OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Australoheros macacuensis

Australoheros macacuensis és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: sud-est del Brasil.

## Referències

* ↑ Rícan, O. & S. O. Kullander 2006. Character- and tree-based delimitation of species in the 'Cichlasoma' fasciatum group (Teleostei, Cichlidae) with the description of a new genus. 1-17.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Australoheros macacuensis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Goldstein, Robert J. Cichlids of the World (en anglès). Neptune City, NJ: TFH Publications, 1988. ISBN 9780866228930.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, S.O. (1998). "A phylogeny and classification of the South American Cichlidae (Teleostei: Perciformes)". A L.R. Malabarba, R.E. Reis, R.P. Vari, Z.M. Lucena i C.A.S. Lucena (eds.). Phylogeny and classification of neotropical fishes. Porto Alegre, Brasil: EDIPUCRS. pp. pp. 461-498. ISBN 978-85-7430-035-1.
* Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Ottoni, F.P. & W.J.E.M. Costa. 2008. Taxonomic revision of the genus Australoheros Rícan & Kullander, 2006 (Teleostei: Cichlidae) with descriptions of nine new species from southeastern Brazil. Vertebrate Zoology, 58 (2): 207-232.
* Rícan, O. & Kullander, S.O. 2008. The Australoheros (Teleostei: Cichlidae) species of the Uruguay and Parana River drainages. Zootaxa, 1724: 1-51.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Struvita-(K)

La struvita-(K) és un mineral de la classe dels fosfats que pertany al grup de la struvita.

## Característiques

La struvita-(K) és un fosfat de fórmula química KMg(PO₄)·6H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2003. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic.

## Formació i jaciments

Va ser descrita a partir de mostres recollides en dos indrets: la mina Roßblei, situada a la vall d'Obertalbach (Estíria, Àustria), i a la pedrera Lengenbach, a la localitat de Fäld (Valais, Suïssa). Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Struvite-(K)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 6 febrer 2022].
# Cantó de Thiron-Gardais

El cantó de Thiron-Gardais és un cantó francès del departament d'Eure i Loir, situat al districte de Nogent-le-Rotrou. Té 12 municipis i el cap és Thiron-Gardais.

## Municipis

* Chassant
* Combres
* Coudreceau
* La Croix-du-Perche
* Frazé
* Frétigny
* Happonvilliers
* Marolles-les-Buis
* Montigny-le-Chartif
* Nonvilliers-Grandhoux
* Saint-Denis-d'Authou
* Thiron-Gardais

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1949 | M. Berneron | SFIO |
| 1949-1967 | Pierre Lamirault | RPF, després divers droite |
| 1967-1992 | Philippe Lamirault | radical, després MRG, després PS |
| 1992- | Luc Lamirault | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 4.360 | 4.899 | 4.684 | 4.544 | 4.872 | 4.960 | 5.653 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Brillat-savarin

El brillat-savarin és un formatge de pasta tova amb pell florida francès elaborat amb llet de vaca. Fou creat, des de 1890, per la família Dubuc, prop de Forges-les-Eaux (Sena Marítim), sota el nom d'«excelsior» o «delícia dels gurmets» i reanomenat, en els anys 1930, per Henri Androuët en honor del magistrat i cèlebre gastrònom Jean Anthelme Brillat-Savarin. Es produeix a les regions de Normandia i Borgonya.
És un formatge d'un pes mitjà de 500 grams, que es presenta en forma d'un disc pla aproximadament de 13 cm de diàmetre i 3,5 cm de gruix. Formatge molt suau, lleugerament àcid, amb un 75% de greix (triple cremós) i molt nutrient. Es menja jove i ben fresc. El seu període de degustació òptima s'estén d'abril a octubre després d'un afinament de 12 dies.

## Referències

* ↑ Jean Froc, Les Traditions fromagères en France, Versailles, Quae, 2006, p. 82-3. ISBN 2759200175
# Allium tuberosum

Allium tuberosum és una espècie de planta angiosperma bulbosa del gènere Allium, dins la família de les amaril·lidàcies, emprada en la gastronomia asiàtica oriental.

