OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Galab Donev

Galab Spasov Donev (Sofia, 28 de febrer de 1967) és un polític i analista financer búlgar, Primer Ministre de Bulgària des del 2 d'agost de 2022. Anteriorment va servir en dues ocasions com a Ministre de Treball i Política Social i Vice-primer Ministre.

## Biografia

Va néixer a Sofia, capital de la República Popular de Bulgària, el 28 de febrer de 1967. Es va graduar de 35a escola secundària d'idioma rus de Bulgària, i després va passar a estudiar a l'Escola Superior de la Força Aèria "Georgi Benkovski", a Dolna Mitropoliya, on va coincidir amb el més endavant president Rumen Radev. Més endavant també va estudiar Dret a la Universitat de Ruse, i es va especialitzar en Administració i Negocis en la Universitat d'Economia Nacional i Mundial, on també va obtenir un Màster en Finances.
Va començar una carrera en el sector públic com a director de la Direcció de Condicions de Treball i Gestió de Crisi del Ministeri de Treball i Política Social de Bulgària, entre 2001 i 2007, alhora que, entre 2005 i 2006, va ocupar el càrrec de Secretari General del Ministeri de Treball i Política Social. Més endavant, va servir com a Vice-ministre del Ministeri de Treball i Política Social entre 2014 i 2016, a l'equip de Zornitsa Rusinova.
Sota el Govern d'Ognian Gerdzhikov, entre gener i maig de 2017, va exercir com a Ministre de Treball i Polític Social, càrrec en el qual va repetir de maig a desembre de 2021, durant el Govern de Stefan Yanev; sota aquest últim, també va servir com a Vice-primer Ministre, encarregat de Política Econòmica i Social.
El 2 d'agost de 2022, va ser designat Primer Ministre de Bulgària (interí) pel president Rumen Radev, després que aquest dissolgués el Parlament i convoqués a eleccions generals a l'octubre.

## Referències

* 1 2 Dukovska, Diana «Galab Donev Appointed Caretaker PM» (en anglès). Agencia Telegráfica de Bulgaria [Sofía], 01-08-2022 [Consulta: 1r agost 2022].
* 1 2 «Who is the new acting Prime Minister Galab Donev – Bulgaria» (en anglès americà). Bulgaria Posts English, 01-08-2022. Arxivat de l'original el 2022-08-3. [Consulta: 3 agost 2022].
* 1 2 Todorov, Svetoslav «Bulgaria President Appoints Social Policy Advisor Interim PM» (en anglès). Balkan Insight, 01-08-2022 [Consulta: 1r agost 2022].
* ↑ «Bulgaria president calls Oct 2 snap polls, appoints caretaker govt» (en anglès). Reuters, 01-08-2022 [Consulta: 1r agost 2022].

## Enllaços externs

* Biografia al web del Govern de Bulgària
* Biografia al CIDOB
# Northern Cambria

Northern Cambria és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 4.199 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Northern Cambria tenia 4.199 habitants, 1.763 habitatges, i 1.191 famílies. La densitat de població era de 540,4 habitants/km².
Dels 1.763 habitatges en un 28,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,3% hi vivien parelles casades, en un 11,9% dones solteres, i en un 32,4% no eren unitats familiars. En el 29,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,37 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22% tenia menys de 18 anys, un 8,3% entre 18 i 24, un 26% entre 25 i 44, un 22,5% de 45 a 60 i un 21,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.655 $ i la renda mediana per família de 29.917 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.214 $ mentre que les dones 17.546 $. La renda per capita de la població era de 13.129 $. Entorn del 15,4% de les famílies i el 17,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Northern Cambria». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Northern Cambria». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Teresa Eulàlia Calzada i Isern

Teresa Eulàlia Calzada Isern (Artesa de Segre, 21 de desembre de 1943) és una professora i política catalana. Resideix a Barcelona des dels anys 70, on es va casar amb el també polític Jordi Solé Tura.

