OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La Chapelle-Saint-Martin

La Chapelle-Saint-Martin és un municipi francès situat al departament de la Savoia i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 130 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de La Chapelle-Saint-Martin era de 130 persones. Hi havia 46 famílies de les quals 12 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 15 parelles sense fills i 19 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 71 habitatges, 47 eren l'habitatge principal de la família, 18 eren segones residències i 6 estaven desocupats. 70 eren cases i 1 era un apartament. Dels 47 habitatges principals, 40 estaven ocupats pels seus propietaris, 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 3 estaven cedits a títol gratuït; 3 tenien dues cambres, 5 en tenien tres, 6 en tenien quatre i 34 en tenien cinc o més. 39 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 11 habitatges hi havia un automòbil i a 33 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de La Chapelle-Saint-Martin el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 12 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 12 | 35 a 39 | 8 |
| 0 | 30 a 34 | 8 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 8 | 5 a 9 | 8 |
| 4 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 87 persones, 69 eren actives i 18 eren inactives. De les 69 persones actives 64 estaven ocupades (35 homes i 29 dones) i 5 estaven aturades (1 home i 4 dones). De les 18 persones inactives 8 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Els 3 establiments que hi havia el 2007 eren d'empreses de construcció.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un guixaire pintor.
L'any 2000 a La Chapelle-Saint-Martin hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de La Chapelle-Saint-Martin a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de La Chapelle-Saint-Martin a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Torre de l'Aigua de la Bleda

La torre de l'Aigua de la Bleda és un edifici de Pacs del Penedès (Alt Penedès) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La torre està situada al límit del terme municipal de Pacs del Penedès amb el de Sant Martí Sarroca, envoltada de vinyes en una zona plana. És de planta quadrada, composta de base i tres trams, oberts per les quatre cares amb finestres ogivals. Hi ha cornises de separació entre els pisos i és interessant la utilització del maó vist.

## Història

Es tracta d'una antiga torre de l'aigua, bastida el 1923 d'acord amb el projecte de l'arquitecte Antoni Pons i Domínguez i l'enginyer Lunciano Moro. Actualment no s'utilitza.

## Referències

* 1 2 «Torre de l'Aigua de la Bleda». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2015].
* ↑ «LA TORRE DE L'AIGUA DE LA BLEDA. ALT PENEDÈS». Conèixer Catalunya, agost 2010. [Consulta: 10 novembre 2015].
* ↑ «Torre de l'aigua de la Bleda (Pacs del Penedès - Alt Penedès)». CEDIP. [Consulta: 10 novembre 2015].
# Clori, Tirsi e Fileno

Clors, Tirsi, i Fileno, Cantata a tre, HWV 96, subtitulada Cor fedele in vano speri ("Un cor fidel espera en va"), és un cantata còmica del 1707 de Georg Friedrich Händel. La protagonista és un graciosa pastoreta que estima dos joves, però perd ambdós quan aquests descobreixen la seva volubilitat. Es creia que l'obra s'havia perdut, la partitura és una important font d'àries d'algunes de les obres més famoses posteriors de Händel.

## Context històric

El 1706 Händel va deixar Hamburg per anar a Itàlia i el maig del 1707 va començar a viure com a compositor resident a prop del marquès Francesco Maria Ruspoli, i anava sovint des del Palau Valentini/Bonelli a Roma i la propietat de Ruspoli. Clors, Tirsi, i Fileno va ser composta una mica abans de l'octubre d'aquell any, ja que una factura del copista de l'obra posa la data del 14 d'octubre de 1707. No hi ha cap dada sobre alguna representació, però es podria haver estrenat de manera privada abans que Händel marxés de Florència a finals d'any per dirigir l'estrena de Rodrigo, la seva primera obra italiana, que compartia un ària amb la cantata.
La cantata mai va ser revisada i durant segles es coneixia solament un fragment d'un partitura manuscrita conservada prop de la British Library. Una versió d'aquest fragment havia estat publicada per Chrysander el 1889. En canvi, el 1960 el musicòleg Rudolf Ewerhart va anunciar la descoberta d'una partitura completa en la Col·lecció Santini a Münster, l'única existent actualment. La comparació entre la partitura completa i el fragment precedent de la British Library revela revisions en la composició realitzades ben aviat: Händel inicialment havia acabat la cantata amb un duet cínic entre els dos amants enganyats, "Senza occhi" ("Sense ulls"), en el qual demostren menyspreu pel gènere femení i renuncien a l'amor definitivament. Aquest duet fou substituït per un trio més lleuger, en el que la jove dona i els seus amants decebuts s'uneixen tot cantant, "Vivere e non amar" ("Viure i no estimar").

