OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Partit del Centre Democràtic

El Partit del Centre Democràtic (PCD), també anomenat Partit de Centre Nacional Republicà (PCNR), fou un partit polític d'ideologia centrista que va existir durant la Segona República espanyola.

## Història

Va ser creat pel llavors President del Consell de ministres Manuel Portela Valladares de cara a les eleccions del 16 de febrer de 1936, inspirant-se en el Partit Republicà Progressista de Niceto Alcalá-Zamora i amb la idea de crear un partit que aglutinés al centrisme espanyol. En contra de l'esperat, Portela Valladares es va trobar amb nombroses dificultats per a aconseguir organitzar la nova formació política. L'Espanya d'aquella època havia evolucionat tant com perquè un partit creat des del poder pogués obtenir un èxit immediat amb l'assistència de l'administració. Portela va intentar retardar la celebració dels comicis almenys un mes per guanyar temps, però tant el President de la República com l'oposició conservadora es van negar.
El 28 de gener Portela va presentar en públic el manifest fundacional del partit, en el qual va fer una crida a favor de l'ordre constitucional i el progrés, i alhora rebutjant tant la "guerra civil" com la "revolució roja". Per a l'historiador Stanley G. Payne Portela va fracassar en el seu intent de presentar la nova formació en públic, ja que no va oferir una imatge clara i el manifest estava replet de vaguetats. El Partit del Centre Democràtic solament va aconseguir formar llistes en la meitat dels districtes electorals, establint aliances puntuals amb forces tant de dreta com d'esquerra, presentant 89 candidats.
En les eleccions el partit va obtenir en la primera volta 21 escons, que es van quedar en 17 en la segona volta, amb un 3,51% dels vots, la qual cosa es tradueix en 333.200 vots. Tanmateix, davant la victòria de les candidatures agrupades en el Front Popular, Portela Valladares va dimitir precipitadament i ni tan sols va esperar a la confirmació dels resultats electorals. Durant els següents mesos el PCD amb prou feines va destacar en la vida política.
Després del començament de la Guerra civil, el Partit del Centre Democràtic va desaparèixer de l'escena política, encara que el seu líder Portela Valladares va conservar la seva acta de diputat i va arribar a participar en una reunió de les Corts generals a València, al novembre de 1937.

## Referències

* ↑ Stanley G. Payne (1995). La primera democracia española, ISBN: 84-493-0128-9, pág. 295
* 1 2 Stanley G. Payne (2006). The Collapse of the Spanish Republic, 1933-1936: Origins of the Civil War, Duke & Company, pág. 170
* ↑ Stanley G. Payne (2006). The Collapse of the Spanish Republic, 1933-1936: Origins of the Civil War, Duke & Company, pág. 171
* ↑ Luis E. Íñigo Fernández (2010). Breve historia de la Segunda República española, ISBN-13: 978-84-9763-965-1, pág. 274
* ↑ «ABC (Madrid) - 10/02/1936, p. 19 - ABC.es Hemeroteca», 2010.
* ↑ historiaelectoral.com
# Cal Balcells de Santa Fe

Cal Balcells de Santa Fe és una casa de Santa Fe, municipi de les Oluges, a la Segarra inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici situat al carrer principal del nucli, amb planta baixa i dues plantes superiors, separades exteriorment per motllures, i amb una franja de pedra als extrems de l'edifici que engloben la segona i la tercera planta. La planta baixa presenta un portal d'arc rebaixat amb la llinda i els brancals resseguits per grans lloses de pedra. A la seva esquerra trobem una altra porta sense cap mena de decoració, i a la seva dreta un banc de pedra adossat a la façana i dues finestres, una de circular i una altra de rectangular. A la primera planta trobem dos balcons amb baranes de forja treballada als extrems, i una finestra central, totes les obertures emmarcades amb una franja de pedra. Finalment a l'última planta troben quatre obertures d'arc de mig punt també emmarcades per una franja de pedra, amb la presència de baranes de pedra que presenten una decoració amb gelosia i un ràfec sobresortint.

