OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# XIX Congrés Mundial de Carilló

El XIX Congrés Mundial de Carilló va ser una trobada internacional de carillonistes i de persones vinculades al món del carilló que va tenir lloc a Barcelona entre els dies 1 i 5 de juliol del 2017. Posteriorment, del 6 al 8 del mateix mes, es va fer un postcongrés en altres localitats catalanes, com Tarragona, les Terres de Lleida i Montserrat.
Durant aquells dies uns 200 congressistes d'arreu del món van visitar Catalunya, participant en les diverses activitats organitzades a l'entorn del carilló. El concert inaugural es va fer al Palau de la Generalitat. També es van organitzar audicions de carilló, amb instruments mòbils situats al Passeig Joan de Borbó, el Parc de la Ciutadella, l'Avinguda de la Catedral i Pla de la Seu (on es va estrenar una obra d'encàrrec de Marc Timón) de la capital catalana, amb l'objectiu donar a conèixer l'instrument a la població. A més, es van fer dos grans concerts, a L'Auditori de Barcelona (amb tres obres d'estrena, d'Oriol Cruixent, Jordi Nus i Albert Guinovart, al costat de la Banda Municipal de Barcelona) i la Basílica de la Sagrada Família (amb l'estrena d'una composició de Martí Carreras escrita expressament per a l'ocasió, acompanyada per la Simfònica Julià Carbonell de les Terres de Lleida), respectivament.
Després del congrés de Barcelona, les activitats van continuar els dies següents en altres punts de Catalunya. Així, es van fer concerts a la Catedral de Tarragona (6 de juliol), al Monestir de les Avellanes, a Os de Balaguer (7 de juliol); i al Monestir de Montserrat (8 de juliol).

## Referències

* 1 2 «Arriba el XIX Congrés Mundial de Carilló a Barcelona». CCMA, 30-06-2017. [Consulta: 20 juliol 2018].
* 1 2 «Programa del Congrés Internacional de Carilló de Barcelona 2017». World Carillon Congres Barcelona 2017. Arxivat de l'original el 2018-07-19. [Consulta: 20 juliol 2018].
* ↑ «El carilló sona a Barcelona en un congrés amb més de 170 músics». betevé, 02-07-2017. [Consulta: 20 juliol 2018].
* ↑ «Mil Sons · 50 campanes i 60 músics. Programa de mà del concert». L'Auditori de Barcelona, 02-07-2017. Arxivat de l'original el 2018-07-20. [Consulta: 20 juliol 2018].
* ↑ «Barcelonautes/ Congrés Mundial de Carilló». BARCELONAUTES TV ONLINE, 12-09-2017. [Consulta: 20 juliol 2018].
* ↑ «170 professionals es donaran cita a Catalunya en el XIX Congrés Mundial de Carilló». Vilaweb, 08-06-2017. Arxivat de l'original el 2018-07-20. [Consulta: 20 juliol 2018].

## Enllaços externs

* Web del Congrés Mundial de Carilló de Barcelona 2017 Arxivat 2018-01-05 a Wayback Machine.
* Programa del XIX Congrés Mundial de Carilló (pdf) Arxivat 2018-07-19 a Wayback Machine. [Consulta: 20 de juliol del 2018]
# Silver Creek (Nova York)

Silver Creek és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 2.896 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Silver Creek tenia 2.896 habitants, 1.150 habitatges, i 770 famílies. La densitat de població era de 955,7 habitants per km².
Dels 1.150 habitatges en un 34,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,2% hi vivien parelles casades, en un 12,7% dones solteres, i en un 33% no eren unitats familiars. En el 27,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,5 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,3% tenia menys de 18 anys, un 6,7% entre 18 i 24, un 28,5% entre 25 i 44, un 21,8% de 45 a 60 i un 14,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.446 $ i la renda mediana per família de 38.617 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.889 $ mentre que les dones 19.464 $. La renda per capita de la població era de 15.904 $. Entorn del 9,8% de les famílies i el 12,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Silver Creek». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Silver Creek». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Tirosinasa

