OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Comunitat Europea de Defensa

La Comunitat Europea de Defensa (CED) va ser un projecte adoptat pels sis països fundadors de l'anterior Comunitat Europea del Carbó i de l'Acer per tal de fer un pas definitiu en la integració militar i defensiva d'Europa. Signat ja pels representants dels governs dels mencionats estats el 27 de maig de 1952, el projecte va sofrir un canvi inesperat en la seva fase de ratificació quan l'Assemblea Nacional francesa va denegar, a l'agost de 1954, la seva aprovació definitiva al Tractat constitutiu, i a conseqüència d'això aquest mai no va entrar en vigor i la Comunitat Europea de Defensa no va arribar a néixer pròpiament.

## El projecte

La Comunitat, proposada el 1950 pel cap de govern francès René Pleven amb el suport de Jean Monnet i també de Robert Schuman, preveia la creació d'unes forces armades europees que excloïen la capacitat dels seus estats de dotar-se -excepte en alguns casos específics, prevists en el mateix Tractat- d'exèrcits autònoms al marge d'aquella; així s'excloïa la possibilitat d'una guerra fratricida com havia estat la Segona Guerra Mundial, alhora que emergia, al nou escenari d'una guerra freda, un nou bloc que, encara molt lligat a l'OTAN, permetria portar una relació més fàcil de convivència amb l'expansiva Unió Soviètica. El pla va ser sòlidament impulsat pels Estats Units, que veien en ell l'única manera viable de garantir la seguretat a Europa sense necessitat de desplegar allà les seves pròpies tropes, tot plegat sense perdre la seva influència en el continent.
El seu enfonsament, causat per la forta oposició sobiranista del sector gaullista del parlament gal, va suposar un duríssim cop a la construcció europea des de dins i va portar a sobre l'abandonament de tota idea de cooperació militar continental formal, fins a l'entrada en vigor del Tractat d'Amsterdam el 1999, quan per primera vegada els Estats van consentir en incloure un tímid embrió de política comuna de defensa, la PESC (avui Política Comuna de Seguretat i Defensa (PCSD).

## Referències

* ↑ R.H. Lieshout - De organisatie van de West-Europese Samenwerking
* ↑ «European Army: De Gaulle's Alternative» (en anglès). Time revista, 12-01-1953 [Consulta: 13 setembre 2013].

## Bibliografia

* Ruane, Kevin. The Rise and Fall of the European Defence Community: Anglo-American Relations and the Crisis of European Defense, 1950–55. Palgrave, 2000, pp. 252.

## Enllaços externs

* Plans for the EDC (anglès)
# Flexbourg

Flexbourg (en alsacià Flagschburi) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 393 habitants.
Forma part del cantó de Molsheim, del districte de Molsheim i de la Comunitat de comunes de la Mossig i del Vignoble.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 265 | 286 | 296 | 283 | 373 | 393 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Elisabeth Vierling | |
# Kvalsund

Kvalsund (en sami septentrional: Fálesnuorri; en kven: Valasnuora) és un antic municipi del comtat de Finnmark, Noruega. El centre administratiu del municipi és el poble homònim. El municipi té 1,051 habitants i té una superfície de 1,844.09 km²$^.$

## Informació general

El municipi de Kvalsund va ser establert l'1 de juliol de 1869 quan es va separar de Hammerfest. Inicialment, Kvalsund tenia 514 residents. L'1 de gener de 1963, una petita zona al sud de Måsøy (població: 34) va ser traslladada a Kvalsund.

### Nom

La forma en nòrdic antic del nom era Hvalsund. El primer element és hvalr que significa "balena" i l'últim element és sund que significa "estret" o "so".

### Escut d'armes

L'escut d'armes és modern. Se'ls hi va concedir el 27 de març de 1987. Els braços mostren tres salmons platejats disposats en una ombra sobre un fons blau. El salmó representa la pesca en diverses formes: com una manera de vida tradicional i una font d'ingressos, com la piscicultura moderna, i com una activitat recreativa.