## Referències

* ↑ «Cal Balcells de Santa Fe». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 setembre 2014].
# Maravella

Maravella és un poble del terme municipal d'Oliola, a la Noguera. El 2019 tenia 2 habitants.
Està situat en el sector meridional del terme municipal, al sud-est de Claret i al nord-est de Coscó. Dista 3 quilòmetres en línia recta del cap de municipi, amb el qual es comunica a través de la pista rural asfaltada que també passa per Claret i mena a Coscó.

## Referències

* ↑ «Maravella». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «251500 Oliola». Idescat. [Consulta: 9 agost 2020].
# Gumpert Apollo

Gumpert Apollo és un cotxe esportiu el primer model del qual va ser construït el 2005. Només se n'han fabricat 3 unitats en tot el món.
Té un motor Audi de 4.200 cc, amb 8 cilindres, una caixa de canvis manual de 6 velocitats i pt aconseguir una velocitat màxima de 360 km/h. Té un gran poder d'acceleració que li permet arribar de 0 a 100 km/h en només 3 segons, i una potència de 639 cavalls a 6.800 revolucions. Pesa 1.100 kg.
El model del 2007 es presentà amb un motor V8 biturbo amb 800 CV de potència i el seu preu se situa al voltant de 200.000 € + impostos.

## Referències

* ↑ «Gumpert Sportwagenmanufaktur - History». Arxivat de l'original el 2008-10-07. [Consulta: 6 gener 2009].
* ↑ «PR GUMPERT Dezember 2008_english» (PDF). [Consulta: 6 gener 2009].
* ↑ "Gumpert Apollo", EVO
* ↑ Arxivat 2009-03-09 a Wayback Machine. Gumpert Homepage
* ↑ Gumpert Apollo, un sueño a 360 km/h a autobild.es

## Enllaços externs

* Gumpert Sportwagenmanufaktur Arxivat 2006-02-09 a Wayback Machine.
* Gumpert Apollo
# Cal Xammar

Cal Xammar és una casa senyorial a la vila de Juneda (les Garrigues) amb la façana principal encarada al Carrer Torregrossa, tot i que resta en part amagada per edificacions i arbrat que hi ha al davant. Cal parlar d'una composició ordenada als pisos superiors amb finestrals i balcons emmarcats per motllures en guardapols sostingudes per mènsules de motius vegetals i caretes. Als balcons la motllura segueix l'esquema geomètric de la cornisa que remata la façana. La data 1890 és al capdamunt de la façana.
La part que dona al Carrer Pinell sembla que ha sofert algunes modificacions respectant, però, la seva tipologia original de portal amb arc semicircular. Per aquesta cantó, la cornisa està formada per grans mènsules decoratives que sostenen simbòlicament la teulada.

## Referències

* 1 2 «Cal Xam-mar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 octubre 2016].
* ↑ «Cal Xam-mar - Barcelona Modernista». Arxivat de l'original el 2023-11-15. [Consulta: 15 novembre 2023].
# París-Roubaix 1921

La París-Roubaix 1921 fou la 22a edició de la París-Roubaix. La cursa es disputà el 27 de març de 1921 i fou guanyada pel francès Henri Pélissier, que d'aquesta manera aconseguia la seva segona victòria en aquesta cursa, després de l'aconseguida el 1919.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip |
| 1 | Henri Pélissier | JB Louvet - Soly |
| 2 | Francis Pélissier | JB Louvet - Soly |
| 3 | Léon Scieur | La Française |
| 4 | René Vermandel | - |
| 5 | Romain Bellenger | Peugeot |
| 6 | Paul Deman | - |
| 7 | Hector Tiberghien | - |
| 8 | Félix Goethals | - |
| 9 | Émile Masson | Alcyon |
| 10 | Alfred Steux | - |

## Enllaços externs

* Web oficial
* Resultats de l'edició de 1921 a les-sports.info
* Resultats de l'edició de 1921 a cyclebase.nl
# Cal Fill Únic

Cal Fill Únic és una masia d'Espinelves (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil. Masia de planta rectangular (9x6), coberta a dues vessants i amb el carener perpendicular a la façana, situada a migdia. Consta de planta baixa, pis i golfes. La façana presenta un portal rectangular, una finestra a la planta baixa i una altra al primer pis. A llevant, el mur és gairebé cec, només s'obren dues finestretes a les golfes. Al nord només hi ha una finestreta, també a les golfes. A ponent s'hi adossa un terrat de quatre metres d'ample al llarg de la façana, amb obertures d'arc rebaixat a la planta baixa i a nivell del primer pis sembla inacabat, ja que hi falta la barana. Els ràfecs de la teulada només volen a les parts est i oest. L'estat de conservació és bo, ja que ha estat restaurada recentment.
Els camps propers a la casa estan dedicats a "vivers forestals". Prop de la casa i vers el sud-oest hi ha un pou cobert amb cúpula.

## Història

Masia situada al marge dret de la riera d'Espinelves, a tocar de la carretera d'Espinelves a Arbúcies.
Per la zona on està situada, formant part del veïnat de la Creu, que consta d'unes 15 cases, podem suposar que podia haver estat construïda entre els segles XVII i XVIII, època d'expansió del municipi. Ha estat restaurada recentment com a segona residència.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Cal Fill Únic». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2017].
# Senyor Uixer del Bastó Porpra

El Senyor Uixer del Bastó Porpra (anglès: Gentleman Usher of the Purple Rod) és l'uixer del Molt Excel·lent Orde de l'Imperi Britànic, establert el 1917 i efectiu des de 1918.

## Ocupants dels càrrec

* 1918 – 23 d'agost de 1952: Sir Frederic Kenyon
* 30 de setembre de 1952 – 2 de desembre de 1960: Sir Ernest Gowers
* 2 de desembre de 1960 – 8 d'abril de 1969: Malcolm Eve, 1st Baron Silsoe
* 8 d'abril de 1969 – 1985: Sir Robert Bellinger
* 1985 – 30 de novembre de 2000: Sir Robin Gillett, Bt.
* 30 de novembre de 2000 - 23 de juliol de 2013: Sir Alexander Graham
* 23 de juliol de 2013 - Present Dama Amelia Chilcott Fawcett, DBE (Primera Dama Uixer)

## Referències

* ↑ «Page 8791 | Supplement 30250, 24 August 1917 | London Gazette | The Gazette». [Consulta: 23 desembre 2021].
# Alfred Martínez

Alfred Martínez Hungría (mort a Barcelona 1937) fou un dirigent anarquista, qui el 1932 fundà el grup de Joventuts Llibertàries Cultura Rebelde, a Barcelona, i fou un dels organitzadors de les Joventuts Llibertàries de Catalunya, alhora que membre del comitè regional i algunes vegades secretari.
Durant la guerra civil espanyola s'oposà a l'entesa amb les JSUC, però, en canvi, afavorí la formació del Front Revolucionari de les Joventuts amb la Joventut Comunista Ibèrica el febrer del 1937. Fou assassinat durant els fets de Maig del 1937. El seu cadàver no fou identificat i hom diu que fou un dels que es van trobar al Cementiri de Cerdanyola del Vallès. També era membre de la FAI, militant de l'anomenat grup A, juntament amb Toryho, Mestre i d'altres.

## Referències

* ↑ Alfredo Martínez Hungría a anarcoefemérides
* ↑ Sandra Souto Kustrín. Paso a la juventud. Universitat de València, 2013, p. Nota 63.
* ↑ «Alfred Martínez». Gran enciclopèdia catalana.
# Sant Sulpici de Bulaternera

Sant Sulpici de Bulaternera és l'església parroquial del poble de Bulaternera, a la comuna del mateix nom, de la comarca del Rosselló, a la Catalunya del Nord.
És al bell mig de la cellera de la qual sorgí el poble, en el seu nucli vell. Probablement fou edificada damunt d'una part de la cellera original, del castell de la població i del cementiri de l'església anterior de Santa Maria, que passà a exercir de rectoria. Se'n conserven elements, dins d'aquesta rectoria posterior.