La tirosinasa és una oxidasa i és un enzim controlador de la producció de la melanina. Està implicada en dues reaccions diferents de la síntesi de la melanina; la primera és la hidroxilació d'un monofenol i la segona la conversió d'un o-difenol a la o-quinona corresponent. L'o-quinona experimenta diverses reaccions per formar finalment melanina. La tirosinasa és un enzim que conté coure i és present en tots els teixits d'animals i de plantes que catalitzen la producció de melanina i altres pigments per oxidació, com per exemple passa en l'ennegriment de les patates tallades exposades a l'aire. Es troba dins els melanosomes. En humans, l'enzim tirosinasa es codifica pel gen TYR.

## Significació clínica

una mutació en el gen tirosinasa dona com a resultat porta a l'albinisme oculocutani del tipus I.
Diversos polifenols, incloent flavonoides, se sap que inhibeixen la tirosinasa. Per tant, les indústries mèdiques i cosmètiques se centren en la recerca dles inhibidors de la tirosinasa per tractar les malalties de la pell

## Referències

* ↑ Kumar CM, Sathisha UV, Dharmesh S, Rao AG, Singh SA «Interaction of sesamol (3,4-methylenedioxyphenol) with tyrosinase and its effect on melanin synthesis». Biochimie, 93, 3, 2011, pàg. 562–9. DOI: 10.1016/j.biochi.2010.11.014. PMID: 21144881.
* ↑ Barton DE, Kwon BS, Francke U «Human tyrosinase gene, mapped to chromosome 11 (q14----q21), defines second region of homology with mouse chromosome 7». Genomics, 3, 1, 01-07-1988, pàg. 17–24. DOI: 10.1016/0888-7543(88)90153-X. PMID: 3146546.
* ↑ Witkop CJ «Albinism: hematologic-storage disease, susceptibility to skin cancer, and optic neuronal defects shared in all types of oculocutaneous and ocular albinism». Ala J Med Sci, 16, 4, 01-10-1979, pàg. 327–30. PMID: 546241.
* ↑ Chang, Te-Sheng «An Updated Review of Tyrosinase Inhibitors». International Journal of Molecular Sciences, 10, 6, 2009, pàg. 2440–75. DOI: 10.3390/ijms10062440. PMC: 2705500. PMID: 19582213.

## Enllaços externs

* GeneReviews/NCBI/NIH/UW entry on Oculocutaneous Albinism Type 1
* «Tirosinasa» (en anglès). Medical Subject Headings.
# Willem van Haecht

Willem van Haecht (Anvers (Marquesat d'Anvers), 1593 - 12 de juliol de 1637) fou un pintor barroc brabanço conegut pels seus quadres de galeria; era fill del pintor de paisatges Tobias Verhaecht.
Va estudiar sota la direcció de Peter Paul Rubens, va treballar a París de 1615 a 1619 i a continuació va viatjar a Itàlia on va residir durant aproximadament set anys. Van Haecht va esdevenir mestre del gremi de Sant Lluc d'Anvers el 1626, i des de 1628 va ser conservador de la col·lecció d'art de Cornelis van der Geest. Aquesta col·lecció es representa en termes al·legòrics a la Galeria de quadres de Cornelis van der Geest (1628; Rubenshuis, Anvers). El costat esquerre de la pintura inclou diversos retrats de figures contemporànies, incloent-hi (des de l'esquerra) Isabel Clara Eugènia d'Espanya, Albert VII d'Àustria, Ladislau IV de Polònia, Peter Paul Rubens, príncep Władysław IV Vasa (que va visitar la galeria de Van der Geest el 1624, amb barret negre) i l'amfitrió mostrant un quadre, així com moltes pintures famoses com el Paracels de Quentin Matsys. A la paret de la dreta hi ha Dama al bany, un nu desaparegut de Jan van Eyck.

## Referències

* ↑ «Pobyt królewicza Wadysawa Zygmunta w Niderlandach». Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 6 juliol 2011].
* ↑ «www.artehistoria.jcyl.es». Arxivat de l'original el 2011-04-21. [Consulta: 6 juliol 2011].
* Christine van Mulders. "Haecht, Willem van, II," Grove Art Online. Oxford University Press, [7 Novembre 2007].
* Vlieghe, Hans (1998). Flemish Art and Architecture, 1585-1700. Pelican history of art. New Haven: Yale University Press. ISBN 0-300-07038-1
# Torre Lafargue

La Torre Lafargue és una obra noucentista de Cervera (Segarra) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa familiar situada al passeig de l'Estació, al nord del nucli antic. La Casa Lafargue es troba en una finca de secció rectangular que ocupa la cantonada entre el passeig de l'Estació i el carrer dels Estudiants. L'edifici, de grans dimensions i planta rectangular, consta de cinc nivells: un soterrani, planta baixa i tres pisos. A la planta baixa la porta central està flanquejada per dues portades més amples amb funció de garatge o magatzem. El parament de la planta baixa està fet mitjançant aparell encoixinat, que a les demés plantes apareix en forma de pilastres. El primer i el segon pis constitueixen el nucli principal de l'edifici. El primer pis està centrat per una tribuna amb un balcó. La part superior d'aquesta tribuna esdevé una balconada o ampit per a dues obertures centrals del segon pis, que a la vegada estan flanquejades per dos balcons coincidents amb els del pis inferior. Aquests cossos verticals d'obertures estan delimitats per la presència de les pilastres encoixinades amb el mateix tipus de plaques que tenim a la planta baixa. Finalment, una cornisa superior separa el segon pis de l'últim, delimitat verticalment que pilastres, amb una finestra quadrangular oberta als extrems i tres finestres a la part central. Pel que fa a la façana lateral, hem d'assenyalar que arran de terra s'obren unes petites finestres quadrangulars que correspondrien amb la ventilació de soterranis, seguits per una sèrie de finestres amb parament encoixinat. Seguint la tònica de la façana principal, el primer i segon pis són més elaborats. S'alternen els balcons i les finestres. El ràfec de la teulada està sostingut per una sèrie correguda de mènsules. Per sota d'aquest ràfec, a l'últim pis s'obren una sèrie de finestres amb esgrafiats de motius geomètrics a la part superior. Entre els esgrafiats apareix la inscripció: A. Lafargue, que fa referència al nom del propietari: Alejandro Lafargue Descaux.

## Referències

* ↑ «Torre Lafargue». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 maig 2021].
# Teresa Fernández March

Teresa Fernández March (València, 25 de juny de 1950) és una psicòloga i psicoanalista valenciana.
La seva família procedeix d'unes altres parts d'Espanya, la seva mare Pilar va nàixer en un poble de Tarragona i el seu pare en una localitat de Burgos. Ells es varen conèixer a València. La feina del seu pare era arxivar totes les medicines que arribaven al Centre Farmacèutic Valencià.
Va estudiar des dels 9 anys fins al 14 en el Col·legi Nuestra Señora del Carmen i San Vicente de Paúl, en Benicalap. Durant els anys 60, en la seua adolescència, va dedicar el seu temps a dibuixar i a les lletres. Va fer el batxillerat superior i la revàlida.
En un primer moment, es va matricular en Magisteri, però no va finalitzar-ho. Seguidament, es va inscriure en Belles Arts, que tampoc va finalitzar i més endavant en Filosofia. Una vegada es crea la llicenciatura de Psicologia a la Universitat de València, s'anima a estudiar-la de 1973 fins 1978. Es va especialitzar en el psicoanàlisi perquè va començar a treballar en el hospital psiquiàtric de Bétera en 1974.
En 1974, va començar a treballar a l'Hospital Psiquiàtric de Bétera. Durant els primers 4 anys, va estar treballant al Servei de Rehabilitació com administrativa, on s'encarregava de fomentar la Caixa d' Estalvis per als pacients interns. En 1978, es trasllada al Servei de Alcoholisme i altres Toxicomanies, on comença a treballar directament a l`àmbit de les addiccions.
Teresa va ser coordinadora i responsable assistencial de Casa Lanza, un centre de rehabilitació per a toxicòmans de llarga duració durant deu anys, de 1978 fins a 1988.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Agulló, Víctor; Dayana Arteta. 16 pioneras valencianas frente a las adicciones, p. 36-42. ISBN 978-84-16926-89-3.
# Tolna (Dakota del Nord)

