OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# General Lagarto

El nan del General Lagarto és l'última incorporació a la colla gegantera de la Barceloneta. Fou construït amb motiu del vintè aniversari dels gegants Pep Barceló i Maria la Neta i dedicat als més joves del barri. És una figura amb fesomia infantil que representa un general engalonat que sembla disposat a lluitar, amb una espasa a la mà.
La figura del general entronca directament amb una de les activitats més genuïnes que es fan a la Barceloneta per la festa major: la sortida del canó. Cada any per Sant Miquel un veí vestit de militar napoleònic passeja pels carrers del barri un giny festiu que dispara caramels. La indumentària del General Lagarto –barret amb galons, casaca, bandó– recorda molt la disfressa que porta l'encarregat de detonar el canó.

## Història

La idea de construir el General Lagarto fou de l'Associació de Geganters, Grallers i Bestiari de la Barceloneta, que volia una figura que poguessin portar els nens i nenes més petits de la colla, és a dir, aquells que encara no podien menar els gegantons. Per això encarregaren la tasca de construir un nan a l'artista Xavier Jansana, que ja havia fet les altres figures de la comparsa del barri.
El General Lagarto es va presentar l'octubre del 2011 en una gran festa amb motiu del vintè aniversari dels Gegants de la Barceloneta. El batejaren en una cerimònia oficiada pel capgròs mossèn Filomeno i l'apadrinaren el nan Cu-cut de la Plaça Nova i en Nan Manolito del Raval.
Amb tan pocs anys que fa que corre, ja ha participat en les festes barcelonines principals –la Mercè i Santa Eulàlia– i és ben habitual de veure’l en trobades i cercaviles dels barris de la ciutat, normalment acompanyat de les altres figures de la Barceloneta. Quan no surt, es pot visitar a la Casa dels Entremesos, on és exposat amb més peces de la imatgeria festiva de la Ciutat Vella.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «General Lagarto». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).
# Brandon (Mississipi)

Brandon és una població dels Estats Units a l'estat de Mississipi. Segons el cens del 2000 tenia 16.436 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Brandon tenia 16.436 habitants, 6.295 habitatges, i 4.595 famílies. La densitat de població era de 298,5 habitants per km².
Dels 6.295 habitatges en un 36% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59% hi vivien parelles casades, en un 11,4% dones solteres, i en un 27% no eren unitats familiars. En el 23,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,53 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,2% tenia menys de 18 anys, un 8,3% entre 18 i 24, un 30,4% entre 25 i 44, un 24,5% de 45 a 60 i un 11,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86 homes.
La renda mediana per habitatge era de 53.246 $ i la renda mediana per família de 63.098 $. Els homes tenien una renda mediana de 42.414 $ mentre que les dones 28.128 $. La renda per capita de la població era de 24.020 $. Entorn del 4,1% de les famílies i el 6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Brandon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Brandon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Clàssic xinès

Els anomenats Dian Ji o Clàssics xinesos (en xinès 典籍; en pinyin diǎnjí) són una sèrie de texts antics, escrits en xinès clàssic (o literari) abans del període Qin (pels volts de l'any 200 aC). Aquesta denominació es refereix especialment a les obres que formen part del Cànon confucià, és a dir principalment els Cinc clàssics i els Quatre llibres, i en general se les anomena jing ("clàssic").
D'una manera més global, els texts clàssics també comprenen totes aquelles obres erudites sobre diversos temes, escrites en xinès clàssic abans del 1912, quan va desaparèixer la dinastia Qing, darrera dinastia imperial.
Aquestes obres incloen, a més d'altres jing, literatura del tipus shi (obres històriques), zi (obres filosòfiques que pertanyen a altres escoles de pensament que el confucianisme, així com treballs sobre l'agricultura, la medicina, les matemàtiques, l'astronomia, l'endevinació, la crítica d'art, etc.) i ji (obres literàries).
Tots aquests clàssics han forjat la cultura, la filosofia i el pensament religiós de la Xina: a partir de la dinastia Song, l'estudi dels Quatre llibres i dels Cinc clàssics va ser obligatòria per aquells que participaven en els exàmens imperials per tal de ser funcionaris. Des d'aleshores, qualsevol discussió política era plena de referències a aquesta base comuna i no era possible esdevenir lletrat o ni tan sols un oficial militar sense conèixer-los a la perfecció. Igualment, per estudiar els caràcters xinesos, els nens s'aprenien de memòria primer el Clàssic dels tres caràcters i els Cent cognoms familiars, i després els altres clàssics.