## Arquitectura

És d'una sola nau, ampla, d'estil gòtic tardà; va ser construïda el segle xvii, substituint el vell temple parroquial, al costat de ponent seu, amb el qual forma una línia perpendicular. La coberta és feta de voltes de creueria, ogivals, en una nau formada per tres trams, amb claus de volta senzilles, però amb aparença de claus penjades del sostre, dins de la tradició gòtica. Entre els contraforts de la nau hi ha capelles, de manera que els contraforts formen part de l'interior de la nau.
La façana principal, a migdia, s'obre a l'exterior en un portal amb frontó curvilini trencat, de marbre roig de Vilafranca, amb una escultura del sant al punt culminant.
A l'angle nord-est es troba un campanar de torre, de base quadrada, molt característic, que sobresurt del temple parroquial i es veu des de molt llocs de la rodalia. Conserva elements de les fortificacions, de les quals formava part.

## Mobiliari

És una església molt rica en mobiliari, amb moltitud d'altars d'època barroca, entre els quals destaca el major.
El 1891, un incendi provocat per un llamp va destruir part de l'església. Sl costat oriental de la nau, prop de la porta d'accés a la rectoria i antiga església de Santa Maria, una pedra encastada en una columna lateral recorda aquell fet.

## Referències

* ↑ Sant Sulpici de Bulaternera en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ (francès) Fabricio Cardenas, Vieux papiers des Pyrénées-Orientales, Incendie de l'église de Bouleternère en 1891, 29 de gener de 2014

## Bibliografia

* Becat, Joan. «21 - Bulaternera». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatébia-Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Gavín, Josep M. «Ros 47. Sant Sulpici de Bulaternera». A: Inventari d'esglésies 3** Capcir-Cerdanya-Conflent-Vallespir-Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies). ISBN 84-85180-13-5.
* Ponsich, Pere. «Bulaternera: Sant Sulpici de Bulaternera». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Enllaços externs

* Fitxa de l'església
# Habitatge a la plaça Major, 7 (Santa Maria de Palautordera)

L'Habitatge a la plaça Major, 7 és una obra de Santa Maria de Palautordera (Vallès Oriental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa entre parets mitgeres, de carener paral·lel a la façana. La planta baixa correspon al menjador del restaurant Turó de l'Home i el primer pis és un habitatge particular. La façana està arrebossada i pintada i consta de planta baix, pis i golfes, amb coberta a dues vessants de teula. L'element a destacar és la finestra del primer pis, de llinda plana i brancals de pedra.
La finestra de les golfes és una simple obertura rectangular. El ràfec és de dents de serra. La planta baixa està completament reformada.

## Referències

* 1 2 «Habitatge a la plaça Major, 7». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 octubre 2017].
# Cal Xalamó

Cal Xalamó és una obra de Calafell (Baix Penedès) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'un conjunt d'edificis situats en una finca de forma irregular, una de les cares de la qual dona al carrer Jesús. Un dels edificis, l'antic cinema, és situat a la part central de la finca i té una planta quadrangular. Els murs, que són de maçoneria i fang, estan arrebossats amb morter de calç i arena. La coberta és a dos vessants.
L'edifici amb façana al carrer Joan Miró és de planta trapezoïdal i està constituït per planta baixa i una planta pis. El sostre de la planta baixa és format per dues grans jàsseres de fusta sobre les quals es recolza l'embigat amb revoltons. La façana té una composició asimètrica. A la planta baixa hi ha una porta rectangular vertical mitjançant la qual s'accedeix a la planta alta. Més a la dreta, hi ha un portal amb arc escarser i una finestra amb reixa. A la planta alta hi ha, d'esquerra a dreta, dues finestres, un balcó que ha perdut la llosana i la barana, i una altra finestra. Les finestres tenen clavellinera. A la part superior hi ha una cornisa de poca volada. La façana és arrebossada amb morter de ciment i pintada de color blanc.
El sistema constructiu és de tipus tradicional amb murs de càrrega i sostres unidireccionals amb jàsseres i bigues de fusta. La coberta és de bigues de fusta i teula àrab.

## Història

Un dels edificis del conjunt va ser construït amb la finalitat de projectar-hi pel·lícules cinematogràfiques. A la planta baixa de l'edifici que dona al carrer de Joan Miró hi havia el cafè del poble.