### Esglésies

L'Església de Noruega té dues parròquies (sokn) al municipi de Kvalsund. És part del deganat de Hammerfest a la Diòcesi de Nord-Hålogaland.
Esglésies a Kvalsund :
| Parròquia (sokn) | Nom | Localització | Any de construcció |
| Kvalsund | Església de Kvalsund | Kvalsund | 1936 |
| Kvalsund | Capella de Sennalandet | Áisaroaivi | 1961 |
| Kokelv | Església de Kokelv | Kokelv | 1960 |

## Geografia

El municipi es troba sobretot al continent, però parts del municipi també es troben a les illes de Kvaløya i Seiland. La glacera Seilandsjøkelen està parcialment situada a Kvalsund. El municipi inclou tot de llacs, sent els més importants el Bjørnstadvatnet i Doggejávri.
Kvalsund és ric amb avifauna, sent l'au més destacada el bec de serra gros.

## Cultura

Fins fa uns pocs centenars d'anys, la cultura sami era completament dominant a Kvalsund. La immigració de noruecs i kven aviat va convertir el municipi multicultural. Durant la norueguització que va començar al canvi del segle xix al xx gran part de la cultura tradicional es va perdre. El poble de Kokelv és el poble que ha conservat elements de la cultura sami amb més èxit dins del municipi, i avui compta amb un museu sami.

## Referències

* ↑ Jukvam, Dag. «Historisk oversikt over endringer i kommune- og fylkesinndelingen» (en noruec). Statistisk sentralbyrå, 1999.
* ↑ Rygh, Oluf. Norske gaardnavne: Finmarkens amt (en noruec). 18. Kristiania, Norge: W. C. Fabritius & sønners bogtrikkeri, 1924, p. 138.
* ↑ Norske Kommunevåpen. «Nye kommunevåbener i Norden», 1990. [Consulta: 11 desembre 2008].
* ↑ «Kommunevåpen». Flags of the World, 28-06-2002. Arxivat de l'original el 2013-11-04. [Consulta: 11 desembre 2008].
# Guillem VIII de Montpeller

Guillem VIII de Montpeller (1157-1203) va ser senyor de Montpeller, fill i successor de Guillem VII de Montpeller i de Matilda de Borgonya.

## Biografia

El seu govern sobre la senyoria de Montpeller s'inicià sota la protecció del seu oncle Guiu de Montpeller, que fou substituït per un altre oncle, Ramon, abat d'Aniana i bisbe de Lodeva. El seu govern es caracteritzà per mantenir els seus dominis lliures de l'heretgia càtara i la protecció als trobadors. El 1181 Guilhèm va edictar una llei que permetia la llibertat d'ensenyament de la medicina sense restriccions a tots els grups de diverses religions que conformaven la població. Arran d'aquesta llei, la ciutat conegué un desenvolupament considerable que consolidà i augmentà el seu vessant mèdic i científic. Quan va morir el 1202, en el seu testament deixà els seus territoris i els seus descendents sota la protecció d'en Pere I.

## Matrimoni

Guilhèm es casà dues vegades. Arran dels dos matrimonis tingué 10 fills (3 filles i 7 fills). El seu segon casament amb Agnès de Castella generà molts conflictes amb l'Església, i dos papes no el volgueren reconèixer. A conseqüència els fills nascuts d'aquesta darrera unió no van ser legitimats.
* 1. ∞ 1181, Eudòxia Comnena. Només tingueren una filla:
** Maria de Montpeller
El 1187 repudià la seva muller i s'uní amb Agnès, parenta de Sança de Castella, malgrat que l'enllaç no fou reconegut per l'església
* 2. ∞ 1187, Agnès. Fills:
** Guilhèm IX de Montpeller, que li succeí el 1202, però fou destituït en ésser declarat bastard el 1204.
** Bernat Guillem de Montpeller

## Referències

* ↑ Gad Freudenthal, Samuel S. Kottek. https://books.google.cat/books?id=SVm_Ycxj6p0C&pg=PA103&redir_esc=y#v=onepage&q&f=false (en francès). Brill, 2003, p. 103. ISBN 9789004125223.