## Reutilització musical

Handel va reutilitzar l'ària "Un sospiretto" dues vegades: aquell mateix any a Rodrigo, i el 1732 en la versió allargada italoanglesa d'Acis and Galatea. L'ària, "Come la rondinella" també va ser inclosa en la revisió d'Acis and Galatea. La música d'"Amo Tirsi" va ser usada dues vegades també, amb textos diferents. Va ser adaptada primer com a "Se vuoi pace" a l'òpera Agrippina (1709), i com a "As when the dove" en la versió anglesa d' Acis and Galatea (1718). Dos dels duets van ser reutilitzats a Rinaldo (1711). L'obertura, en una reducció per a clavicèmbal, esdevé el moviment inicial de la Suite en sol menor en el primer volum de suites per a clavicèmbal de Händel, publicat el 1720. I el 1734 va ser instrumentat per a orquestra completa, formant part del pastitx Oreste.

## Referències

* 1 2 3 4 Hicks, Anthony. «Handel: Clori, Tirsi, e Fileno». A: Stanley Sadie. The New Grove Dictionary of Music and Musicians. Londres: Macmillan Publishers Ltd., 1980. ISBN 1-56159-174-2.

## Enllaços externs

* Clori, Tirsi e Fileno: Partitura lliure a l'IMSLP.
# Cíl·lar

Cíl·lar (en grec antic Κύλλαρος), va ser, segons la mitologia grega, un jove centaure d'una gran bellesa que va ser estimat per la centauressa Hilònome.
Va ser mort a la batalla que hi va haver durant les noces de Pirítous, entre els làpites i els centaures. Hilònome no va voler sobreviure a Cil·lar, i es matà amb la mateixa fletxa que el va matar a ell.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i llatina. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 104. ISBN 9788496061972.
# Upeksa

L'upeksa (en devanagari उपेक्षा, en pali upekkhā) és el concepte budista de l'equanimitat. Es tracta d'un estat de purificació mental cultivat a través de la meditació en el camí budista del prajna (saviesa) o del bodhi (despertar). L'equanimitat fa possible encarar la vida amb totes les seves vicissituds en calma i tranquil·litat sense pertorbar la ment. Un terme anàleg en la filosofia grega i occidental seria l'ataràxia.

## En el context literari pali

En el Cànon Pali i en els comentaris postcanònics atthakatha, l'upeksa s'identifica com un important pas en el desenvolupament espiritual en un gran nombre de llocs:
* És un dels quatre estats sublims (brahmavihara), que són estats mentals purificadors capaços de contrarestar els actes poc honrosos de luxúria, avarícia i ignorància. Com un brahmavihara, és també un dels quaranta motius tradicionalment identificats de la meditació budista (kammatthana).
* En el desenvolupament de la concentració meditativa, l'upeksa apareix com el factor fonamental de l'absorció material, present en el tercer i quart estat dhyana.
* En els set factors d'il·luminació (bojjhanga), l'upeksa és l'últim factor a ser desenvolupat.
* En la llista theravada de les deu perfeccions (paramita), l'upeksa és l'última pràctica identificada bodhisatta.

## Referències

* ↑ «Upekṣa | Buddhist doctrine» (en anglès). Encyclopedia Britannica.

## Vegeu també

* Ataràxia
# Berthe Cabra

Berthe Cabra (Brussel·les, 27 de juny de 1864 - Berchem, 26 de gener de 1947) va ser una exploradora belga que va ser la primera dona europea que va recórrer l'Àfrica central d'est a oest entre 1905 i 1906.
Filla de Jean-Martin Gheude i d’Euphrosyne d’Alcantara de Contreras, Berthe Cabra va viatjar a l'Àfrica el 1906 amb el seu marit, el comandant Alphonse Cabra, de l'exèrcit belga, amb qui s'havia casat el 1901. Tenia l'objectiu de determinar el límit entre el Congo belga i les colònies franceses. Leopold II va permetre que Berthe acompanyés Alphonse i la parella va sortir de Brussel·les el 10 d'abril de 1905 per viatjar des de Nàpols a bord del Margraff fins a arribar a Mombasa, a l'Àfrica Oriental. Van utilitzar la línia de ferrocarril i van travessar el llac Victòria amb la SS Sybil. Després es van traslladar al peu de les cascades Stanley i van baixar pel riu Congo fins a Matadi i finalment van arribar a Boma, l'octubre de 1906.
Els artefactes recollits durant el viatge formen part del Museu Reial d'Àfrica Central a Tervuren. El viatge va donar fama a Cabra, que va esdevenir una figura destacada als diaris. La parella es va establir a Berchem.
Berthe Cabra va rebre diversos reconeixements, com el de Cavaller de l’Orde de la Corona el 1925, el Cavaller de l’Orde de Leopold el 1926 i la medalla commemorativa del Congo el 1929. El 1932 va fundar una beca de 50.000 francs a la Universitat Colonial d’Anvers.

## Referències

* ↑ «Berthe Cabra» (en anglès). Women in Exploration. [Consulta: 24 novembre 2021].
* ↑ «Cabra, Berthe». AfricaMuseum - Archives. [Consulta: 24 novembre 2021].
* 1 2 3 Gubin, Éliane. Dictionnaire des femmes belges, XIXe et XXe siècles. Bruxelles: Éditions Racine, 2006, p. 276-277. ISBN 978-2-873864-34-7.
# La Torreta de Cabardés

La Torreta Cabardés (en francès La Tourette-Cabardès) és un municipi del departament de l'Aude a la regió francesa d'Occitània.
# Torre de l'Albet

La Torre de l'Albet és una obra eclèctica de Gelida (Alt Penedès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Ampli casal a quatre vent, terrat i torratxa. disposa debaixos amb atrevidíssimes voltes de rajola i 2 plantes on s'hi accedeix exteriorment per una escala tipus monumental de dos braços. Restes de jardí romàntic a l'entorn.

## Història

És una de les primeres mostres de l'estiueig a Gelida per part dels burgesos barcelonins. A l'interior existia fins al 1936 un oratori dedicat a El Salvador, que segons tradició, suplia la capella romànica que des del segle xii fins a primeries del segle passat existí al barri veí de Sant Salvador de la Calçada, nom d'indubtable procedència romana.

## Referències

* 1 2 «Torre de l'Albet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 octubre 2017].
# Cyclothone microdon

Cyclothone microdon és una espècie de peix pertanyent a la família dels gonostomàtids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 7,6 cm de llargària màxima.
* El seu color varia entre el marró i el negre marronós.
* 13-15 radis tous a l'aleta dorsal i 17-20 a l'anal.

## Alimentació

Menja principalment copèpodes.

## Hàbitat

És un peix marí, mesopelàgic profund i batipelàgic que viu entre 200 i 5.301 m de fondària (normalment, entre 500 i 2.700) i entre les latituds 67°N-45°S i 180°W-180°E. No fa migracions verticals diàries.

## Distribució geogràfica

Es troba a tot l'Atlàntic; les regions tropicals i australs de l'Índic i del Pacífic; i l'Antàrtic.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Clemens, W.A. i G.V. Wilby, 1961. Fishes of the Pacific coast of Canada. 2a edició. Fish. Res. Bd. Canada Bull. (68): 443 p.
* ↑ Schaefer, S., R.K. Johnson i J. Badcock, 1986. Gonostomatidae. P. 247-253. A: M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.). Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* 1 2 Badcock, J., 1984. Gonostomatidae. P. 284-301.
* ↑ Torres, J.J. i G.N. Somero, 1988. Metabolism, enzymic activities and cold adaptation in Antarctic mesopelagic fishes. Mar.Biol. 98(2):169-180.
* ↑ Badcock, J., 1984. Gonostomatidae. P. 284-301. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.). Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. Vol. 1. UNESCO, París.
* ↑ Coad, B.W. i J.D. Reist, 2004. Annotated list of the arctic marine fishes of Canada. Can. MS Rep. Fish Aquat. Sci. 2674:iv:+112 p.
* ↑ Mauchline, J., 1988. Growth and breeding of meso- and bathypelagic organisms of the Rockall Trough, northeastern Atlantic Ocean and evidence of seasonality. Marine Biology 98:387-393.
* ↑ Fricke, R., 1999. Fishes of the Mascarene Islands (Réunion, Mauritius, Rodriguez): an annotated checklist, with descriptions of new species. Koeltz Scientific Books, Koenigstein, Theses Zoologicae, Vol. 31: 759 p.
* ↑ Duhamel, G., 1997. L'ichtyofaune des îles australes françaises de l'océan Indien. Cybium 21(1) suppl.: 147-168.
* ↑ Quéro, J.-C., J.C. Njock i M.M. de la Hoz, 1990. Gonostomatidae. P. 283-292. A: J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.). Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 1.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Citrus hystrix

Citrus hystrix és una espècie de planta del gènere citrus, una llimona dolça anomenada Kaffir o cumbabà. És nativa de Laos, Indonèsia, Malàisia i Tailàndia, es fa servir en la cuina del sud-est d'Àsia.
És un fruit de color verd de mida petita (4 cm d'ample) que creix en una planta arbustiva i amb espines. Té fulles dobles aromàtiques. Està adaptat a créixer en un contenidor.

## Usos

La pela de la llimona dolça Kaffir es fa servir a les cuines de Laos i Tailàndia com a part del curri. En mdicina tradicional indonèsia es fa servir el suc d'aquesta planta. L'oli de la pela té propietats insecticides.
# Berthe Seroen

Berthe Seroen (27 de novembre de 1882 - 17 d'abril de 1957) va ser una cantant (soprano) belga i professora de cant.

## Biografia

Berthe Seroen va prendre classes de música al Conservatori Municipal de Malines i va debutar durant un concert d'homenatge per al compositor i director del conservatori de Malines, Gustaaf van Hoey. Va estudiar al Reial Conservatori de Brussel·les amb la professora de cant, la Sra. Cornelis Servais, i amb Henri Séguin i Dyna Beumer. Va donar diversos concerts a Bèlgica i França i va debutar el 1908 a la "Royal Flemish Opera" d'Anvers. Seroen va romandre associada amb aquesta empresa durant sis anys. Entremig, també va cantar diversos papers de Wagner al "Royal Theatre of Monnaie" de Brussel·les. El 1909 va fundar una escola de cant privada a Malines.
El 1914 va fugir als Països Baixos a causa de la Primera Guerra Mundial, on es va casar amb l'arquitecte Gerard Mastenbroek, conegut pels seus dissenys per al Cinema Royal i altres cinemes d'Amsterdam. Als Països Baixos, Berthe Seroen només ha actuat a l'escenari de l'òpera dues vegades; va passar de l'òpera a la cançó clàssica. Amb Evert Cornelis va trobar una parella permanent de piano. Junts van introduir al públic holandès la música de compositors francesos com Ernest Chausson, Gabriel Fauré, Henri Duparc, Claude Debussy i Maurice Ravel i flamencs com August de Boeck, Paul Gilson i Jan Blockx. Com a director permanent de l'Orquestra Municipal d'Utrecht (USO), Cornelis la va dirigir al que llavors era Tivoli a La damoiselle élue de Debussy i Shéhérazade de Ravel. També va representar en concert l'òpera Pelléas et Mélisande de Debussy amb Berthe Seroen en el paper de Mélisande. La col·laboració amb Cornelis va durar del 1915 al 1929. Després d'ell, Willem Pijper es va oferir com a acompanyant. Després va canviar la seva atenció cap a cançons més modernes d'entre d'altres Stravinski, Berg, Webern i Bartók i holandesos com Alphons Diepenbrock, Sem Dresden i el mateix Pijper. A més, sempre va mantenir en el seu repertori els grans compositors de cançons en llengua alemanya com Franz Schubert, Robert Schumann, Johannes Brahms i Hugo Wolf. Quan Pijper va començar a centrar-se més en la composició després del 1932, Phons Dusch es va convertir en la seva parella de piano.
A partir del 1927 també va començar a ensenyar de nou. Va ser nomenada el 1930 al Conservatori de Rotterdam de llavors establert i, a partir del 1937, també al Conservatori d'Utrecht i Amsterdam. Entre els alumnes de Seroen hi havia Erna Spoorenberg, Jenny Gilliams i Ellen de Thouars.

## Estrenes

* Du Printemps (Max Vredenburg), 1952 (text Jean-Antoine de Baïf)
* Reinaert de Vos (August De Boeck)
* Cançó d'amor (Jan Blockx)
* El ferrer de la pau (Julius Schrey)
* Shylock (Flor Alpaerts)

## Referències

* ↑ Berthe Seroen va commemorar Evert Cornelis, que va morir el 1931, amb l'article De Seroen-Cornelisavonden a la revista Het Muziekcollege Caecilia, jrg. 89, 1931-32, pàg. 43-47
# Bernat Sespujades

Bernat Sespujades (Catalunya - Sardenya, segle XIV) fou un cavaller i vicealmirall català.
Participà en la conquesta aragonesa de Sardenya a les ordres de l'infant Alfons, operant amb l'estol de l'almirall Francesc Carròs i de Cruïlles, i acabada la guerra fou afavorit pel repartiment de terres, nomenat vicealmirall i governador de Càller. El 1325 disposava de 12 galeres. Actuà amb eficàcia contra la revolta pisana. Capturà dues naus pisanes el 1325, davant de Càller, provocant la represa de les hostilitats amb pisans i genovesos.
Amb la derrota de pisans i genovesos a la batalla naval de Càller, l'aixafament de la revolta dels Doria a Sàsser, i la derrota dels pisans a la batalla de Stampace, els pisans van haver de cedir la darrera ciutat que conservaven en 1326, poc després que la flota de Bernat Sespujades aconseguís fer que una flota genovesa que els encalçava es refugiés al port de Toló.
Exercí durant força temps la governació i capitania de la plaça. El 1332, durant la Primera Guerra contra Gènova rebutjà l'atac de 13 galeres genoveses, tot i que ell comptava aleshores amb efectius molt escassos. El mateix any figurava a la relació dels senyors feudals de l'illa.

## Referències

* ↑ Storia di Sardegna del barone Giuseppe Manno (en italià). vol.2. Tipografia Elvetica, 1840, p. 149.
* ↑ Hinojosa Montalvo, José. Jaime II y el esplendor de la Corona de Aragón (en castellà). Editorial NEREA, 2006, p. 252.
* ↑ Simonde de Sismondi, 1851, p. 241.
* ↑ Lostia, Marcello. L'ammiraglio Carroç: l'Infante d'Aragona alla conquista della Sardegna (en italià). Edizioni della Torre, 1999, p. 196. ISBN 8873433286.
# DRI

DRI té els següents significats:
* Digital Research, Inc., empresa estatunidenca històrica desenvolupadora del sistema operatiu de disc CP/M
* D.R.I. (de l'acrònim en anglès de Dirty Rotten Imbeciles), grup musical estatunidenc de crossover thrash
* Quantitat diària recomanada (del nom en anglès Dietary Reference Intake), dosi diària que cal consumir d'un determinat nutrient
# Arcisate

Arcisate és un municipi situat al territori de la província de Varese, a la regió de la Llombardia, (Itàlia).
Arcisate limita amb els municipis de Bisuschio, Cantello, Cuasso al Monte, Induno Olona, Valganna, Varese i Viggiù.

## Galeria

* Campanar romànic de l'església de S.Vittore
* Plaça Gasperi celebrant els 10000 habitants
# Urelytrum

Urelytrum és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Urelytrum agropyroides Hack.
* Urelytrum annuum Stapf
* Urelytrum auriculatum C.E.Hubb.
* Urelytrum digitatum K.Schum.
* Urelytrum henrardii Chippind.
* Urelytrum setaceosubulatum P.A.Duvign.
* Urelytrum strigosum Gledhill

## Enllaços externs

* Plant systematics
* PPP-index
* The International Plant Names Index
* Catalogue of Life Arxivat 2009-01-15 a Wayback Machine.
# Tyrannochthonius ecuadoricus

Tyrannochthonius ecuadoricus és una espècie d'aràcnid de l'ordre Pseudoscorpionida de la família Chthoniidae.
Es pot trobar a l'Equador i a Perú.

## Referències

* ↑ «Texas A&M University.». Arxivat de l'original el 2014-10-13. [Consulta: 23 novembre 2016].
# La Jara (Colorado)

La Jara és una població dels Estats Units a l'estat de Colorado. Segons el cens del 2000 tenia 877 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, La Jara tenia 877 habitants, 313 habitatges, i 230 famílies. La densitat de població era de 967,5 habitants per km².
Dels 313 habitatges en un 38% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54% hi vivien parelles casades, en un 13,7% dones solteres, i en un 26,5% no eren unitats familiars. En el 22,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,79 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,6% tenia menys de 18 anys, un 8,6% entre 18 i 24, un 24,5% entre 25 i 44, un 23,3% de 45 a 60 i un 12,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.167 $ i la renda mediana per família de 29.643 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.208 $ mentre que les dones 20.368 $. La renda per capita de la població era d'11.877 $. Entorn del 22,8% de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- La Jara». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- La Jara». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 18 juliol 2010].