## Referències

* 1 2 3 4 «Cal Xalamó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 setembre 2016].
# Charles de Lafosse

Charles de Lafosse (París, 1636 — París, 13 de desembre de 1716) va ser un pintor francès deixeble de Jules Hardouin-Mansart. Va dissenyar la decoració dels Invàlids, però finalment només en va fer la cúpula. Va decorar també els Salons de Diana i d'Apol·lo del Palau de Versalles. La seva producció més destacada és el Moisès salvat de les aigües (Museu del Louvre).

## Referències

* ↑ «Charles de Lafosse». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Cal Cintet

* Per a altres significats, vegeu «Cal Cintet (Granera)».
Cal Cintet és una masia inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya del s. XVII i XVIII al peu de la riera de Vilada-Riera de Camprubí al terme municipal de Castell de l'Areny (Berguedà) i seu d'un antic molí abandonat. La masia resta avui abandonada.
Masia de planta gairebé quadrada seguint l'esquema tradicional. Està organitzat en planta baixa i dos pisos superiors cobert a dues aigües de teula àrab. Hi ha algunes construccions annexes usats com a pallissa, de dos pisos d'alçada. Les entrades es fan per dos arcs de mig punt adovellats. Hi ha força obertures, moltes d'elles allindanades amb ampits de pedra, d'altres amb bigues de fusta, un arc escarser. Destaquem l'assecador del segon pis. El parament és de pedra irregular unida amb morter.

## Notes

* 1 2 «Cal Cisquet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 setembre 2015].
# Senyor Uixer del Bastó Blau

El Senyor Uixer del Bastó Blau (anglès: Gentleman Usher of the Blue Rod) és l'uixer del Molt Distingit orde de Sant Miquel i Sant Jordi, establert el 1818.
El càrrec simplement va ser designat com "Oficial d'Armes" de l'orde des del seu primer nomenament el 1882 i fins al 1911, quan rebé el nom actual.

## Oficials d'Armes de l'orde de Sant Miquel i Sant Jordi

* 1882–1901: Frederick Obadiah Adrian, CMG
* 1901–1911: Sir William Alexander Baillie-Hamilton, KCMG, CB

## Senyors Uixers del Bastó Blau Rod (1911–present)

* 1911–1920: Sir William Alexander Baillie Hamilton, KCMG, CB
* 1920–1934: Sir Reginald Laurence Antrobus, KCMG, CB
* 1934-1959: Admiral Sir Alan Hotham, CB, CMG
* 1959–1972: Sir George Beresford-Stooke, KCMG
* 1972–1979: Sir Anthony Foster Abell, KCMG
* 1979–1992: Sir John Moreton, KCMG, KCVO, MC
* 1992–2002: Sir John Margetson, KCMG
* 2002 – present: Sir Anthony Figgis, KCVO, CMG

## Referències

* Galloway, Peter The Order of St Michael and St George (London, Third Millenium Publishing, 2000) pg 365.
* ↑ The London Gazette: no. 27376. p. 7291. 12 November 1901.
* ↑ The London Gazette: no. 28491. p. 3439. 5 May 1911. Consulta: 13 August 2011.
# Alfred Lunt Gardner

Alfred Lunt Gardner (10 de novembre del 1937 a Salem, Massachusetts) és un mastòleg estatunidenc. La seva activitat de recerca se centra en la nomenclatura i la sistemàtica dels mamífers. El 1962 es graduà en gestió de fauna salvatge per la Universitat d'Arizona, on el 1965 obtingué un màster en zoologia. El 1970 es doctorà en zoologia dels vertebrats per la Universitat Estatal de Louisiana. Des del 1973 treballa al Museu Nacional d'Història Natural, primer com a biòleg investigador i posteriorment com a conservador de la Col·lecció Nacional d'Espècimens Tipus de Mamífers.

## Referències

* 1 2 Beolens, Watkins i Grayson, 2009, «Gardner».
* ↑ «Alfred Gardner» (en anglès). Museu Nacional d'Història Natural. [Consulta: 18 desembre 2021].