## Bibliografia

* «Guillem VIII de Montpeller». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
Guillem VIII de Montpeller Mort: 1202 :
| Títols |||
| Precedit per: Guilhèm VII de Montpeller (pare) | Senyor de Montpeller (Llista de senyors de Montpeller) (1177–1202) | Succeït per: Guilhèm IX de Montpeller (fill bord) |
| Precedit per: Guilhèm VII de Montpeller (pare) | Senyor d'Omeladès (Llista de senyors d'Omeladès) (1168–1272) | Succeït per: Guilhèm IX de Montpeller (fill bord) |
# Aythya

Aythya és un gènere d'ocells anseriformes de la família dels anàtids. Són ànecs bussejadors que reben el nom vulgar de morells, que també es fa extensiu als del gènere Bucephala. Viuen sobre aigües dolces d'arreu el món. Són aus grosses, amb potes curtes que han de córrer sobre la superfície de l'aigua per aixecar el vol. Hi ha un patent dimorfisme sexual, si bé els colors dels mascles no són massa cridaners, essent els colors més comuns el gris, bru o negre. No tenen mirall a l'ala. L'única espècie que cria regularment als Països Catalans és el morell cap-roig.

## Llistat d'espècies

Segons la classificació del IOC (versió 2.4, 2010) aquest gènere conté 12 espècies:
* Morell americà (Aythya americana).
* Morell buixot (Aythya marila).
* Morell cap-roig (Aythya ferina).
* Morell australià (Aythya australis).
* Morell de Baer (Aythya baeri).
* Morell de collar (Aythya collaris).
* Morell dorsiblanc (Aythya valisineria).
* Morell de Madagascar (Aythya innotata), probablement extint.
* Morell de Nova Zelanda (Aythya novaeseelandiae).
* Morell de plomall (Aythya fuligula).
* Morell petit (Aythya affinis).
* Morell xocolater (Aythya nyroca).

## Referències

* ↑ «Screamers, ducks, geese, swans» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 27 desembre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 76. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Satchelliella schachti

Satchelliella schachti és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Turquia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Falling Hare

Falling Hare (1943) és un curtmetratge d'animació realitzat per Bob Clampett i posant en escena un donyet i Bugs Bunny.

## Referències

* ↑ Shull, Wilt (2004), p. 61

## Bibliografia

* Shull, Michael S.; Wilt, David E. «Seeing Red, White 'n' Blue:1943». A: Doing Their Bit: Wartime American Animated Short Films, 1939–1945. McFarland & Company, 2004. ISBN 978-0786481699.
* Van Ripper, A. Bowdoin. «Acceleration». A: Science in Popular Culture: A Reference Guide. Greenwood Publishing Group, 2002. ISBN 978-0313318221.

## Enllaços externs

* "Falling Hare" Arxivat 2008-08-13 a Wayback Machine. a Cinemaniacal (anglès)
* Versió restaurada de Falling Hare a YouTube (anglès)
# Pleurosicya fringilla

Pleurosicya fringilla és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 2,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Sodwana Bay (Sud-àfrica) fins a les Illes Gambier, les Illes Ryukyu i Austràlia.

## Referències

* ↑ Weber M. 1913. Die Fische der Siboga-Expedition. E. J. Brill, Leiden. Fische Siboga Exped. . i-xii + 1-710.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Heemstra, P.C. 1995. Additions and corrections for the 1995 impression. p. v - xv. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Revised Edition of Smiths' Sea Fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Kvakovce

Kvakovce és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1345.
# Ayse Hafsa Sultan

Ayse Hafsa Sultan (turc otomàː عائشہ حفصہ: عائشہ حفصہ سلطان), també coneguda com a Hafsa Sultan (5 de desembre de 1479 - 19 de març de 1534); era filla del Kan de Crimea, Menyli I Giray i va ser la primera "Valide sultan" de l'Imperi Otomà, com a esposa de Selim I i mare de Solimà el Magnífic.
Durant el període comprés entre l'ascens al tron del seu fill, al 1520, i la seva mort, al 1534, va ser una de les persones més poderoses de l'Imperi, corregent de facte del seu fill durant catorze anys, ocupant el segon lloc en el poder de l'Imperi, i el primer en la jerarquia de l'harem del palau.

## Biografia

Ayse Hafsa Sultan va néixer com una princesa de la Dinastia Giray, sent filla de Menyli I Giray. A l'any 1494, a l'edat de quinze anys, es va casar amb Selim I, esdevenint sultana de l'Imperi Otomà. Va tenir cinc filles i un fillː Hatice, Fatma, Beyhan, Shah, Hafsa i Solimà el Magnífic, nascut a Trebisonda.
Des de l'any 1512 va viure a la ciutat de Manisa, a l'oest de Turquia, sent aquesta ciutat una de les residències habituals dels prínceps hereus de l'Imperi Otomà (Shahzad) on eren formats per poder exercir com a futurs governants. Juntament amb el seu fill, va governar la ciutat entre els anys 1512 i 1520. Aquest últim any, rep la notícia de la mort del Sultà Selim I i viatja cap a Istanbul amb el seu fill, on ell és anomenat Sultà i ella rep el títol de Valide Sultan.
Va ser la primera consort imperial en ser nomenada pel títol de "Valide Sultan", literalment "Reina Mare".
Ayse Hafsa es trobava emparentada amb Mahidevran Gülbahar, ja que era germana de Mirza Haydar Temruk Bey, el pare de Mahidevran, un príncep de Crimea.

## Hospici i Psiquiàtric Ayse Hafsa Sultan

Un famós hospici i psiquiàtric va ser construït per Hafsa Sultan a Manisa, Turquia. Va ser la instigadora del "Festival Mesir" de Manisa, una tradició local continuada fins a l'actualitat. El gran complex que porta el seu nom, en aquesta ciutat, consta d'una mesquita, una escola bressol, una escola primària, un psiquiàtric i un hospici per a nens.

## Sebolliment

Hafsa Sultan va morir al març del 1534 i va ser sebollida a prop del seu marit, en un mausoleu darrere de la paret de la mesquita Yavuz Selim, a Fatih, Istanbul. El mausoleu va quedar pràcticament destruït per un terratrèmol a l'any 1884, un esforç de reconstrucció es va iniciar a l'any 1900, pero hauria quedat suspès i la seva tomba és, avui en dia, molt més simple del que ho va ser originalment.

## En la cultura popular

A la sèrie de televisió Muhtesem Yüzyil, Ayse Hafsa Sultan, més coneguda com a "Mare Sultana" va ser interpretada per l'actriu Nebahat Çehre.

## Referències

* ↑ Pietro Bragadin, Venetian Republic's ambassador in the early years of Suleiman the Magnificent's reign notes "a very beautiful woman of 48, for whom the sultan bears great reverence and love..." Leslie Peirce. The Imperial Harem : Women and Sovereignty in the Ottoman Empire p. 62 ISBN 0-19-508677-5. Oxford University Press, 1993.
# Hunsrück

El Hunsrück és un massís situat als estats alemanys de Renània-Palatinat i Saarland. Forma part del Massís Esquistós Renà i està limitat per les valls fluvials del Mosel·la (nord), el Nahe (sud), i el Rin (est). Hunsrück té la seva continuació amb les muntanyes Taunus en el costat oriental del Rin. Al nord darrere del Mosel·la continuen amb les Eifel. Al sud del Nahe, es troba la regió del Palatinat.
Moltes de les turóns no superen els 400 m. Hi ha diverses carenes de cims al Hunsrück, totes amb noms propis com el Schwarzwälder Hochwald, el Idarwald, el Soonwald i el Binger Wald. El pic més alt és el Erbeskopf (816 m).
Les ciutats destacades que es troben Hunsrück són Simmern, Kirchberg, Idar-Oberstein, Kastellaun i Morbach. El aeroport de Frankfurt-Hahn, un aeroport de transport de mercaderies i passatgers de baix cost, es troba també a la regió.
El clima a Hunsrück es caracteritza per un temps plujós. S'explota pissarra en aquestes muntanyes.
La sèrie televisiva Heimat, del director Edgar Reitz, transcorre en una població fictícia del Hunsrück.

## Referències

* ↑ «Hunsrück». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Satchelliella pilularia

Satchelliella pilularia és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Europa (incloent-hi la península Ibèrica, Itàlia, França, les illes Britàniques, Alemanya, Dinamarca, Polònia, Lituània i Bulgària), Turquia i l'Àfrica del Nord (Algèria).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Rote Liste gefährdeter Schmetterlingsmücken (Diptera: Psychodidae) Bayerns Arxivat 2011-09-15 a Wayback Machine. (alemany)
* ↑ New and Rare for Lithuania Insect Species Arxivat 2010-11-17 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Hasan Koç, Rudiger Wagner i Alper Tonguç, 2007. Contributions to the Psychodinae (Diptera: Psychodidae) Fauna of Turkey. Acta Zool. Bulg., 59 (2): 125-132.
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Falling Inn Love

Falling Inn Love és una pel·lícula de comèdia romàntica dels Estats Units del 2019 dirigida per Roger Kumble, a partir d'ung uió d'Elizabeth Hackett i Hilary Galanoy. És protagonitzada per Christian Milian i Adam Demos.

## Sinopsi

Després de perdre la feina i el seu xicot, la jove Gabriela, una executiva de San Francisco, guanya en un concurs un hotel rural a Nova Zelanda. Aleshores decideix deixar enrere la vida a la ciutat per restaurar el local i engegar-hi un negoci amb l'ajuda d'en Jake Taylor, un jove i eixerit contractista.
# Com bojos... a buscar l'or

Com bojos... a buscar l'or (títol original en anglès: Fool's Gold) és una pel·lícula estatunidenca de 2008, del gènere comèdia romàntica. Està dirigida per Andy Tennant, i protagonitzada per Matthew McConaughey, Kate Hudson i Donald Sutherland. Ha estat doblada al català.

## Argument

Benjamin Finnegan (Matthew McConaughey) i Tess Finnegan (Kate Hudson) són un matrimoni que es dedica a la recerca de tresors, però que passen per una crisi matrimonial, a la vora de la ruptura. Només trobar una gran fortuna sembla l'única manera de salvar la seva relació.

## Repartiment

* Matthew McConaughey - Ben 'Finn' Finnegan
* Kate Hudson - Tess Finnegan
* Donald Sutherland - Nigel Honeycutt
* Alexis Dziena - Gemma Honeycutt
* Ray Winstone - Moe Fitch
* Kevin Hart - Bigg Bunny Deenz
* Ewen Bremner - Alfonz
* Brian Hooks - Curtis
* Malcolm-Jamal Warner - Cordell
* Roger Sciberras - Andras

## Producció

Warner Bros. i el director Andy Tennant tenien previst rodar la pel·lícula al Carib, però es va decidir que es faria a Queensland, Austràlia, perquè la temporada de huracans al Carib podia parar la producció de la pel·lícula. Les escenes de Key West, foren filmades a Port Douglas. El rodatge també va tenir lloc a Brisbane, Gold Coast, Hamilton Island, Lizard Island, Airlie Beach i Hervey Bay. Les escenes van ser filmades a Batt Reef, on Steve Irwin va morir a causa d'una escurçana l'any 2006.

## Referències

* ↑ esadir.cat. Com bojos... a buscar l'or. esadir.cat.
* ↑ «Fool's Gold». The New York Times.
# Francesco Antonio Urio

