OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Coimisiún na Gaeltachta

Coimisiún na Gaeltachta (CnaG) és una agència del govern irlandès que des de 2000 fins al 2002 va treballar per a elaborar recomanacions per tal d'enfortir el paper del gaèlic irlandès a la Gaeltacht, àrea de parla gaèlica d'Irlanda. Es va establir per iniciativa d'Éamon Ó Cuív, el llavors ministre d'Estat en el Departament d'Arts, Patrimoni, Gaeltacht i les Illes i el seu treball fou completat sota la direcció de la seva successora Mary Coughlan. El Govern irlandès va aprovar la publicació de l'informe de la Comissió, sense compromís.
Durant segles hi ha hagut una disminució constant en el nombre de parlants nadius de gaèlic a Irlanda. Aquests parlants estan concentrats en les zones rurals disperses coneguts col·lectivament a Gaeltacht i informes recents afirmen que a diverses d'aquestes àrees d'Irlanda ja no hi funciona com a llengua comunitària. L'establiment, després de l'informe, i la inacció respecte a les recomanacions de la Comissió s'han de considerar en aquest context.
La Comissió va informar que era de l'opinió que no serà possible mantenir la Gaeltacht com una àrea en què el gaèlic segueix sent l'idioma de la comunitat a menys que es produeixi un canvi fonamental en la forma en què és tractat l'irlandès o en l'estatut de l'irlandès a la resta del país. En el seu treball, es va centrar principalment en un enfocament estratègic per a la recerca d'una estructura d'execució eficaces que permetin que les seves recomanacions es puguin dur a terme. Es proposa una estructura que esperaven que garantís un procés consultiu a nivell de planificació i que havia d'estar relacionat amb la comunitat i centrat en el llenguatge a nivell operatiu - això inclouria l'establiment d'una Junta de Comissionats independents i la reestructuració de la Údarás na Gaeltachta.
Altres recomanacions de l'informe eren:
* La regulació immediata d'una Llei d'Igualtat Oficial de les Llengües;
* La provisió d'un sistema d'educació integral en el qual es donarà prioritat a l'irlandèa com a primera llengua de la Gaeltacht;
* L'establiment d'una Unitat de Tercer Nivell d'Educació dedicada als estudis sociolingüístics de l'irlandès i la planificació lingüística;
* El desenvolupament i implementació d'un Pla Nacional per l'Irlandès.
Hi hagué una anterior Coimisiún na Gaeltachta en 1926, i en 1963 hi va haver una comissió governamental sobre la restauració de l'irlandès. L'informe de 1926 va ser posteriorment criticat per no prestar suficient atenció al paper de les causes econòmiques que ha impulsat als irlandesos de la Gaeltacht a emigrar als Estats Units.

## Enllaços externs

* Informe de la Comissió
* Ireland.com: Coimisiún na Gaeltachta
* (gaèlic irlandès) Dáil Éireann, Febrer de 2004 Preguntes per escrit sobre el progrés de la implmentació Arxivat 2007-11-26 a Wayback Machine.
* article sobre l'informe a Irish Times

## Sobre la Coimisiún na Gaeltachta de 1926

* (gaèlic irlandès) Cois Life: Díchoimisiúnú Teanga: Coimisiún na Gaeltachta 1926 per John Walsh Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine. ISBN 1-901176-32-0
# Miyake (Nara)

Miyake (三宅町, Miyake-chō) és una vila i municipi pertanyent al districte de Shiki de la prefectura de Nara, a la regió de Kansai, Japó. Miyake és el municipi amb el terme municipal més xicotet de la prefectura i la segona vila més xicoteta del Japó.

## Geografia

La vila de Miyake es troba localitzada a la part nord-occidental de la prefectura de Nara, al districte de Shiki. El terme municipal de Miyake limita amb els de Kawanishi al nord; amb Tawaramoto al sud; amb Tenri a l'est i amb Kawai i Kōryō a l'oest.