## Referències

* 1 2 Voorst, Robert E. Van. Anthology of World Scriptures. Cengage Learning, 2007, p. 140. ISBN 0-495-50387-8.
# Milton (Comtat de Saratoga)

Milton és una població del Comtat de Saratoga a l'Estat de Nova York als Estats Units d'Amèrica.

## Demografia

Segons el cens dels Estats Units del 2000 tenia 17.103 habitants., 6.401 habitatges, i 4.544 famílies. La densitat de població era de 185,5 habitants/km².
Dels 6.401 habitatges en un 38,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,4% hi vivien parelles casades, en un 10,4% dones solteres, i en un 29% no eren unitats familiars. En el 21,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,64 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,7% tenia menys de 18 anys, un 7,9% entre 18 i 24, un 35,2% entre 25 i 44, un 20,8% de 45 a 60 i un 8,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 45.262 $ i la renda mediana per família de 51.771 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.863 $ mentre que les dones 27.335 $. La renda per capita de la població era de 20.443 $. Entorn del 4,7% de les famílies i el 6,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Milton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Milton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Carrer del Doctor Corbera (Alella)

El Carrer del Doctor Corbera és una via pública d'Alella (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Carrer d'entre 3,96 m i 4,25 m d'amplada amb cases de cós a banda i banda, amb patis al darrere a l'interior de les illes. És el més curt dels tres carrers paral·lels de la zona de l'eixample. Són edificacions de planta baixa i pis, en alguns casos de planta baixa i dos pisos, i algun pati al costat sud. La parcel·lació és més regular al costat nord que no pas al sud. Hi predomina la crugia estreta d'aproximadament cinc metres, encara que trobem diferents parcel·lacions amb crugies més grans sobretot al costat sud. Les façanes d'ambdós costats mantenen criteris unitaris de composició: les façanes planes, obertures petites de proporcions verticals, eixos verticals de composició, i acabades estucades o pintades sobre arrebossat. Existeixen, però, construccions que no respecten aquests paràmetres bàsics, amb terrasses incorporades a les façanes, balcons correguts, desordre compositiu, obertures desproporcionades i materials adients. El paviment del vial, recentment renovat, té un tractament unitari amb llambordins i recollida d'aigües asimètrica amb embornals puntuals propers al costat sud, eliminant així la disposició anterior amb la clàssica secció amb calçada i petites voreres als costats. La il·luminació es realitza mitjançant lluminàries clàssiques a un sol costat, adossades a les façanes del costat nord del carrer. La composició originària de la parcel·la era la d'habitatge al nord i l'hort al sud, separades pel vial. Primer creixement del nucli urbà el segle xi, a la confluència entre la Riera Coma Clara i el Torrent Vallbona, al nord del nucli antic d'Alella.

## Referències

* ↑ «Carrer del Doctor Corbera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 20 maig 2019].
# John Amner

John Amner (Ely, 1579 – idm. 1641) fou un compositor i organista anglès de música sacra del segle xvii.
Tenia una estreta relació amb la catedral d'Ely, fins i tot abans de la seva ocupació allí com Informator choristarum (1610-1641), a través dels seus parents Michael i Ralph Amner, que eren els dos empleats laics allà. Va rebre la seva llicenciatura en Música d'Oxford amb el suport del comte de Bath en 1613, i també de Cambridge en 1640. Va ser emprat tant com a organista i sacerdot a la catedral després d'haver obtingut el seu primer grau. Va ser ordenat posteriorment al diaconat, convertint-se més tard en vicari (cànon menor). En 1615, va publicar una col·lecció titulada Sagrat Hymnes de 3, 4, 5 i 6 parts de les Voyces i Vyols, que representa la major part dels seus treballs més coneguts. Els seus altres treballs inclouen Preces (per a cinc veus), quatre ajustaments dels càntics diaris, diversos himnes simples de quatre parts, una mica més complexes himnes de cinc parts, i himnes en vers. Aproximadament una dotzena d'aquestes obres es van enregistrar en la dècada de 1990, i molts es van dur a terme pel cor de la catedral d'Ely, incloent Beneït sigui el Senyor Déu; Escolta, oh Senyor; Tingues pietat; Cantem al Senyor tot el temps que jo visc; El meu Senyor és, per tant, elimina i va; Canteu al Senyor; Oh vosaltres, petit ramat; El segon servei (Cesar) i The heavn Sing. Amner també va escriure una pavana i la gallarda per violes i una sola peça de teclat que es destaca històricament com l'únic grup reconegut de variacions sobre una melodia salm mètrica (O Senyor en tu és tota la meva confiança).

## Treballs i enregistraments

* A stranger here
* Christ rising again
* Come, let's rejoice
* Lift up your heads, O ye gates
* Magnificat and Nunc Dimittis (Dorian)
* O God my King
* O ye little flock
* Sing O heavens
* Tune thy Musicke to Thy Hart, Stile Antico, Fretwork. Harmonia Mundi 2012.

## Referències

* ↑ Lionel Pike Píndoles per purgar la malenconia: l'evolució del ballet anglès - 2004 Capítol 5 L'oportunista John Amner 1615, pàgina 243 "John Amner (1579-1641) era natural d'Ely, i va ser corista a la Catedral: hi va passar la major part de la seva vida a aquella ciutat, mudant-se només per un període prolongat,..."
* ↑ "Amner, John (AMNR640J)". Base de dades de Cambridge Alumni. Universitat de Cambridge.
# Capella de Sant Isidre

Sant Isidre és una capella al terme municipal de Sant Fruitós de Bages (Bages) protegida com a bé cultural d'interès local. Típica capelleta rural, de gran simplicitat, construïda probablement a l'època moderna. La seva advocació fa pensar amb el seu caràcter agrari. La població de Sant Fruitós devia anar-hi celebrant aplecs i amb processions. Darrerament ha estat restaurada, arranjant el seu interior, arrebossant les parets i fent-li una nova teulada. També es reforçà, amb ciment, l'antic campanar de pedra.
Capella de dimensions reduïdes - 3,5 x 4,5 m aproximadament-, està situada dalt d'un turó i orientada al sud-oest. La planta és rectangular, només té una nau i la coberta és a dues vessants. Dins la nau es troba un altar fet d'obra i un banc lateral per banda. El portal és rectangular i adovellat amb pedra picada. Damunt d'ell, hi ha una obertura de dimensions reduïdes, -l'única-, des d'on rep la il·luminació de l'exterior. El campanar és d'espadanya i només té un ull.

## Notes

* 1 2 «Capella de Sant Isidre». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 desembre 2015].
# Ablhert

Ablhert fou un emir qaysita de Manazkert. S'esmente després de Sevada al-Djahapi vers el 844 quan va fer una expedició a la Siunia Oriental per encàrrec del ostikan d'Armènia. El va succeir Ala al-Djahapi.

## Referències

* ↑ Thierry, Jean Michel. Monuments arméniens du Vaspurakan (en francès). Libr. orientaliste Paul Geuthner, 1989, p.57.
# Cabra salvatge

«Cabra salvatge» té aquests significats:
Qualsevol de les espècies salvatges descrites dins del gènere Capra:
* Cabra salvatge asiàtica (C. aegagrus), espècie de l'Orient Pròxim i avantpassada de la cabra domèstica.
* Cabra salvatge ibèrica (C. pyrenaica), l'espècie pròpia de la península Ibèrica.
* Cabra feral, cabra domèstica que ha tornat a l'estat salvatge.
# Bloxom

Bloxom és una població del Comtat d'Accomack a l'estat de Virgínia (Estats Units d'Amèrica). Segons el cens dels Estats Units del 2000 tenia 395 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bloxom tenia 395 habitants, 160 habitatges, i 99 famílies. La densitat de població era de 476,6 habitants per km².
Dels 160 habitatges en un 23,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,8% hi vivien parelles casades, en un 13,1% dones solteres, i en un 38,1% no eren unitats familiars. En el 30,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,8% tenia menys de 18 anys, un 12,2% entre 18 i 24, un 24,3% entre 25 i 44, un 27,1% de 45 a 60 i un 14,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.000 $ i la renda mediana per família de 33.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.750 $ mentre que les dones 15.625 $. La renda per capita de la població era de 13.337 $. Entorn del 15,4% de les famílies i el 14,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bloxom». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bloxom». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
# Carrer del Doctor Ferrer i Solervicenç

El Carrer del Doctor Ferrer i Solervicenç és una obra del municipi d'Artés (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un conjunt urbanístic, un carrer del doctor Ferrer i Solervicenç format per cases entre mitgeres de dos pisos d'alçària amb finestres i balcons oberts al carrer. La major part de les plantes baixes estan formades per àmplies portalades, moltes de les quals avui han esdevingut comerços.

## Història

És un dels carrers més il·lustres de la vila d'Artés; documentat des de l'any 1590 amb el nom de carrer ample, ja a la part baixa de la vila, al peu del castell i prop del camí ral fou l'inici del creixement modern d'Artés. Va néixer en aquest carrer el pare jesuïta Frederic Faura i Prat (Artés 1840 - Manila 1877) eminent meteoròleg i inventor del baròmetre que serví als mariners de Manila i Filipines per advertir-los de les proximitats dels ciclons i de les tempestats. També va néixer en aquest carrer, el qual porta avui el seu nom el Dr. Francesc Ferrer i Solvervicenç (1885-1943), catedràtic de patologia mèdica de la Universitat de Barcelona.

## Referències

* 1 2 «Carrer del Doctor Ferrer i Solervicenç». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2015].
# Strunzita

La strunzita és un mineral de la classe dels fosfats que pertany i dona nom al grup de la strunzita. Rep el nom en honor de Karl Hugo Strunz (Weiden a Oberpfalz, Baviera, Alemanya, 24 de febrer de 1910 - Unterwössen, Baviera, 19 d'abril de 2006), professor de mineralogia de la Technische Universität de Berlín.

## Característiques

La strunzita és un fosfat de fórmula química Mn$^{2+}$Fe$^{3+}$₂(PO₄)₂(OH)₂·6H₂O. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la strunzita pertany a «08.DC: Fosfats, etc, només amb cations de mida mitjana, (OH, etc.):RO₄ = 1:1 i < 2:1» juntament amb els següents minerals: nissonita, eucroïta, legrandita, strashimirita, arthurita, earlshannonita, ojuelaïta, whitmoreïta, cobaltarthurita, bendadaïta, kunatita, kleemanita, bermanita, coralloïta, kovdorskita, ferristrunzita, ferrostrunzita, metavauxita, metavivianita, beraunita, gordonita, laueïta, mangangordonita, paravauxita, pseudolaueïta, sigloïta, stewartita, ushkovita, ferrolaueïta, kastningita, maghrebita, nordgauïta, tinticita, vauxita, vantasselita, cacoxenita, gormanita, souzalita, kingita, wavel·lita, allanpringita, kribergita, mapimita, ogdensburgita, nevadaïta i cloncurryita.

## Formació i jaciments

Va ser descrita a partir de mostres recollides a la pegmatita Hagendorf South, a Waidhaus, dins el districte de Neustadt an der Waldnaab (Alt Palatinat, Baviera, Alemanya). Tot i tractar-se d'una espècie no gaire habitual ha estat descrita en tots els continents del planeta a excepció de l'Antàrtida. Als territoris de parla catalana ha estat descrita a les pegmatites de Cotlliure i d'Argelès-sur-Mer, totes dues localitats al Rosselló (Catalunya Nord).