Francesco Antonio Urio (Milà, 1631 - Milà, 1719) fou un compositor italià de l'època barroca.
El 1690 va professar en l'orde Franciscana i aquell mateix anys fou nomenat mestre de capella de l'església dels Dotze Apòstols de Roma. Urio va ocupar llocs de mestre de capella a: la catedral de Spoleto (1679), Urbino (1681–83), Assís, Frari a Venècia (1697) i a S. Francesco a Milà (1715– 19).
Va escriure nombroses obres del gènere religiós, sent les més conegudes i celebrades en el seu temps: Motetti di concerto a 2, 3 e 4 voci con violini e senza; Salmi concertanti a 3 voci con violini; l'oratori Sansone accescato da Filistei, i un Te deum.
Sembla provat, envers aquesta última obra, que Händel prengué d'ella forces temes, els quals, convenientment modificats, emprà en alguns dels seus Oratoris, entre ells Saul, Israel in Egypt i Giulio Cesare, i en el seu Dettingen Te Deum. D'aquests plagis se'n han ocupat els musicòlegs Sedley Taylor, en el seu llibre The indebtedness of Haendel to other composers (1906), i R. Roland, a Les plagiats de Haendel (1910).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 65, pàg. 1461. (ISBN-84-239-4565-0)

## Referències

* 1 2 Randel 1996, pàg. 933.
* ↑ Baker 1900
# Kussara

Kussara (Kuššara) o Kussar (Kuššar), era un regne hitita format abans de la unificació, i origen del seu poder. Estava situat al sud-est d'Anatòlia. Aquest territori va ser el nucli originari dels països de llengua hitita.

## Orígens

La seva màxima importància la va tenir al segle xvii aC quan Pithana i el seu fill Anitta van ser reconeguts com a reis de Kussara pel rei de Kanesh. Pithana i Anitta van conquerir la ciutat de Nesa, en territori de Kanesh, i la van convertir en la seva capital. Des d'allà van conquerir nombrosos regnes propers entre el que destacava el d'Hattusa.
Fins als temps d'Hattusilis I, a la segona meitat del segle XVII aC, els reis hitites tenien Kussara com un important centre de poder. Hattusilis es feia anomenar "Senyor de Kussara". Quan la capital del regne hitita es va traslladar a Hattusa, Kussara va declinar.

## Reis

* Pithana o Pitkhara
* Anitta

## Referències

* ↑ Cassin, Elena (et al.) (comp.). Los imperios del Antiguo Oriente II: el fin del segundo milenio. Mèxic: Siglo XXI, 1981, p. 90. ISBN 9788432300417.
* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Imperio Antiguo. Tres Cantos: Akal, 2000, p. 85. ISBN 8446011239.

## Vegeu també

* Dinastia de Kushara
# William Marchant (lleialista)

William "Frenchie" Marchant (Belfast, 9 d'agost de 1947 - 28 d'abril de 1987) va ser un lleialista nord-irlandès, destacat membre de la Força Voluntària de l'Ulster (UVF). La Garda irlandesa el va considerar sospitós dels atemptats amb cotxes bomba de Dublín de 1974, i presumptament era el líder de la unitat de l'UVF de Belfast coneguda com "Freddie and the Dreamers", que va segrestar i robar els tres cotxes que es van utilitzar en els atemptats. Nou dies després dels atemptats, va ser detingut i empresonat a la presó de Maze. Mai va respondre els interrogatoris i no es van aconseguir proves per jutjar-lo.
Marchant va ocupar el rang de major a la companyia A de l'UVF (1r batalló de la brigada de Belfast). Va ser assassinat a trets per un membre de l'IRA Provisional que el va disparar des d'un cotxe mentre es trobava davant del fish and chips "The Eagle", sota la seu que el Partit Unionista Progressista tenia a Shankill Road.

## Referències

* ↑ Tiernan 2000, p.95
* ↑ English 2008, p.253
* ↑ Dillon 1999, p.456

## Bibliografia

* Dillon, Martin. The Shankill Butchers: A Case Study of Mass Murder. Londres: Penguin Random House, 1999. ISBN 978-0415922319.
* English, Richard. Armed Struggle: The History of the IRA. Pan Macmillan, 2008. ISBN 9780330475785.
* Taylor, Peter. Loyalists. A&C Black, 2014. ISBN 9781408854938.
* Tiernan, Joe. The Dublin Bombings and the Murder Triangle. Mercier Press, 2000. ISBN 9781856353205.