### Barris

Els chōchō o barris de la vila són els següents:
* Iwami (石見)
* Oyanagi (小柳)
* Kami-Tajima (上但馬)
* Tajima (但馬)
* Tomondō (伴堂)
* Byōbu (屏風)
* Mikawa (三河)

## Història

Des de temps antics, aproximadament des del període Nara fins a la fi del període Tokugawa, la zona on actualment es troba la vila de Miyake va formar part del ja desaparegut districte de Shikige, a l'antiga província de Yamato. Després de la restauració Meiji i sota la nova llei de municipis, l'1 d'abril de 1889 es crea el poble de Miyake, pertanyent aleshores al districte de Shikige. L'1 d'abril de 1897, amb la dissolució del districte de Shikige, Miyake passa a formar part del nou districte de Shiki fins a l'actualitat. Finalment, l'1 d'abril de 1974 el poble assoleix la categoria de vila, que manté en l'actualitat.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1980 |
| 3.161 | 3.175 | 3.576 | 4.337 | 4.946 | 6.430 | 8.560 |
| 1990 | 2000 | 2010 | 2020 | 2030 | 2040 | 2050 |
| 8.620 | 8.042 | 7.441 | 6.538 | - | - | - |

## Transport
### Ferrocarril

* Ferrocarril Kinki Nippon (Kintetsu)
** Iwami - Tajima

### Carretera

* Autopista de Kyoto-Nara-Wakayama (Keinawa)
* Nacional 24

## Referències

* ↑ https://map.yahoo.co.jp/address?ac=29362
* ↑ https://www.post.japanpost.jp/cgi-zip/zipcode.php?pref=29&city=1293620&cmp=1
* ↑ https://minchizu.jp/nara/miyake.html
* ↑ Statistics Bureau of Japan
# Falèria

* Per la ciutat etrusca de Falèria o Faleris, vegeu Falerii
Falèria és un municipi de la província de Viterbo, a la regió italiana del Laci.
Antigament era una ciutat del Picè a l'esquerra del riu Tinna, a uns 32 km de la mar. La ciutat és esmentada per Plini el Vell entre els municipis de l'interior del Picenum i el seu territori és anomenat Falerionensis ager, i apareix també al Liber Coloniarum. Era un municipi amb senat local i magistrats segons les inscripcions que s'han trobat del temps de Domicià, Hadrià i els Antonins. Les seves ruïnes es troben a poc més d'un km més avall de la vila moderna de Fallerona i destaquen el teatre i l'amfiteatre. El seu territori vorejava el de Firmum segons les inscripcions. Va rebre una colònia de veterans sota August.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Faleria». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 3 maig 2023].
# Kauehi

Kauehi és un atol de les Tuamotu, a la Polinèsia Francesa. És el cap d'una comuna associada a la comuna de Fakarava, juntament amb Aratika, Raraka i Taiaro.

## Geografia

Està situat a l'oest de l'arxipèlag, a 43 km al nord-est de Fakarava i a 18 km al nord-oest de Raraka.
| Aratika 35 km | Takapoto 118 km | Tikei 109 km |
| Toau 65 km | | Taiaro 47 km |
| Fakarava 43 km | Faaite 80 km | Raraka 18 km |
L'atol és molt baix, amb una forma quasi circular de 23 km de llarg i 17 km d'ample, i amb un pas a la llacuna interior. La superfície total és de 28,28 km² incloses les terres emergides (15,18) i els esculls (13,1).
La vila principal és Tearavero, amb una població de 670 habitants al cens del 2002. Els habitants viuen principalment del cultiu de perles i copra. Disposa d'un aeròdrom.

## Història

Kauehi va ser descobert per Fitz-Roy, el 1835, encara que probablement ja era conegut pels comerciants de perles. Va ser conegut com a Vincennes, nom del vaixell de Charles Wilkes que hi va arribar el 1838.

## Referències

* ↑ Dades de l'Institut de recherche pour le développement Arxivat 2012-07-28 at Archive.is
# Tunisavia

Tunisavia és una companyia aèria de Tunísia dedicada al transport aeri incloent per helicòpter, aerotaxis, aeroambulàncies, fotografia aèria i serveis a les companyies de petroli. Fou creada el 27 d'abril de 1974 i té 110 empleats. La seva flota es componia de cinc avions, tres helicòpters AS365 N Dauphin i un AS365 N3 Dauphin, i eventualment un jet privat Falcon 50.
L'any 2020 la flota publicitada era de dos aeroplans De Havilland Canada DHC-6 300 i a un nombre indeterminat d'helicòpters DAUPHIN 365N, s'hi afegeixen dos DAUPHIN 365 N3.