Tolna és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 202 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Tolna tenia 202 habitants, 104 habitatges, i 50 famílies. La densitat de població era de 101,3 hab./km².
Dels 104 habitatges en un 22,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 41,3% hi vivien parelles casades, en un 7,7% dones solteres, i en un 51% no eren unitats familiars. En el 47,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 35,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,94 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,82.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,3% tenia menys de 18 anys, un 4,5% entre 18 i 24, un 20,8% entre 25 i 44, un 24,8% de 45 a 60 i un 29,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 49 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 62,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.000 $ i la renda mediana per família de 45.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.250 $ mentre que les dones 17.188 $. La renda per capita de la població era de 18.430 $. Cap de les famílies i l'11,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Tolna». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Tolna». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
# Skansin

Skansin (literalment: el salt) és una fortalesa situada a la ciutat de Tórshavn, capital de les illes Fèroe.
Skansin està situat en un turó al costat del port de Tórshavn. El fort va ser construït el 1580 per l'heroi naval feroès Magnus Heinason per a protegir-se de les incursions pirates que patia la població, i després que ell mateix quedés gairebé atrapat en una d'aquestes incursions. La fortificació original només va durar fins al 1677, quan pirates francesos van destruir-la després que la seva demanda de 100 bous, 200 ovelles, 500 parells de guants, 1.200 parells de mitges i 60 camises de nit no fos entregada en el termini imposat.
El recinte es va ampliar considerablement el 1780 i va patir una sèrie de remodelacions els anys posteriors; la més important d'aquestes remodelacions va ser després que el 1808 els britànics el malmetessin en el context de les Guerres Napoleòniques. Durant la Segona Guerra Mundial, el fort va servir a la Gran Bretanya de base militar. Hi ha encara dos canons de 5,5 polzades que daten de l’ocupació britànica, a part de quatre canons danesos molt més antics (del 1776 al 1813).
Un dels fars de l'arxipèlag, el Far de Skansin (far internacional de Skansin), s’alça sobre la fortalesa des del 1888, assenyalant el camí cap a la capital. La ubicació estratègica del fort ofereix als turistes unes vistes pintoresques del port de Tórshavn i del paisatge circumdant, com ara l’illa de Nólsoy.

## Referències

* 1 2 3 «Skansin» (en anglès). Visit Faroe Islands. [Consulta: 14 març 2021].
* ↑ «Cañones británicos en Fort Skansin Tórshavn Faroe Islands» (en castellà). Alamy. [Consulta: 14 març 2021].
# Tolochenaz

Tolochenaz és un municipi del cantó suís del Vaud, situat al districte de Morges.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Skara

Skara és una de les ciutats més antigues de Suècia, i és el centre històric de la província de Västergötland. Situada dins el Comtat de Västra Götaland, actualment és una municipalitat de 18.000 habitants, que és la seu del comtat, i d'una aglomeració de gairebé 11.000 habitants 58° 23′ N, 13° 26′ E﻿ / ﻿58.383°N,13.433°E﻿ / 58.383; 13.433).

## Història

Segons la llegenda, la ciutat de Skara va ser fundada l'any 988. Skara era a començaments del segle xi, una ciutat de les dues ciutats de Västergötland, l'altra era la ciutat Lödöse prop de la desembocadura del Göta Älv. Mentre que Lödöse es basava en el comerç, Skara va ser el centre polític on se celebraven els Ting, una mena d'assemblea regional.
Amb la cristianització de Suècia, Skara va esdevenir, el 1050, la seu d'un bisbat, el més antic de Suècia.
El 1991 en aquesta localitat s'hi va fundar el partit d'extrema dreta Nova Democràcia.

### Skara i els escacs

La població ha estat tradicionalment lligada als escacs. Entre el 19 i el 27 de gener de 1980, fou la seu del Campionat d'Europa per equips, guanyat per la Unió Soviètica. El 2002, s'hi celebrà el Campionat de Suècia, guanyat per Jonny Hector.

## Vegeu també

* Skara (comuna)

## Referències

* ↑ Crowther, Mark. «TWIC 401: Swedish Championships» (en anglès). London Chess Center, 15-07-2002. Arxivat de l'original el 2012-09-24. [Consulta: 29 maig 2013].
* ↑ «Historial dels Campionats de Suècia» (en castellà). Ajedrezdeataque.com. [Consulta: 29 maig 2013].

## Enllaços externs

* Oficina de turisme d'Skara Arxivat 2008-12-29 a Wayback Machine.
# Tolocirio

Tolocirio és un municipi de la província de Segòvia, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 75 | 64 | 59 | 58 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Segovia (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 12 març 2021].
# Torre de l'Ermita

La Torre de l'Ermita, del municipi de Serra, a la comarca del Camp de Túria, província de València, també coneguda com a Torreta del Calvari, que està situada a la part alta de la metadades localitat, al costat del Calvari, està catalogada com Bé d'interès cultural, amb número d'anotació ministerial: RI-51-0010796, i data d'anotació juny 3 de 2002.

## Descripció historicoartística

La torre té origen musulmà i es considera, pel seu emplaçament, que va pertànyer al sistema d'alerta de la zona compresa entre els municipis d'Olocau i Gàtova, així com a sentinella, amb les torres Ria i Satarenya, del castell de Serra. Actualment es troba en ruïnes (conservant la major part del cos principal, tot i que està escapçada), malgrat la qual cosa es pot afirmar que tenia planta quadrada i estava construïda de maçoneria i carreuó. La torre es troba en el punt més alt de la població, al costat de l'ermita dedicada a Sant Josep ia la Santa Creu.

## Vegeu també

* Cartoixa de Porta Coeli
* Castell de Serra
* Església parroquial de la Mare de Déu dels Àngels
* Torre de Ria
* Torre de Satarenya
* Torre del Senyor de la Vila

## Referències

* ↑ «Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià».
* 1 2 3 http://www.cult.gva.es/dgpa/documentacion/interno/189.pdf
* ↑ http://www.comunitatvalenciana.com/monumento/valencia-terra-i-mar-serra-torre-de-la-ermita-0%5BEnllaç+no+actiu%5D
# Tomás Caballero Pastor

Tomás Caballero Pastor (Alfaro, La Rioja, 25 de febrer de 1935 - Pamplona, 6 de maig de 1998) va ser un sindicalista i polític navarrès d'Unió del Poble Navarrès. Va viure la seva infància a Tudela. Als 18 anys comença la seva vida professional a Iberdrola, i dos anys després és traslladat a Pamplona. El 1963, presideix el Sindicat Sectorial de l'Energia i el 1967 és escollit President del Consell de Treballadors de Navarra, càrrec que ocupa fins a 1974, en una candidatura alternativa a l'oficial i donada suport pel seu sindicat, Unió Sindical Obrera, i per Comissions Obreres, que per aquell temps practicaven una estratègia d'infiltració en l'estructura del Sindicat Vertical franquista.
Entra en la vida política el 1971 com a regidor de l'Ajuntament de Pamplona en el bloc dels anomenats regidors "socials". El 1976 assumeix l'ajuntament accidental fins a mitjans de 1977, data en la qual dimiteix per a presentar-se a les primeres eleccions generals pel Front Navarrès Independent, partit que va fracassar en les seves aspiracions. Com fet destacable, durant el seu ajuntament es va procedir a hissar la ikurriña, recentment legalitzada, al costat de la resta de banderes oficials. Després del fracàs del Front Navarrès Independent, abandonà la política activa durant uns anys i seguí lligat al sindicalisme independent d'inspiració cristiana (a través d'Unió Sindical Obrera) fins a 1987. El 1986 es presenta com candidat en les llistes del Partit Reformista Democràtic, sense obtenir resultats destacats.
El 1984 és elegit president de la societat esportiva-cultural Oberena, funció que ocupa durant deu anys, fins a 1994. El 1995 torna a l'Ajuntament de Pamplona com a independent en les files d'Unió del Poble Navarrès, convertint-se en portaveu del grup municipal, després de la marxa del llavors portaveu, Santiago Cervera, al Govern de Navarra. El 6 de maig de 1998, morí víctima d'un atemptat terrorista d'ETA quan sortia per a anar a treballar al seu despatx municipal. El seu trasllat i soterrament van suposar, juntament amb els actes contra l'assassinat de Miguel Ángel Blanco, una de les majors manifestacions de duel de la història de Pamplona, provocant entre molts ex companys veterans d'acció política de la transició democràtica espanyola que estaven situats en l'òrbita i militància d'Herri Batasuna (com l'exregidor d'HB José Antonio López Cristobal, Patxi Zabaleta o Miguel Angel Muez) una forta reacció de condemna contra ETA i, en molts casos, una ruptura total amb HB i ETA.
Tomás Caballero estava casat i tenia cinc fills. Un dels seus fills, Javier Caballero, va ser degà del Col·legi d'Advocats de Pamplona i és actualment vicepresident segon i conseller de justícia del Govern de Navarra de UPN. Una altra de les seves filles, Mar Caballero Martínez fou escollida al Senat dins les llistes d'UPN-PP a les Eleccions generals espanyoles de 2008.

## Bibliografia

* Arbeloa, Víctor Manuel i Fuente Langas, Jesús María, Vida y asesinato de Tomás Caballero: 50 años de lucha democtrática en Navarra, Oviedo, Novel, 2006, 1ª, XXV, 901 pp.
# Tomás de Mercado

Tomás de Mercado (Sevilla ? - San Juan de Ulúa (Mèxic) 1575) va ser un economista, pensador i religiós andalús. La seva obra principal va ser Tratos y contratos de mercaderes y tratantes de 1569 en la que feia una anàlisi del sistema mercantil de Castella en relació amb el comerç amb les Índies. Pertanyia a l'escola mercantil, i va ser un dels primers autors a assenyalar una correlació entre la importació de metalls preciosos i la inflació a la Corona de Castella. Va fer diveros viatges a Amèrica i va residir en diferents estapes tant a Mèxic com a Castella. Pertany a la tradició escolàstica de l'Escola de Salamanca on va compartir estudis amb el navarrès Martín de Azpilcueta.

## Referències

* ↑ «Tomás de Mercado». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Thrill Seekers

Thrill Seekers és una pel·lícula per a televisió de Mario Azzopardi, estrenada als EUA l'any 1999. Tom és un reporter que rep l'encàrrec de la directora d'un diari d'escriure un article sobre els grans desastres ocorreguts en aquest segle. Mentre investiga les fotografies de les catàstrofes, descobreix que hi ha una persona que apareix en totes elles malgrat el temps transcorregut entre els casos que investiga.

## Referències

* ↑ «Internet Movie Database - The Time Shifters (1999 TV Movie) - Filming Locations». [Consulta: 3 juliol 2014].

## Enllaços externs

* Trailer(anglès)