## Descripció

És una planta amb bulb, vivaç, herbàcia d'uns 70 cm d'alt amb les fulles verd pàl·lid, estretes, gairebé planes. La inflorescència és una umbel·la que sobresurt molt per sobre de les fulles. Les flors són blanques en estrella

## Ús

El seu gust és més semblant a l'all (però més suau) que no pas a cibulet. Es fan servir les flors i les fulles. A la Xina sovint es combina amb ous, porc i marisc. És molt utilitzada també en la cuina coreana i vietnamita i d'altres països asiàtics.

## Referències

* ↑ «Allium tuberosum» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 23 abril 2023].

## Enllaços externs

* Evolution, Domestication and Taxonomy Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine. of Allium (PDF)
# Economia del Turkmenistan

El Turkmenistan és un país desèrtic amb una agricultura intensiva en oasis irrigats, i àmplies reserves de petroli i gas natural. Els dos principals productes agrícoles són el cotó, produït principalment per a exportació, i blat, que és consumit al país. Encara que l'agricultura representi aproximadament el 7% del PIB, segueix ocupant gairebé la meitat de la força de treball del país.
Amb un autoritari govern ex-comunista en el poder i una estructura social tribal, el Turkmenistán fa una lenta aproximació a les reformes econòmiques i busca utilitzar les rendes d'exportació de gas natural i cotó per mantenir la seva ineficient economia. Les metes de privatització encara són tímides.
Entre el 1998 i el 2005 el país va sofrir per l'absència de vies adequades d'exportació de gas natural i per obligacions amb deutes de curt termini. No obstant això, les exportacions van començar a créixer gairebé 15% a l'any entre el 2003 i el 2008 principalment a causa de l'alça de preus internacionals del petroli i del gas. Nous gasoductes cap a la República Popular de la Xina i l'Iran que van començar a funcionar a la fi de 2009 i començament de 2010 van propiciar al país noves rutes d'exportació, malgrat aquestes noves vies no compensessin completament la caiguda d'exportacions de gas cap a Rússia el 2009.
El govern va introduir un programa de privatització el 2012, però la seva implementació segueix lenta. Els resultats de les privatitzacions encara són limitats. Les perspectives de curt termini no són animadores, a causa de la corrupció endèmica, a un sistema educacional dolent, a l'ús ineficient dels guanys amb les exportacions de gas natural i petroli, i a la poca voluntat del govern a acceptar reformes orientades al mercat.

## Referències

* 1 2 3 4 5 CIA. «The World Factbook» (en anglès). Arxivat de l'original el 2007-06-12. [Consulta: 9 gener 2015].
# Lézardrieux

Lézardrieux (en bretó Lezardrev) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 1999 tenia 1.629 habitants.

## Demografia

Evolució de la població Cassini et INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 2 231 | 1 763 | 1 859 | 1 975 | 2 192 | 2 128 | 2 134 | 2 245 | 2 208 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 2 209 | 2 238 | 2 261 | 2 051 | 2 046 | 2 057 | 1 991 | 2 059 | 2 100 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 2 188 | 2 386 | 2 265 | 1 940 | 1 948 | 1 966 | 1 780 | 1 757 | 1 933 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 2 014 | 1 842 | 1 834 | 1 859 | 1 707 | 1 629 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1959-1995 | Marcel Le Corre |
| 1995-2001 | Alain Jézéquel |
| 2001- | Joseph Le Biller |

## Personatges il·lustres

* Charles Gwennou, poeta en bretó nascut el 1851.
* Paul Le Flem, compositor, nascut el 1881.

## Referències

* ↑ http://cassini.ehess.fr/ Population avant le recensement de 1962
* ↑ INSEE: Population depuis le recensement de 1962
# Gel sec

Es diu gel sec o neu carbònica a l'estat sòlid del diòxid de carboni. Rep aquest nom perquè, malgrat semblar-se al gel o a la neu pel seu aspecte i temperatura, quan s'evapora (o més pròpiament quan es sublima) no deixa residu d'humitat.
Té una temperatura de sublimació de -78 °C (-108 °F). El punt de sublimació molt baix i el fet de no deixar residu líquid el converteixen en un excel·lent refrigerant.
El gel sec va ser obtingut per primera vegada en l'any 1825 pel químic francès Charles Thilorier.