## Referències

* ↑ «Strunzite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 30 gener 2022].
# Trinamool Congress

El Trinamool Congress és un partit polític de l'Índia, que actua a l'estat de Bengala (Bengala Occidental).
El 1977 va accedir al poder a l'estat el Partit Comunista de l'Índia (Marxista), que formà un govern dirigit per Basu que va romandre cinc legislatures seguides al poder; a finals del segle XX es va poder mantenir al poder per la formació d'un front d'esquerres (203 de 290 escons, dels quals només 150 són diputats del Partit Comunista de l'Índia Marxista). Llavors els contraris a la col·laboració amb els comunistes dins el Partit del Congrés es van escindir i van formar el partit anomenat Trinamool Congress (1997) sota la direcció de Mamata Banerjee, que va participar en les eleccions amb un programa regionalista que va tenir un cert èxit.

## Referències

* ↑ «Lok Sabha Elections 2014: Know your party symbols!». Daily News and Analysis, 10-04-2014.
* ↑ (anglès) « Green Revolution in Red Land », India Today, 31 mars 2011.
# Calais (desambiguació)

«Calais» té aquests significats:
* França:
** Calais, municipi francès al departament de Pas-de-Calais, regió de Nord – Pas-de-Calais.Vegeu també: Línia Calais-Dunkerque-Calais del TER, Línia Calais-Amiens-Calais del TER, i Setge de Calais
** Districte de Calais, districte del departament francès del Pas-de-Calais.
** Nord – Pas-de-Calais, regió de França que agrupa els territoris històrics de Flandes francès i el comtat d'Artois.
** Estació de Calais-Fréthun, estació ferroviària situada a Fréthun (Pas-de-Calais, França)
** Pas de Calais, departament francès situat al Nord-Pas-de-Calais.
** Pas de Calais, pas que es troba al punt més estret del canal de la Mànega.
* Estats Units:
** Calais (Maine)
** Calais (Vermont)
* Miscel·lània:
** Oldsmobile Cutlass Calais, vehicle de tipus compact fabricat per Oldsmobile.
** Els burgesos de Calais, escultura d'Auguste Rodin.
# Blu-ray Audio

High Fidelity Blu-ray Pure Àudio, més conegut com a Blu-ray Àudio, és un disc òptic que es va començar a comercialitzar l'any 2013 a iniciativa d'Universal Music. Aquest disc és una versió del Blu-ray concebut per escoltar música en equips d'alta fidelitat (Hi-fi). És el successor de l'extiingit DVD-Àudio; una de les grans diferències respecte al seu predecessor, és que Blu-ray Àudio es pot reproduir en qualsevol reproductor de Blu-ray, a diferència del DVD-Al fet que necessitava un reproductor compatible. El Blu-ray Àudio reprodueix música en tres formats d'alta fidelitat: LPCM, Dolby True HD i DTS-HD Master Àudio, tots ells poden escoltar-se tant en so envoltant 5.1 com en estèreo. Posseeix una profunditat de 24 bits i una freqüència de mostreig de 192 kilohertzs (kHz), a diferència del CD que està limitat a 16 bits i 44.1 kHz. Aquest format no té com a objectiu reemplaçar l'obsolet CD, doncs està enfocat a un sector diferent del mercat, com els audiòfils o persones que compten amb equips Hi-fi i desitgen escoltar música amb la major qualitat i fidelitat possible.
Després de pocs anys al mercat, el BDA no va aconseguir complir les expectatives i va acabar decaient, especialment fora dels Estats Units, seguint així el mateix camí que els seus antecessors. L'escàs catàleg disponible, el seu elevat preu i la irrupció de pàgines web dedicades a la venda de música digital en alta definició, van propiciar el seu fracàs.

## Referències

* ↑ «¿La música en Blu-ray llegó para quedarse?». hipertextual.com, 01-07-2013. [Consulta: 5 gener 2015].
* ↑ «Ponemos a prueba el sonido de los nuevos Blu-ray Pure Audio High Fidelity». xatakahome.com, 07-04-2014. [Consulta: 5 gener 2015].

## Vegeu també

* SACD
* SHM-CD

## Enllaços externs

* Web oficial