). MEdieval Chronicles. [Consulta: 14 abril 2024].
* ↑ Guilleré, 1994, p. 429.

## Bibliografia

* Guilleré, C. Girona al segle xiv. Volum II. Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 1994. ISBN 84-7826-546-5.
# Estrid dels Obotrites

Estrid (o Astrid) dels Obotrites (979 - 1035) fou una reina consort de Suècia i princesa dels Eslaus occidentals, casada amb el rei Olaf Skötkonung, a més de ser mare del rei Anund Jacob i de la Gran Princesa i santa russa Ingegerd Olofsdotter.

## Biografia

La llegenda diu que Estrid va ser portada a Suècia com a botí d'una guerra a la zona eslava occidental de Mecklenburg. El més probable és que fos oferta per al matrimoni com a ofrena de pau pel seu pare, un cap tribal dels eslaus polabis obotrites. Es creu que va portar amb si una gran dot i que va introduiïr la seva influència eslava a la Suècia del moment, sobretot en l'artesania.
El seu espòs tenia una amant, Edla, que també venia de la mateixa zona i que probablement fou portada a Suècia durant la mateixa època. El rei tractava tant a Edla com a Estrid de la mateixa forma i va donar als fills d'ambdues els mateixos privilegis, encara que va ser amb Estrid amb qui es va casar i a qui va fer la seva reina.
La reina Estrid va ser batejada al costat del seu espòs, els seus fills i gran part de la cort sueca en 1008, quan la família real es va convertir al cristianisme. Tot i això, el rei va prometre respectar la llibertat de culte –Suècia no seria plenament cristiana fins a l'última guerra de religió entre Inge el Vell i Blot-Sven de 1084-1088.
Snorri Sturluson va escriure sobre ella, dient que era cruel amb els fills de Edla (Emund, Astrid i Holmfrid): "La reina Estrid era arrogant i incomprensiva amb els seus fillastres, de manera que el rei va enviar el seu fill Emund a Wendland, on va ser criat pels seus parents materns".
No se sap molt de la personalitat d'Estrid. Sturulson l'esmenta com una amant de la pompa i el luxe, així com dura i estricta amb els seus servents.

## Fills

* Ingegerd Olofsdotter, Gran princesa de Kiev i santa de l'Església ortodoxa, anomenada Anna a Rússia i casada amb Iaroslav I de Kiev, príncep de Nóvgorod i Kiev.
* Anund Jacob, rei de Suècia, va succeir al seu pare Olaf Skötkonung al voltant de l'any 1022.

## Referències

* Lindqvist, Herman (2006). Lindqvist, Herman. Historien om Sveriges drottningar (en sueco). Estocolmo: Norstedt, 2006. ISBN 9-1130-1524-9.
* Ohlmarks, Åke (1976). Ohlmarks, Åke. Alla Sveriges drottningar (en sueco). AWE/Geber, 1976. ISBN 9-1200-4795-9.
* Heimskringla de Snorri Sturluson.
# Akutan

«Akutan» té aquests significats:
* Akutan (Alaska), localitat d'Alaska
* Mont Akutan, muntanya de l'illa Akutan
* Illa Akutan, illa d'Alaska, del grup de les illes Fox, a les illes Aleutianes
# Francolí d'aiguamoll

El francolí d'aiguamoll (Francolinus gularis) és el un ocell de la família dels fasiànids (Phasianidae) que habita zones palustres de l'oest de Nepal, nord de l'Índia i Bangladesh.
# Novi Rejet

Novi Rejet - Новый Режет (rus) és un possiólok del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba als vessants septentrionals del Caucas occidental, a la vora del riu Pxekha, a 31 km al sud d'Apxeronsk i a 109 km al sud-est de Krasnodar, la capital.
Pertany al municipi d'Otdalionni.
# Dvoróve

Dvoróve (en (ucraïnès): Дворове) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 20 habitants. Pertany al districte de Nijnegorski.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 30 maig 2017].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 30 maig 2017].
# Antonio Soler

Antonio Soler és el nom dels següents personatges:
* Antonio Soler Marcos (Màlaga, 1956), escriptor guanyador del premi Nadal del 2004 amb l'obra El camino de los ingleses
* Antoni Soler i Ramos (Olot, 3 de desembre de 1729 – El Escorial, 20 de desembre de 1783), compositor català
# Ca l'Alsina (Cabrera de Mar)

Ca l'Alsina és un edifici de Cabrera de Mar (Maresme) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'una construcció de cinc cossos, amb aprofitament del cos central, més elevat, amb un pis que té les finestres formant triple arcada. Es tracta, per tant, d'una masia de tipus basilical, amb teulada a dues vessants, portal rodó dovellat i finestra principal gòtica. Les terrasses laterals formen un angle, a l'altura del primer pis.

## Referències

* ↑ «Ca l'Alsina». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 març 2019].
# Estrilda

Estrilda és un gènere d'ocells de la família dels estríldids (Estrildidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 11.1, 2021) aquest gènere està format per 12 espècies:
* Estrilda nonnula - estrilda monja.
* Estrilda atricapilla - estrilda de capell.
* Estrilda kandti - estrilda de Kandt.
* Estrilda melpoda - bec de coral de galtes taronja.
* Estrilda poliopareia - bec de coral d'Anambra.
* Estrilda paludicola - bec de coral d'aiguamoll.
* Estrilda ochrogaster - bec de coral d'Abissínia.
* Estrilda astrild - bec de coral del Senegal.
* Estrilda nigriloris - bec de coral del Congo.
* Estrilda troglodytes - bec de coral cuanegre.
* Estrilda rhodopyga - estrilda de carpó roig.
* Estrilda rufibarba - estrilda d'Aràbia.
# Adelaide Lala Tam

Adelaide Lala Tam (Hong Kong) és una dissenyadora, artista conceptual i activista mediambiental xinesa, resident a Rotterdam.
Va formar-se a la Design Academy d'Eindhoven. L'any 2021 va ser reconeguda per la BBC en la seva llista anual 100 Women i per l'editorial William Reed - creadors del The World's 50 Best Restaurants - en la llista 50 Next.
En les seves creacions, tracta d'enfrontar els consumidors amb la realitat de la indústria alimentària. Un exemple és el seu projecte 0.9 Grams of Brass. Una màquina expenedora ven clips de llautó fabricats amb material reciclat provinent de cartutxos emprats en escorxadors bovins. Amb aquest projecte va obtenir als Països Baixos el Future Food Design Awards de 2018.

## Referències

* ↑ «Adelaide Lala Tam» (en anglès). Antenna Foundation. Arxivat de l'original el 2022-01-23. [Consulta: 20 febrer 2022].
* ↑ «BBC 100 Women 2021: Who is on the list this year?» (en anglès). BBC News, 07-12-2021. Arxivat de l'original el 2021-12-11 [Consulta: 20 febrer 2022].
* ↑ «50 Next - Adelaide Lala Tam - Entrepreneurial Creatives 2021» (en anglès). The World's 50 Best, 2021. Arxivat de l'original el 2021-05-14. [Consulta: 20 febrer 2022].
* ↑ «0.9 Grams of Brass» (en anglès americà). Arxivat de l'original el 2022-02-20. [Consulta: 20 febrer 2022].
* ↑ «Winners Gallery» (en anglès). Dutch institute of Food & Design, 2018. Arxivat de l'original el 2018-07-13. [Consulta: 20 febrer 2022].
# Francolí de Hartlaub

El francolí de Hartlaub (Pternistis hartlaubi) és una espècie d'ocell de la família dels fasiànids (Phasianidae) que habita zones rocalloses des del sud-oest d'Angola fins al centre de Namíbia.
# Ari no machi no Maria

Ari no machi no Maria (蟻の街のマリア) (comercialitzada en castellà com El ángel de los traperos, en italià com Maria del villaggio delle formiche i en francès Marie du quartier des fourmis), va ser una pel·lícula japonesa dirigida el 1959 per Heinosuke Gosho basada en un llibre de Toru Matsui. Va formar part de la selecció oficial del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1959, amb la particularitat que fou la primera pel·lícula japonesa que participava en un Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià.

## Argument

Narra la història de Satoko, una jove japonesa filla d'un catedràtic d'universitat convertida al catolicisme amb el nom de Maria, que dedica el seu temps a educar els nens del barri dels drapaires vora el riu Sumida i que finalment salva els habitants del barri de ser suprimit pel municipi, cosa que els convertiria en rodamons.

## Repartiment

* Kakuko Chino
* Kôji Nanbara
* Shûji Sano
* Fumio Watanabe
* Tatsuo Saitô
* Shizue Natsukawa

## Referències

* ↑ Una monja, una católica japonesa, la guerra i un "western" yugoslavo, en San Sebastián, ABC, 14 de juliol de 1959
* ↑ Ari no machi no Maria al web del Festival de Sant Sebastià
# Novosserguíievskaia

Novosserguíievskaia - Новосергиевская (rus) és una stanitsa del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a 16 km al nord de Krilóvskaia i a 174 km al nord-est de Krasnodar, la capital.
Pertanyen a aquest municipi els possiolki de Vodorazdelni, Kliutxevoi, Otdelénia Nº 1 sovkhoza «Novosserguíievskoie», Otdelénia Nº 2 sovkhoza «Novosserguíievskoie», Otdelénia Nº 5 sovkhoza «Novosserguíievskoie» i Otdelénia Nº 6 sovkhoza «Novosserguíievskoie».
# Luci Til·li Cimbre

Luci Til·li Cimbre (en llatí Lucius Tillius Cimber) va ser un dels assassins de Juli Cèsar l'any 44 aC.
Quan Juli Cèsar va obtenir el poder suprem, va ser un dels seus principals partidaris, i fins i tot Ciceró va fer ús de l'amistat de Til·li amb el dictador per a aconseguir favors per un amic. Va ser recompensat amb el càrrec de governador de Bitínia. Però per raons desconegudes, Sèneca diu que per haver vist desateses algunes peticions seves, es va unir a la conspiració. El dia de l'assassinat, els idus de març, Cimbre es va presentar davant de Cèsar amb l'excusa d'una petició per fer tornar el seu germà de l'exili. Quan Cèsar va acceptar la carta, Cimbre li va agafar la túnica i li va embolicar el coll per tirar-lo endavant.
Després del crim, Cimbre va anar a Bitínia on va aixecar una flota amb la qual es creu que va poder derrotar a Dolabel·la. Va cooperar amb Brut i Cassi, i la seva flota va fer un bon servei als republicans.
Era un home actiu però molt aficionat al vi i de vida desordenada. Sèneca menciona la seva frase Ego quemquam feram, qui vinum ferre non possum?.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 749.
# Dvorníky-Včeláre

Dvorníky-Včeláre és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1314.
# Petit Khabur

El Petit Khabur o Khabur al-Hasaniya és un riu de Turquia i l'Iraq que neix a les muntanyes d'Armènia al sud de llac Van i a l'oest d'Úrmia. Passa per les cadenes muntanyoses de Djabal Harbal al nord i Zakha Dagh al sud (on hi ha la vila de Zakho a l'Iraq). Passa per Hasan Agha, antiga al-Hasaniyya, i desaigua al Tigris entre Maghara i Mazra.