## Referències

* ↑ «TUNISAVIA» (en anglès). Tunisavia airline. [Consulta: 4 gener 2020].
# Castell de Sant Llorenç de la Salanca

El Castell de Sant Llorenç de la Salanca era un castell medieval d'estil romànic del segle xii situat en el punt més alt de la vila de Sant Llorenç de la Salanca, a la comarca del Rosselló (Catalunya Nord).
El castell és documentat des del 1192, quan Ramon de Sant Llorenç concedeix dret d'alberg en els seus castells de Sant Hipòlit i de Sant Llorenç, i el 1193 dona tots dos castells al rei Alfons el Cast. Tanmateix, Pere el Catòlic els retornà a la seva vídua. Els únics vestigis que n'han quedat són el nom del carrer on es trobava, i l'aparença exterior dels edificis actualment existents en aquell lloc.

## Bibliografia

* Catafau, Aymat. Les celleres et la naissance du village en Roussillon Xe-XVe siècles. Perpinyà: Presses universitaires de Perpignan, Éditions Trabucaire, 1998 (Études). ISBN 9782905828972.
* Ponsich, Pere; Puigferrat i Oliva, Carles. «Castells i edificacions militars del Rosselló anteriors al 1300: Sant Llorenç de la Salanca». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ «El Castell de Sant Llorenç en els ortofotomapes de l'IGN». Arxivat de l'original el 2015-12-25. [Consulta: 24 desembre 2015].
# Campionats del món de ciclocròs de 1984

Els Campionats del món de ciclocròs de 1984 foren la 35a edició dels mundials de la modalitat de ciclocròs i es disputaren el 18 i 19 de febrer de 1984 a Oss, Brabant del Nord, Països Baixos. Foren tres les proves disputades.

## Resultats

| Prova | Or | Plata | Bronze |
| Cursa elit | Roland Liboton | Hennie Stamsnijder | Albert Zweifel |
| Cursa amateur | Radomír Šimůnek | Miroslav Kvasnicka | Frank van Bakel |
| Cursa júnior | Ondrej Glajza | Robert Dane | Richard Koberna |

## Classificacions
### Classificació de la prova elit

| Pos. | Ciclista | País | Temps |
| | Roland Liboton | Bèlgica | 1 h 08 min 18 s |
| | Hennie Stamsnijder | Països Baixos | + 0:00 |
| | Albert Zweifel | Suïssa | + 0:00 |
| 4 | Robert Vermeire | Bèlgica | + 0:19 |
| 5 | Johan Ghyllebert | Bèlgica | + 0:53 |
| 6 | Rein Groenendaal | Països Baixos | + 1:09 |
| 7 | Paul De Brauwer | Bèlgica | + 1:37 |
| 8 | Claude Michely | Luxemburg | + 1:38 |
| 9 | Reimund Dietzen | RFA | + 2:00 |
| 10 | Cees van der Wereld | Països Baixos | + 2:06 |

### Classificació de la prova amateur

| Pos. | Cycliste | Pays | Temps |
| | Radomír Šimůnek | Txecoslovàquia | 1 h 05 min 24 s |
| | Miloslav Kvasnička | Txecoslovàquia | + 0:03 |
| | Frank van Bakel | Països Baixos | + 0:20 |
| 4 | Radovan Fořt | Txecoslovàquia | + 0:26 |
| 5 | Grzegorz Jaroszewski | Polònia | + 0:41 |
| 6 | Mathieu Hermans | Països Baixos | + 0:53 |
| 7 | Peter Hric | Txecoslovàquia | + 0:53 |
| 8 | Hans Boom | Països Baixos | + 0:55 |
| 9 | Ludo De Rey | Bèlgica | + 0:55 |
| 10 | Vito Di Tano | Itàlia | + 1:16 |
* El belga Ivan Messelis, inicialment quart, va ser desqualificat per dopatge.