## Biografia

Llicenciada en ciències econòmiques per la Universitat de Barcelona i en magisteri per l'Escola Normal de Lleida, ha estat professora de l'Escola de Magisteri de la Universitat Autònoma de Barcelona, en la qual va formar part del consell directiu. També fou membre el 1970 de l'Institut de Ciències de l'Educació de la Universitat Autònoma de Barcelona, en el Departament d'Assessorament i Planificació Educativa. Alhora militava en el PSUC, en el que fou responsable del sector d'ensenyament fins al 1980.
Fou elegida diputada per la circumscripció de Barcelona a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1980 dins les files del PSUC. Durant el seu mandat fou membre de la comissió de Política Cultural i de la comissió d'Economia, Finances i Pressupost del Parlament de Catalunya. De 1988 a 1994 fou directora de l'Institut de Ciències de l'Educació de la UAB.
El 1999 ha estat secretària del Consell Escolar Municipal de Barcelona sota Joan Clos i fins al 2006 ha estat comissionada de l'alcalde de Barcelona per al Consorci d'Educació. És professora emèrita del Departament de Sociologia de la UAB.

## Obres

* L'Agressivitat a l'aula (1995)
* L'escola pública avui (1996)
* Els Consells escolars: la participació institucionalitzada a l'escola (1999)
* L'Educació i la carta municipal : cap al consorci d'educació de Barcelona (2001)

## Referències

* ↑ Partidos en liza: el PSUC (7) a la Vanguardia, 13 de març de 1980
* ↑ Los parlamentarios prefieren renunciar al sueldo de diputado El País, 23-1-1983
* ↑ Diputats del Parlament de Catalunya en la I Legislatura p. 47
* ↑ «Projecte Educatiu de la Ciutat». Arxivat de l'original el 2014-12-13. [Consulta: 9 març 2012].
* ↑ Plenari del Consell Municipal de 28 d'abril de 2006
* ↑ Professorat del Departament
* ↑ Obres de Teresa Calzada Isern al CCUC
# Estació de Pelleport

Pelleport és una estació del metro de París que dona servei a la línia 3bis, situada al 20è arrondissement de París.
L'estació havia format part de la línia 3, però el 1971 es va crear una ampliació de la línia 3 i les estacions del tram entre Gambetta i Porte des Lilas van passar a formar part d'una nova línia de només quatre estacions anomenada línia 3bis.

## Referències

* ↑ «Métro Pelleport [3bis]». [Consulta: 14 octubre 2018].
# Becker

«Becker» té aquests significats:
* Toponímia:
** Becker (Minnesota)
** Becker (Florida)
* Biografies:
** Albert Becker (Quedlinburg, 1834 - Berlín, 1899), compositor alemany
** Alisson Becker (Novo Hamburgo, 1992), futbolista brasiler
** Artur Becker (Remscheid, 1905 - ?, 1938), funcionari comunista alemany
** Boris Becker
** Carl Ferdinand Becker (Leipzig, 1804 - 1877), compositor i organista alemany
** Charlotte Becker (Datteln, Rin del Nord-Westfàlia, 1983), ciclista alemanya
** Elizabeth Becker-Pinkston o Betty Becker-Pinkston (Filadèlfia, 1903 - Detroit, 1989), saltadora estatunidenca
** Gary Becker (Pottsville, 1930 – Chicago, 2014), economista i professor universitari estatunidenc
** Heidi Becker
** Jason Becker
** Johann Philipp Becker (Frankenthal, Palatinat, 1809 - Ginebra, 1886), socialista alemany
** Joseph Becker
** Julius Becker (Freiberg, 1811 - Radeberg, 1859), compositor i musicògraf alemany
** Karl Josef Becker (Colònia, 1928 - Roma, 2015), cardenal i teòleg alemany
** Paula Modersohn-Becker
** Wolfgang Becker (Hemer, Westfàlia, 1954), director de cinema i guionista alemany
* Miscel·lània:
** Nevus de Becker o melanosi de Becker
** Becker (sèrie), sèrie de televisió nord-americana
# El recluta enamorat

El recluta enamorat (original: Caught in the Draft) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per David Butler, estrenada el 1941 i doblada al català.

## Argument

Una estrella de cinema trama un pla per evitar el servei militar, cosa que el duria a perdre part dels seus contractes cinematogràfics: casar-se amb la filla d'un coronel de l'exèrcit i així tenir un bon endoll. Encara que les coses no surten com havia planejat, i acaba anant al front. Comèdia al servei de la parella còmica de Bob Hope i Dorothy Lamour, que va rodar nombrosos títols per a la Paramount. Lamentablement, aquest film dirigit per David Butler no està entre els millors malgrat comptar amb la música del mestre Victor Young i vestuari d'Edith Head.

## Repartiment

* Bob Hope: Don Bolton
* Dorothy Lamour: Antoinette 'Tony' Fairbanks
* Lynne Overman: Steve Riggs
* Eddie Bracken: Bert Sparks
* Clarence Kolb: Coronel Peter Fairbanks
* Paul Hurst: Sergent Burns
* Ferike Boros: Yetta
* Phyllis Ruth: Margie
* Irving Bacon: Cogswell
* Arthur Loft: Director de pel·lícula
* Edgar Dearing: Sergent reclutador

## Referències

* ↑ El recluta enamorat
* ↑ «Caught in the Draft». The New York Times.
# Gaspar Sala i Berart

Gaspar Sala i Berart (Saragossa, 1605 - Perpinyà, 7 de gener de 1670) va ser un escriptor i polític català, autor de Lágrimas catalanas (1641). Va néixer a Saragossa, fill de pares catalans, i va entrar a l'orde dels agustins, el 1622 a Saragossa i el 1635 a Barcelona. Va ser un destacat portaveu de la revolució a la Guerra dels Segadors, contrari a Felip IV de Castella i partidari de la intervenció francesa. La seva obra Proclamación Católica a la magestad piadosa de Filipe el Grande, de final de 1640, es considera part d'un intent de les classes dirigents del Principat d'aconseguir la reconciliació amb la corona hispànica al principi de la guerra i la destitució del comte-duc Olivares, i evitar la invasió de Catalunya.
La Biblioteca de Fons Antic de la Universitat de Barcelona conserva una vintena d'obres que van formar part de la biblioteca personal de Sala, així com diversos exemples de les marques de propietat que van identificar els seus llibres al llarg de la seva vida.

## Referències

* 1 2 3 Ressenya de la Proclamación Católica a la magestad piadosa de Filipe el Grande Arxivat 2011-01-02 a Wayback Machine. amb biografia de l'autor, al web de l'editorial Base
* ↑ Torres Amat, Félix. Memorias para ayudar a formar un diccionario critico de los escritores catalanes y dar alguna idea de la antigua y moderna literatura de Cataluña (en castellà). Barcelona: J. Verdaguer, 1836, p. 571.
* ↑ «Catàleg de les biblioteques de la UB/Fons Antic». [Consulta: 17 abril 2020].
* ↑ «Base de dades Antics posseïdors: Sala, Gaspar, -1670». [Consulta: 17 abril 2020].

## Bibliografia

* Torres i Amat, Fèlix. Memorias para ayudar a formar un diccionario crítico de los escritores catalanes y dar alguna idea de la antigua y moderna literatura de Cataluña (en castellà). Barcelona: Imprenta de J. Verdaguer, 1836, p. 571-572 [Consulta: 26 octubre 2013].

## Enllaços externs

* «Gaspar Sala i Berart». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Teresa Escoda Badia

Teresa Escoda Badia va ser una líder veïnal allà on va viure, fundant més d'una associació veïnal.
Va néixer a Barcelona el 1940 i als vuit anys es va traslladar al Priorat, a La Vilella Alta, el poble del seu pare, que ella es va fer seu. Va anar a l'escola, però com que hi havia poca feina, als 16 anys va marxar a Barcelona, on va treballar en una empresa de llapis. Tornava al poble tots els estius, també de casada. Va quedar vídua als 38 anys, amb tres fills i dues filles.
Als 22 anys, ja casada, va viure a Montmeló i després a Mollet, on va portar una botiga d'objectes i mobles antics. Cap als anys setanta van participar activament en la lluita veïnal del poble. Van abocar la seva experiència a la barriada de Reus, que estava en construcció, on havien anat a viure. Van muntar de nou la botiga, que es va convertir en el punt de trobada per debatre sobre els problemes d'aquella zona que encara no tenia nom. L'any 1976 van crear l'Associació de Veïns i veïnes i van donar nom al barri. Com a mostra del desig de generar simbòlicament l'autoreconeixement col·lectiu com a comunitat, ella i un veí van proposar la paraula JU-RO-CA, que recollia les inicials dels tres promotors dels grups d'habitatges construïts. Juntament amb una altra dona jove de la Junta van crear una comissió de sanitat, que va esdevenir un espai de dones amb l'objectiu de resoldre un dels principals problemes de Juroca. Es van organitzar moltes mobilitzacions per aconseguir serveis al barri i elles van encapçalar la més forta, imaginativa i llarga, que demanava la urbanització d'una barrancada plena de canyars, porqueria i rates, on jugava la canalla, i en la qual es van implicar altres barris afectats. Quan va enviduar va haver de deixar la casa i la botiga del barri de Juroca.
Amb les seves filles i els seus fills es va instal·lar al barri de Sant Josep Obrer, on el 1981 va ser cofundadora i vicepresidenta de l'Associació de Veïns i veïnes. Va treballar en feines de neteja fins que va ser contractada com a cuidadora al centre psiquiàtric Institut Pere Mata de Reus i va estudiar per obtenir el títol d'auxiliar de psiquiatria. Va exercir el lideratge femení, també molt reconegut pel moviment obrer de Reus, a l'entorn de la lluita que va portar a l'equiparació del personal del centre amb el de l'Institut Català de la Salut.

## Referències

* ↑ La informació està treta de l'Institut Català de les Dones amb autorització per usar-lo sota GFDL.
# Estació de Pedralbes

Mapa Metro Línia 12 :
Pedralbes serà una estació del metro de Barcelona de la Línia 12 del metro de Barcelona, de FGC.
Estarà construïda a 22 metres de profunditat. S'ubicarà a la Plaça de Pedralbes on tindrà un únic accés. L'estació disposarà d'escales mecàniques i ascensors.
La L12 es perllongarà des de Reina Elisenda a Finestrelles | Sant Joan de Déu en doble via en el túnel i via única en les estacions per la mida de la tuneladora.
Línia Barcelona-Vallès de FGC :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Projectat |||||
| Sarrià | Reina Elisenda | | Eulàlia d'Anzizu | Finestrelles | Sant Joan de Déu |
# Benito Varoja

Benito Varoja va ser abat de Montserrat (1828-1832).
Amb el regal de vint-i-cinc mil duros fet per Ferran VII, va posar en bon estat l'església, va fer el bell teulat, cor, orgue i altres obres molt útils.

## Referències

* ↑ Sociedad de literatos. La vuelta por España: Viaje histórico, geográfico, científico, recreativo y pintoresco, Volum 3. Heredero de D.P. Riera, 1871.
# Champagny (Costa d'Or)

Champagny és un municipi francès, situat al departament de la Costa d'Or i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 39 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Champagny era de 39 persones. Hi havia 16 famílies, de les quals 8 eren parelles sense fills, 4 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 19 habitatges, 14 eren l'habitatge principal de la família, 1 era una segona residència i 4 estaven desocupats. Tots els 19 habitatges eren cases. Dels 14 habitatges principals, 11 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 1 en tenia tres, 8 en tenien quatre i 4 en tenien cinc o més. 14 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 6 habitatges hi havia un automòbil i a 8 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Champagny el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 8 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 27 persones, 22 eren actives i 5 eren inactives. De les 22 persones actives 20 estaven ocupades (11 homes i 9 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 5 persones inactives 1 estava jubilada, 3 estaven estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de serveis.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un veterinari.
L'any 2000 a Champagny hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Champagny a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Champagny a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# El Bacarot

El Bacarot és una pedania d'Alacant situada a 72 metres d'altitud que es troba en la carretera que uneix Alacant i Elx. La partida té censats 436 habitants, distribuïts administrativament entre el nucli «Els Picapedra», «El Bacarot» i, veïns disseminats per cases privades i xalets.
La població està travessada per coves que van servir de refugi en la Guerra Civil i barrancs com els de l'Àguila, del Negre, de les Ovelles, del Poblet i de la Sega.
Les teories sobre l'origen del nom de la pedania apunten bé al fet que Bacarot derivaria de l'iber Bagarot (significant per a 'ple de cereals per al sedàs') o bé de l'àrab bakura ('fruita primerenca').

## Referències

* ↑ «EL BACAROT ~ Alicante Vivo». [Consulta: 10 juliol 2016].
# Gismondina-Sr

La gismondina-Sr és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup de les zeolites. Rep el nom per ser l'anàleg d'estronci de la gismondina-Ca. El nom de l'arrel es relaciona amb el mineralogista italià Carlo Giuseppe Gismondi (1762-1824).

## Característiques

La gismondina-Sr és una zeolita de fórmula química Sr₄(Si₈Al₈O$_{32}$)·9H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2021, sent publicada en febrer de 2023. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscou (Rússia), amb el número de registre: 5708/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Halamish, al Consell Regional de Tamar (Districte del Sud, Israel). En el mes de juny de l'any 2023 va ser publicat el segon estudi d'aquesta espècie amb exemplars descrits al volcà Bellerberg, a Alemanya.