## Utilització

Té molts usos, entre els quals podem nomenar:
* Conservació de mostres de semen
* Conservació de vacunes
* Transport d'elements congelats, com menjars gelats, carns i altres
* Espectacles en els quals es veu boira en el sòl (en aquest cas es combina el gel sec amb aigua)
* Presentació de postres en un banquet
* Polit de gomes o plàstics (en refredar-los es comporten com a elements rígids)
* Refrigeració extrema d'equips informàtics
* Refrigeració de gelats als punts de venda al detall
* Efecte ornamental en fonts petites per l'interior de la llar
* Refrigeració de motors de cotxes de Fórmula 1 en les aturades

## Toxicitat

La manipulació de gel sec, especialment en espais tancats, pot provocar intoxicació per diòxid de carboni, pel fet de generar grans quantitats de ${\ce {CO2}}$ en poc temps.

## Precaucions d'ús

* Cal manipular-lo amb guants tèrmics, per evitar que produeixin cremades en les mans
* No s'ha d'utilitzar dins de recipients hermètics o de vidre, ja que pot esclatar
* No s'ha d'utilitzar en ambients sense ventilació, atès que allibera diòxid de carboni (el mateix gas que s'exhala en respirar).
* No s'ha d'ingerir, ja que el gel sec és nociu si s'ingereix. En cas d'ingestió, cal obtenir ajuda mèdica immediatament.

### Vegeu també

* Nitrogen líquid

## Referències

* ↑ Permentier, Kris; Vercammen, Steven; Soetaert, Sylvia; Schellemans, Christian «Carbon dioxide poisoning: a literature review of an often forgotten cause of intoxication in the emergency department» (en anglès). International Journal of Emergency Medicine, 10, 04-04-2017.

## Enllaços externs

* Informació sobre gel sec Arxivat 2011-03-20 a Wayback Machine.
# Avelina Valladares

Avelina Valladares Núñez (Vilancosta, A Estrada, 23 d'octubre de 1825 - 17 de març de 1902) batejada com Andrea Avelina María Teresa Gabriela Valladares Núñez, va ser una escriptora espanyola, i una de les primeres dones que va publicar articles d'opinió en premsa escrita, i va emprar el gallec com a llengua d'alguns dels seus poemes. És germana del també escriptor Marcial Valladares Núñez.

## Trajectòria

Filla de José Dionisio Valladares Gómez, amb una considerable formació acadèmica a causa de la seva ascendència fidalga, Avelina Valladares va dedicar part de la seva vida a cura dels altres (sempre des de les seves profundes conviccions religioses), participant en la Junta Parroquial de Beneficència de la seva parròquia, Berres. En els períodes compresos entre 1840 i 1850, i 1864 i 1879, va dedicar la major part del seu temps a l'escriptura, realitzant durant aquests anys la major part de la seva obra literària.
Com a poeta establerta en el seu temps, les seves composicions tracten temes religiosos, amicals o de costums. No obstant això, el que més crida l'atenció dins de la seva producció literària, són els articles conservats, ja que aborden qüestions pràctiques com els cultius, fan denúncia social (Él ochavo milagroso critica algunes supersticions populars) o es dirigeixen a l'autoritat (en aquest cas eclesiàstica) per fer peticions d'interès general. És també digne de destacar el seu Diálogo entre un peregrino que se dirige a Compostela y un labriego, obra bilingüe amb clares característiques proclius a la dramatització (avui existeix una versió teatral feta per Xosé Lueiro Lemos).
En la seva memòria es va crear el Premi de poesia Avelina Valladares, convocat per l'ajuntament de A Estrada.

## Referències

* ↑ Avelina Valladares (1825 - 1902) Biblioteca Virtual Galega Consulta 20 de març del 2017
* 1 2 3 Avelina Valladares. A frustración do ser escritora na Galicia do século XIX Cultura gallega.org Consulta 20 de març del 2017
* 1 2 Valladares Núñez, Avelina Ajuntament de A Estrada Consulta 20 de març del 2017
* ↑ Diálogo entre un peregrino que se dirige a Compostela y un labriego Catálogo BNE
* ↑ BASES XVIII PREMIO DE POESÍA AVELINA VALLADARES Ajuntament de A Estrada Consulta 20 de març del 2017

## Bibliografia

* Castro López, M., M.: "Avelina Valladares", pp. 33–35 en Almanaque Gallego para 1898, Buenos Aires, 25 d'octubre de 1897.
* Losada Diéguez, Antón: "N'su memoria", Él Emigrado, 24/10/1925.
* Luna Sanmartín, Xosé (2000). Ond'el sol facheaba ô amanecer: vida y obra de la cantora de la Ulla Avelina Valladares Núñez. ISBN 84-95429-05-5.
# Suïcida per amor

Suicida per amor és una pintura sobre tela feta per José Garnelo i Alda el 1892 (ca.) i que es troba conservada actualment a la Biblioteca Museu Víctor Balaguer, amb el número de registre 253 d'ençà que va ingressar l'abril del 1900, de la mà del mateix artista.

## Descripció

Escena en la qual hi ha un grup de persones en un interior. En primer terme hi ha una dona morta a terra amb un vestit blanc, al costat de la qual hi ha una tauleta rodona amb un llum de peu i un portaretrats. Al fons hi ha quatre homes, un d'ells és assegut amb un paper a les mans. Segons el títol aquesta obra mostra una dona jove que s'ha suïcidat per amor.

## Inscripció

Al quadre es pot llegir la inscripció "J. Garnelo".

## Bibliografia

* Trullén, Josep Maria (dir.). Biblioteca Museu Víctor Balaguer. Guia de les col·leccions del museu. 2001. Vilanova i la Geltrú: Organisme Autònom Biblioteca Museu V.Balaguer, 2001. B-10-437/2001. ISBN 84-931438-3-9.

## Enllaços externs

* Web oficial del museu
# Cartes de Jesús a Abgar

Les Cartes de Jesús a Abgar formen part dels textos apòcrifs del Nou Testament. Es tracta d'una suposada correspondència entre Jesús i el rei Abgar V d'Edessa. Els manuscrits conservats mencionen una carta escrita pel rei Abgar a Jesús i enviada a Jerusalem mitjançant el correu Ananies, la resposta de jesús al rei Abgar pel mateix enviat i un escrit redactat en siríac, unit a les cartes anteriors, i conservat per Eusebi de Cesarea. Aquestes cartes també porten per nom la Doctrina d'Addai.
La tradició suposava que si les facultats taumatúrgiques de Jesús eren il·limitades, la seva fama hauria travessat les fronteres de Palestina. Aquesta tradició recull les seves relacions epistolars amb Abgar, a qui Tàcit anomena "Rex arabum Acgarus", que va ser rei d'Edessa, a Mesopotàmia, de l'any 4 aC. fins al 7 dC, i després des de l'any 13 fins al 50.
La llegenda explica que el rei tenia una malaltia incurable (alguns documents afirmen que era lepra negra) i va escriure una carta a Jesús cap a l'any 30-31, demanant que anés a curar-lo i al mateix temps li oferia protecció contra l'animadversió que els jueus tenien contra ell. Jesús li va contestar per mitjà del mateix emissari que li havia portat la carta (un tal Ananies), on li explicava que li era impossible anar a Edessa perquè havia de realitzar la seva missió divina, però que després de la seva ascensió al cel li enviaria un deixeble per netejar-lo de la seva malaltia i predicar l'evangeli a la ciutat. Ananies, l'emissari, que era pintor, va aprofitar per fer un retrat de Jesús que s'emportà a Edessa, conegut com a Imatge d'Edessa.
Després de l'ascensió de Crist, i per suggeriment de Tomàs, va ser enviat a Edessa un dels setanta deixebles, Tadeu (en siríac Addai), que va complir la promesa que Jesús havia fet per carta.
Aquesta llegenda connectava la presència del cristianisme a Edessa amb l'època dels apòstols. És possible que aquesta tradició s'originés cap al segle iii. Es conserven dues fonts d'aquesta carta, una anomenada Doctrina d'Addai i l'altra inclosa a la Història de l'Església d'Eusebi de Cesarea.
Es conserven nombroses versions d'aquesta carta en siríac, armeni, grec, llatí, àrab, copte i eslau, cosa que demostra la difusió que van tenir aquestes cartes. A inicis de l'Edat Mitjana, aquesta carta va ser utilitzada com un talismà contra les guerres i les malalties. Una versió antiga de les cartes diu al final del text
| « | La teva ciutat serà beneïda i cap enemic se n'apoderarà eternament. | » |
Per això els habitants d'Edessa tenien per costum posar aquesta carta clavada a les portes de la ciutat per a evitar les incursions dels enemics.