### Classificació de la prova júnior

| Pos. | Cycliste | Pays | Temps |
| | Ondrej Glajza | Txecoslovàquia | 48 min 05 s |
| | Robert Dane | Regne Unit | + 0:16 |
| | Richard Koberna | Txecoslovàquia | + 0:41 |
| 4 | Josef Jiřička | Txecoslovàquia | + 0:53 |
| 5 | Johan Reumer | Països Baixos | + 0:53 |
| 6 | Hans Hietbrink | Països Baixos | + 1:11 |
| 7 | Dieter Runkel | Suïssa | + 1:28 |
| 8 | Johnny Blomme | Bèlgica | + 1:42 |
| 9 | Henrik Djernis | Dinamarca | + 1:55 |
| 10 | Beat Wabel | Suïssa | + 1:53 |

## Medaller

| Pos. | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Txecoslovàquia | 2 | 1 | 1 | 4 |
| 2 | Bèlgica | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 | Països Baixos | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 4 | Regne Unit | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 5 | Suïssa | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* Web de l'UCI
* Resultats a les-sports.info
# Miyagawa Shunsui

    En aquest nom japonès, el cognom és Miyagawa.
Miyagawa Shunsui (宮川春水, fl. c. 1740-60s) va ser un pintor i gravador japonès de l'estil ukiyo-e. De vegades se'l coneix com a Katsukawa Shunsui, va ser mestre de Katsukawa Shunshō i va fundar l'estil de l'escola Katsukawa. Shunsui va ser fill i alumne de l'artista Miyagawa Chōshun, el seu nom original era Tōshirō, i va triar Shunsui com a pseudònim (goh).

## Referències

* Frederic, Louis (2002). "Japan Encyclopedia." Cambridge, Massachusetts: Harvard University Press.
# Carme Gala i Fernández

Maria Carme Gala i Fernández, coneguda com a Carme Gala, és una traductora nascuda a Barcelona l'any 1955. Amb divuit anys va mudar-se a Alemanya, on va viure durant prop d'una dècada, de l'any 1973 al 1980. Començà a ser coneguda l'any 1982 com a traductora literària gràcies a les seves versions de Woyzeck, de Georg Büchner, i Opinions d'un pallasso, de Heinrich Böll. A partir d'aquí, va anar consolidant la seva trajectòria dins de la literatura en català amb les traduccions de prop d'una cinquantena d'obres de la literatura alemanya. Entre d'altres traduccions, destaquen diverses narracions de Stefan Zweig i Patrick Süskind, La transformació de Franz Kafka, Les afinitats electives de Goethe o La muntanya màgica de Thomas Mann. Amb tot això, Gala guanyà l'any 1987 el premi Crítica Serra d'Or per la trilogia autobiogràfica d'Elias Canetti.
Gala, endemés, té un especial interès per la literatura infantil i juvenil, de la qual ha dut al català una vintena de títols. Entre aquests, trobem llibres de Hanns Radau i sèries com Les feres del futbol de Joachim Masannek. També ha traduït articles de la revista alemanya Der Spiegel per al setmanari El Temps i el diari El Món. A més a més, entre les seves traduccions s'inclouen catàlegs d'exposicions i traduccions de diverses pel·lícules i sèries de televisió així com guions de documentals per a TV3.

## Referències

* 1 2 3 «Carme Gala i Fernández | enciclopèdia.cat». [Consulta: 21 abril 2020].
* ↑ Brumme, Jenny.. Traducir la voz ficticia. Berlín: De Gruyter, 2012. ISBN 978-3-11-026326-8.
# Fadéievo

Fadéievo - Фадеево (rus) - és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la capçalera del riu Txékon, al delta del riu Kuban, a 32 km a l'oest de Krimsk i a 107 km a l'oest de Krasnodar, la capital.
Pertany al municipi de Varenikóvskaia.
# Acústic Celler

Acústic Celler és un celler de la Denominació d'Origen Montsant amb seu a Marçà. Va ser fundat l'any 2004 per Albert Jané, provinent de la casa Jané Ventura del Penedès, i Núria Ruiz com a enòloga fins al desembre del 2009. La producció s'obté sobre 10 hectàrees i l'any 2009 exportà el 75% de la seva producció. Les seves marques són Acústic, Acústic Blanc, Braó i sobretot Auditori, al qual Robert Parker va atorgar 95 punts.