## Referències

* ↑ «Gismondine-Sr» (en anglès). Mindat. [Consulta: 23 maig 2022].
* ↑ Skrzyńska, Katarzyna; Cametti, Georgia; Galuskina, Irina O.; Vapnik, Yevgeny; Galuskin, Evgeny V. «Gismondine-Sr, Sr4(Al8Si8O32)·9H2O, a new strontium dominant, orthorhombic zeolite of the gismondine series from the Hatrurim Complex, Israel». American Mineralogist, 108, 2, 01-02-2023, pàg. 249–258. DOI: DOI:10.2138/am-2022-8376 [Consulta: 3 abril 2023].
* ↑ Skrzyńska, Katarzyna; Cametti, Georgia; Juroszek, Rafał; Schӓfer, Christof; Galuskina, Irina «New data on minerals with the GIS framework-type structure: gismondine-Sr from the Bellerberg volcano, Germany, and amicite and Ba-rich gismondine from the Hatrurim Complex, Israel». Mineralogical Magazine, 87, 3, 01-06-2023, pàg. 443–454. DOI: https://doi.org/10.1180/mgm.2023.27 [Consulta: 8 setembre 2023].
# Nuevo Teatro Alcalá

El Teatro Nuevo Alcalá és una sala de teatre ubicada al carrer de Jorge Juan de Madrid. Anteriorment, es va anomenar Coliseo Pardiñas i després Alcalá Palace.
L'edifici fou projectat el 1922 per l'arquitecte Luis Ferrero Tomás i construït de 1923 a 1924. La sala original es va obrir el 20 de febrer de 1926. El teatre, anomenant-se Alcalá Palace, es va estrenar l'any 1975 el musical Jesucristo Superstar.
Entre 1991 i 2001 va romandre tancat. L'empresari argentí Alejandro Romay el va adquirir aquell any, encarregant la seva recuperació a l'arquitecta Margarita Masso. El 29 de gener de 2003 va tornar a aixecar el teló amb l'espectacle Tanguera. Actualment té capacitat per a més de 1.300 espectadors.
Amb la reforma va guanyar una segona sala, situada al soterrani batejada amb el nom de l'actriu Margarida Xirgu i Subirà; es va obrir el 25 de setembre de 2003 amb l'obra Venècia'.

## Bibliografia

* Castro Jiménez, Antonio. Teatros nuevos (y recuperados) de Madrid. Madrid: CEIM, 2004.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de Nuevo Teatro Alcalá Arxivat 2014-03-21 a Wayback Machine.
# Titanoholtita

La titanoholtita és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup de la holtita.

## Característiques

La titanoholtita és un silicat de fórmula química (Ti$_{0.75}$◻$_{0.25}$)Al₆BSi₃O₁₈. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2012. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la titanoholtita pertany a «09.AJ: Estructures de nesosilicats (tetraedres aïllats), amb triangles de BO₃ i/o B[4], tetraèdres de Be[4], compartint vèrtex amb SiO₄» juntament amb els següents minerals: grandidierita, ominelita, dumortierita, holtita, magnesiodumortierita, garrelsita, bakerita, datolita, gadolinita-(Ce), gadolinita-(Y), hingganita-(Ce), hingganita-(Y), hingganita-(Yb), homilita, melanocerita-(Ce), minasgeraisita-(Y), calcibeborosilita-(Y), stillwellita-(Ce), cappelenita-(Y), okanoganita-(Y), vicanita-(Ce), hundholmenita-(Y), prosxenkoïta-(Y) i jadarita.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades al museu mineralògic de la Universitat de Breslau (Polònia), amb els números d ecatàleg: mmwr iv7617, mmwr iv7620 i mmwr iv7621, i a les col·leccions del Museu Nacional d'Història Natural, l'Smithsonian, situat a Washington DC (Estats Units).

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina del mont Szklana, a Gmina Ząbkowice Śląskie, dins el comtat de Ząbkowice Śląskie (Voivodat de Baixa Silèsia, Polònia). També ha estat trobada a la mina de dumortierita del llac Uvil'dy, a l'óblast de Txeliàbinsk (Rússia).Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Titanoholtite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 17 febrer 2022].