## Referències

* 1 2 Piñero, Antonio. Todos los Evangelios. Madrid: EDAF, 2010, p. 312. ISBN 9788441421165.
* 1 2 Santos Otero, Aurelio de. Los Evangelios apócrifos. Madrid: B.A.C., 1999, p. 656-658. ISBN 8479240445.
# Pinsà de Darwin vegetarià

El pinsà de Darwin vegetarià (Platyspiza crassirostris) és un ocell de la família dels tràupids (Thraupidae) i única espècie del gènere Platyspiza Ridgway, 1897.

## Hàbitat i distribució

Habita matolls humids i boscos de la major part de les illes Galápagos.

## Referències

* ↑ «Pinsà de Darwin vegetarià». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Allo

Allo és un municipi de Navarra, a la comarca d'Estella Oriental, dins la merindad d'Estella. Limita amb els municipis de Lerín, Sesma i Deikaztelu. És compost dels barris de Pozarrón, Calvario, El Raso, Catanga, La Paz i Garchena.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 1 049 | 1 028 | 1 066 | 1 039 | 1 028 | 1 029 | 1 054 | 1 072 | 1 072 | 1 068 | 1 078 |
| Fonts: Allo i Institut d'Estadística de Navarra |||||||||||

## Història

Allo va ser, almenys des del segle xi, lloc de senyoria nobiliària. Cap a 1064, Sanç IV de Navarra va fer lliurament del monestir de San Miguel a l'abadia d'Irache, i més endavant l'abadia va rebre també diversos collazos i un molí en la vila. A principis del segle xii, Allo va formar part, juntament amb Aranaz, de la tinença regida per Sanç Fortuñones. En 1448 el príncep Carles de Viana va inscriure la vila al conceillo de Lerín, al qual va pertànyer fins a la reforma liberal del segle xix. Durant la segona meitat del XIX i principis del XX, Allo va veure progressar la seva economia, i cap a 1920 comptava amb una gran fàbrica de farines, una destil·ladora d'alcohols i anisats i un hospital.
# Economia del Perú

L'economia del Perú és un reflex de la seva variada geografia - un litoral àrid, els Andes més a l'interior, i la selva Amazònica que s'estén fins a la frontera amb Colòmbia i Brasil. El país té abundants recursos minerals a les regions de muntanya, i el seu litoral és ric en peix. Tradicionalment, el país s'ha basat tradicionalment en l'explotació, processament i exportació de recursos naturals, principalment miners, agrícoles i pesquers. No obstant això, en els últims anys s'observa una molt important diversificació i un notable creixement en sectors com agroindústria, serveis i indústries lleugeres, amb important valor agregat.
La majoria dels peruans vivien de l'explotació, transformació i exportació dels recursos naturals, de l'agricultura i dels serveis. Les polítiques d'industrialització realitzats en els 50, 60 i sobretot els 70, basats en la substitució d'importacions, van tenir un efecte poc notable. La forta crisi econòmica de finals dels 80, va aguditzar encara més els problemes, fins a l'aplicació d'una dràstica política d'obertura neoliberal i correcció dels comptes fiscals en els 90, la qual cosa ha permès l'enlairament econòmic del país.
Després de més de 15 anys d'aplicació d'aquestes mesures econòmiques, i enfront d'una economia mundial en expansió, van començar a aparèixer resultats positius recolzats per la conjuntura internacional, però també per un adequat ordenament en els comptes interns: l'economia va créixer més de 4% a l'any entre el 2002 i el 2006, amb una taxa de canvi estable i una baixa inflació. El creixement va saltar per 9% a l'any entre el 2007 i 2008, ajudat per l'alça dels preus internacionals dels metalls i les agressives polítiques de liberalització. Les exportacions ho van fer en més de 27% arribant a US$31,500 milions, la inversió privada i pública va aconseguir el 21% del PIB, les reserves internacionals netes (inclòs l'or) van arribar als US$35,131 milions, els ingressos de l'Estat per recaptació d'impostos van augmentar en 33%, el deute respecte al PIB es va reduir notablement del 50% el 2000 al 24% el 2008, i el pressupost nacional va créixer en 50% en els últims cinc anys, fins a arribar als US$32,500 milions. No obstant això, el 2009 va haver-hi una caiguda del creixement per 1%, com a resultat de la recessió mundial. El ràpid creixement del país va ajudar a reduir en 15% la pobresa des del 2002, malgrat el desocupació romandre alt.

## Referències

* 1 2 3 4 https://www.cia.gov/library/publications/the-world-factbook/geos/pe.html Arxivat 2016-11-05 a Wayback Machine.