## Referències

* ↑ «Cellers». Falset: Consell Regulador DO Montsant. Arxivat de l'original el 20 de novembre 2010. [Consulta: 10 desembre 2010].
* ↑ Casalé, Gemma «Els vins del Priorat i el Montsant, els millors de la llista de Parker». Diari de Tarragona, 28-04-2010. Arxivat de l'original el 24 d’octubre 2010 [Consulta: 10 desembre 2010].
* ↑ «Nuria Ruiz Milà». LinkedIn. [Consulta: 10 desembre 2010].
* ↑ Peñín, José. Guia Peñín de Los Vinos de España 2009. Madrid: Peñín Ediciones, 2009. ISBN 978-84-95203-52-6.
* ↑ 122 vins catalans amb més de 90 punts, segons el prescriptor nord-americà Robert Parker i la seva darrera llista
# Casa al carrer Major, 1 (l'Espluga de Francolí)

La Casa al carrer Major, 1 és una obra eclèctica de l'Espluga de Francolí (Conca de Barberà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Immoble situat just al davant de l'Ajuntament de la vila. De la segona meitat del segle xix, aquest tipus d'edificacions responien a la voluntat impulsada amb èxit a Barcelona i d'altres ciutats importants i més d'acord amb les necessitats que l'activitat ciutadana imposava. L'obertura d'arcades (en aquest cas cegues per la necessitat d'aprofitament de l'espai) com a noves vies pel passeig i per a l'establiment de comerços, tot i respectant la decoració convencional de la façana, queda com a mostra aquest edifici, a l'Espluga, com a procés urbanístic estroncat.

## Referències

* ↑ «Casa al carrer Major, 1». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 19 febrer 2019].
# Plectorhinchus umbrinus

Plectorhinchus umbrinus és una espècie de peix de la família dels hemúlids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba al Mar Roig.

## Referències

* ↑ BioLib
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Goren, M. i M. Dor, 1994. An updated checklist of the fishes of the Red Sea (CLOFRES II). The Israel Academy of Sciences and Humanities, Jerusalem, Israel. 120 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Bonita Springs

Bonita Springs és una població dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens de l'1 de juliol de 2007 tenia 42.268 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bonita Springs tenia 32.797 habitants, 14.807 habitatges, i 10.276 famílies. La densitat de població era de 358,8 habitants per km².
Dels 14.807 habitatges en un 14,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,4% hi vivien parelles casades, en un 4,5% dones solteres, i en un 30,6% no eren unitats familiars. En el 24,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,21 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,54.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 13,9% tenia menys de 18 anys, un 5,9% entre 18 i 24, un 19,8% entre 25 i 44, un 28,8% de 45 a 60 i un 31,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 54 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 103,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 46.603 $ i la renda mediana per família de 53.436 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.227 $ mentre que les dones 25.358 $. La renda per capita de la població era de 37.958 $. Entorn del 3,5% de les famílies i el 6,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bonita Springs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bonita Springs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Campionats del món de ciclocròs de 1989

Els Campionats del món de ciclocròs de 1989 foren la 40a edició dels mundials de la modalitat de ciclocròs i es disputaren el 28 i 29 de gener de 1989 a Pontchâteau, Loira Atlàntic, França. Foren tres les proves disputades.

## Resultats

| Prova | Or | Plata | Bronze |
| Cursa elit | Danny De Bie | Adrie van der Poel | Christophe Lavainne |
| Cursa amateur | Ondrej Glajza | Radomír Šimůnek | Roger Honegge |
| Cursa júnior | Richard Groenendaal | Emmanuel Magnien | Chris Bertotti |

## Classificacions
### Classificació de la prova elit

| Pos. | Ciclista | País | Temps |
| | Danny De Bie | Bèlgica | 1 h 00 min 58 s |
| | Adrie van der Poel | Països Baixos | + 0:24 |
| | Christophe Lavainne | França | + 0:27 |
| 4 | Beat Breu | Suïssa | + 0:27 |
| 5 | Henk Baars | Països Baixos | + 0:27 |
| 6 | Volker Krukenbaum | RFA | + 0:27 |
| 7 | Hennie Stamsnijder | Països Baixos | + 0:29 |
| 8 | Paul De Brauwer | Bèlgica | + 0:33 |
| 9 | Ivan Messelis | Països Baixos | + 0:46 |
| 10 | Bruno D'Arsie | Suïssa | + 1:13 |