## Bibliografia

* Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009. ISBN 978-0801893049.
# Sedbergh

Sedbergh és una localitat situada al comtat de Cúmbria, Anglaterra (Regne Unit), amb una població estimada a mitjans l'any 2016 de 1.770 habitants.
Està ubicada al nord de la regió de North West England, prop de la frontera amb Escòcia i amb la regió North East England i de la costa del mar d'Irlanda.
Els ingressos de Sedbergh provenen de diverses fonts: les escoles són les principals empreses de la ciutat. Sedbergh és també vila del llibre oficial d'Anglaterra des de l'any 2001. (vegeu Hay-on-Wye a Gal·les i Wigtown a Escòcia).

## Referències

* ↑ |títol=Citypopulation.de Estadístiques del Comtat de Cúmbria.| consulta=17 de juliol de 2018.
* ↑ «Sedbergh, England's Book Town» (en anglès). [Consulta: 2 gener 2020].
# Luís Ibáñez Gadea

Luís Miguel Ibáñez Gadea (València, 1958) és un metge i polític valencià, militant del Partit Popular (PP).
Llicenciat en Medicina l'any 1982 per la Universitat de València, Luís Ibáñez s'especialitza en medicina familiar i comunitària. Ha ocupat diversos càrrecs de responsabilitat a la Generalitat Valenciana des del 1995 com el de Director territorial de Sanitat i Consum (1995-1996), Delegat territorial del govern valencià a València (1996-2001), Director general d'Interior (2001-2005), Secretari autonòmic d'Interior (2005-2007) i Secretari autonòmic de Governació (2007-2011). També és membre del Comité Executiu Provincial del PP i membre de la Junta Directiva Regional.
Fou elegit diputat a les Corts Valencianes a les eleccions de 2011.

## Enllaços externs

* Fitxa a les Corts Valencianes Arxivat 2012-07-03 a Wayback Machine.
# Habitatge a la plaça Major, 8 (Santa Maria de Palautordera)

L'Habitatge a la plaça Major, 8 és una obra de Santa Maria de Palautordera (Vallès Oriental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa entre mitgeres, de carener paral·lel a la façana. La façana està arrebossada i pintada i consta de planta baixa, pis i golfes, amb coberta a dues vessants de teula. La porta és de llinda plana i brancals de pedra, amb motllura que decora tot l'intrados. La finestra del primer pis és de llinda plana i brancals de pedra i també està decorada amb una motllura doble. La finestra de les golfes és una simple obertura rectangular. El ràfec és de dents de serra.

## Història

El fet que no es troben referències documentals, pot ser a causa d'un canvi de nom de la casa.

## Referències

* 1 2 «Habitatge a la plaça Major, 8». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 octubre 2017].
# Cal Xalet

Cal Xalet és una masia de la Pedra, al municipi de la Coma i la Pedra (Solsonès), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Situació

Es troba al nucli de la Pedra, per damunt de l'església de Sant Serni i als peus del roc del Castell de la Pedra. S'hi pot anar a peu des de l'aparcament de l'entrada del nucli, sota l'església. Per un arranjat i dret carreró es puja a l'església i a la masia que es veu enfront, penjada sota el castell.

## Descripció

Construcció civil. Masia de planta totalment irregular adaptada al medi, a partir d'un esquema rectangular. Coberta a doble vessant i amb el carener paral·lel a la façana, orientada a ponent. La masia està construïda amb materials molt pobres (pedra dolenta, barreges de còdols de riu i argamassa) i la fusta, que és un element indispensable en aquestes zones de muntanya.
Està molt malmesa, però és un exemplar típic d'aquestes construccions rurals característiques de finals del segle xviii, en una època de màxim creixement demogràfic on a les zones de muntanya s'aprofitava al màxim el sól.

## Història

Masia del segle xviii que ha sofert molt poques modificacions i restauracions, i que s'ha mantingut habitada fins a l'actualitat. Típica masia de segle xviii, de reduïdes dimensions i adaptada a una activitat bàsicament ramadera.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Xalet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 abril 2015].