### Classificació de la prova amateur

| Pos. | Ciclista | País | Temps |
| | Ondrej Glajza | Txecoslovàquia | 54 min 28 s |
| | Radomír Šimůnek | Txecoslovàquia | + 0:00 |
| | Roger Honegger | Suïssa | + 0:00 |
| 4 | Peter Hric | Txecoslovàquia | + 0:00 |
| 5 | Alain Daniel | França | + 0:00 |
| 6 | Beat Wabel | Suïssa | + 0:00 |
| 7 | Daniel Maquet | França | + 0:00 |
| 8 | Miloslav Kvasnička | Txecoslovàquia | + 0:00 |
| 9 | Damiano Grego | Itàlia | + 0:09 |
| 10 | Bruno Lebras | França | + 0:13 |

### Classificació de la prova júnior

| Pos. | Ciclista | País | Temps |
| | Richard Groenendaal | Països Baixos | 42 min 30 s |
| | Emmanuel Magnien | França | + 0:09 |
| | Christian Bertotti | Itàlia | + 1:07 |
| 4 | Roland Schätti | Suïssa | + 1:09 |
| 5 | José Jauregui | França | + 1:11 |
| 6 | Urs Markwalder | Suïssa | + 1:13 |
| 7 | Niels van der Steen | Països Baixos | + 1:13 |
| 8 | Attilio Leni | Itàlia | + 1:13 |
| 9 | Frank Esch | Alemanya de l'Est | + 1:13 |
| 10 | Andreas Hubmann | Suïssa | + 1:13 |

## Medaller

| Pos. | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Txecoslovàquia | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 1 | Països Baixos | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 3 | Bèlgica | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 4 | França | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 5 | Suïssa | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 5 | Itàlia | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* Web de l'UCI
* Resultats a les-sports.info
# Jazz from Hell

Jazz form Hell és un àlbum instrumenal de Frank Zappa de 1986, guanyador d'un premi Grammy el 1988 a la categoria de Millor interpretació instrumental.

## Informació sobre l'àlbum

Es tracta d'un àlbum interpretat en la seva majoria en un Synclavier DMS, sent l'única excepció el tema "St. Etienne", un solo de guitarra extret d'una versió en directe de la cançó "Drowning Witch" a Saint-Etienne, durant la gira de 1982.
"While You Were Art II" és una versió arreglada del tema "While You Were Out", un solo de guitarra del álbum Shut Up 'n play Yer Guitar.
"Night School" és un tema preparat per un possible programa presentat per Zappa que mai es va arribar a materialitzar.

## Lista de cançons

Cara A
1. "Night School" – 4:47
2. "The Beltway Bandits" – 3:25
3. "While You Were Art II" – 7:17
4. "Jazz from Hell" – 2:58
Cara B
1. "G-Spot Tornado" – 3:17
2. "Damp Ankles" – 3:45
3. "St. Etienne" – 6:26
4. "Massaggio Galore" – 2:31

## Personal

* Frank Zappa – Guitarra solista, synclavier, teclats, producció
* Ed Mann – percussió
* Tommy Mars – Teclats
* Bobby Martin – Teclats, saxofon
* Scott Thunes – Baix, teclats.
* Steve Vai – Guitarra ritmica
* Ray White – Guitarra ritmica
* Chad Wackerman - Bateria
# Taki Inoue

Taki Inoue va ser un pilot de curses automobilístiques japonès que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Va néixer el 5 de setembre del 1963 a Kōbe, Japó.

## A la F1

Taki Inoue va debutar a la quinzena cursa de la temporada 1994 (la 45a temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 6 de novembre del 1994 el G.P. del Japó al circuit de Suzuka.
Va participar en un total de divuit curses puntuables pel campionat de la F1 disputades en dues temporades consecutives (1994 - 1995) aconseguint una vuitena posició com millor classificació en una cursa i no assolí cap punt vàlid pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | Posició | Punts |
| 1994 | MTV Simtek Ford | Simtek | Ford | BRA | PAC | SMR | MON | ESP | CAN | FRA | GBR | ALE | HON | BEL | ITA | POR | EUR | JAP Ret | AUS | | - | 0 |
| 1995 | Footwork Hart | Footwork | Hart | BRA Ret | ARG Ret | SMR Ret | ESP Ret | MON Ret | CAN 9 | FRA Ret | GB Ret | ALE Ret | HON Ret | BEL 12 | ITA 8 | POR 15 | EUR Ret | PAC Ret | JAP 12 | AUS Ret | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 18 (18) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |