OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ho.

ho. o ho-mobile és una marca italiana de telecomunicacions que opera com a operador virtual de telefonia mòbil de Vodafone.
Fundada el 2017, va ser creada per competir amb Iliad en el mercat de la telefonia mòbil.

## Referències

* ↑ «Condizioni Generali di Contratto | Ho. Mobile». [Consulta: 10 juny 2021].
* ↑ Milano, Virgilio. «A chi si appoggia ho.Mobile? Quale operatore usa ho? Quale rete?» (en italià), 03-04-2021. [Consulta: 10 juny 2021].
* ↑ «Risorse di numerazione», 11-03-2020. Arxivat de l'original el 17 de desembre 2018. [Consulta: 13 març 2020].
* ↑ Filippo Vendrame «Vodafone, il suo operatore virtuale è pronto». WebNews, 31-01-2018 [Consulta: 6 juliol 2018].
* ↑ Paolo Ottolina «Telefonia mobile, nasce ho. È l'operatore virtuale low cost di Vodafone». Corriere della Sera, 22-06-2018 [Consulta: 6 juliol 2018].
* ↑ «Caratteristiche offerta». [Consulta: 15 novembre 2020]. «Data di inizio sottoscrivibilità dell'offerta 22/06/2018»

## Vegeu també

* Vodafone
* Vodafone Italia

## Enllaços externs

* Ho. - Lloc web oficial
# Markko Märtin

Markko Märtin (Tartu, Estònia 10 de novembre de 1975) va ser un pilot de ral·lis estonià que participà al Campionat Mundial de Ral·lis, on va guanyar cinc ral·lis i va finalitzar en tercera posició la temporada 2004.

## Trajectòria esportiva

Va començar a participar en els ral·lis l'any 1993 amb un Lada Samara en proves nacionals estonianes. Debuta per primera vegada al Campionat Mundial de Ral·lis l'any 1997, al Ral·li de Finlàndia, amb un Toyota Celica GT-Four.
Poc a poc es va fent més habitual la seva presència al Campionat Mundial, sobretot les temporades 1999 i 2000, recalant finalment a la temporada 2001 a l'equip oficial Subaru, on aconsegueix una sisena posició al Tour de Còrsega com a millor resultat amb el Subaru Impreza.
L'any 2002 Märtin recala al Ford World Rally Team, compartint equip amb Colin McRae i Carlos Sainz. Aquella primera temporada, Märtin aconsegueix acabar segon al Ral·li de la Gran Bretanya com a millor resultat.
A la temporada 2003 aconsegueix la seva primera victòria al Mundial al imposar-se al Ral·li Acròpolis amb el Ford Focus WRC, aquell any finalitzaria el campionat en cinquena posició, aconseguint una segona victòria al Ral·li de Finlàndia. No obstant, la seva millor temporada seria la 2004, quan Märtin guanyarà cinc ral·lis i finalitzarà en tercera posició el Campionat Mundial, tan sols superat per Petter Solberg segon i Sébastien Loeb campió.
La temporada 2005, Märtin passà a l'equip oficial de Peugeot, però va tenir dificultats per adaptar-se al Peugeot 307 WRC i hagué d'esperar sis mesos per a aconseguir un podi. Durant aquella temporada, disputant el Ral·li de Gal·les, el seu copilot Michael Park morí al impactar el seu vehicle contra un arbre. En conseqüència, alguns mesos més tard, Markko Märtin anuncià que posava fi a la seva carrera de pilot.
L'any 2008 es convertiria en pilot provador de Subaru World Rally Team.
Va promocionar al pilot estonià Ott Tänak, campió mundial, per tal que aconseguís obrir-se pas dins del Campionat Mundial de Ral·lis.

## Victòries al WRC

| # | Ral·li | Any | Copilot | Vehicle |
| 1 | Ral·li Acròpolis | 2003 | Michael Park | Ford Focus WRC |
| 2 | Ral·li 1000 Llacs | 2003 | Michael Park | Ford Focus WRC |
| 3 | Ral·li de Mèxic | 2004 | Michael Park | Ford Focus WRC |
| 4 | Tour de Còrsega | 2004 | Michael Park | Ford Focus WRC |
| 5 | Ral·li de Catalunya | 2004 | Michael Park | Ford Focus WRC |

## Referències

* ↑ Shacki. «Markko Märtin - rally profile eWRC-results.com» (en anglès). [Consulta: 20 juliol 2023].
* ↑ «Muere Michael Park, copiloto de Martin, al estrellarse contra un árbol» (en castellà), 19-09-2005. [Consulta: 28 abril 2022].
* ↑ «Official: Martin inks deal with Subaru.» (en anglès), 04-01-2008. [Consulta: 28 abril 2022].
* ↑ Castillo, Pablo López. «Ott Tänak, el nuevo genio de los rallyes - EL ACELERADOR» (en espanyol europeu). [Consulta: 28 abril 2022].
# Sis dies d'Indianapolis

Els Sis dies d'Indianapolis era una cursa de ciclisme en pista, de la modalitat de sis dies, que es corria a Indianapolis (Estats Units d'Amèrica). La seva primera edició data del 1913 i es va disputar fins al 1938 amb només tres edicions.

## Palmarès

| Any | Primers | Segons | Tercers |
| 1913 | Peter Drobach Paddy Hehir | George Cavanagh Martin Ryan | Worth Mitten Gordon Walker |
| 1914-36 | No disputats |
| 1937 | Gustav Kilian Heinz Vopel | Fred Ottevaire Charles Winter | Henry O'Brien Jack Sheehan |
| 1938 | Henri Lepage Fernand Wambst | Jules Audy Ernst Bühler | Piet van Kempen Freddy Zach |

## Referències

* ↑ «6 jours d'Indianapolis (Etats-Unis)». [Consulta: 20 desembre 2022].
# Naboun

Naboun és una localitat de la prefectura de Siguiri a la regió de Kankan, Guinea, amb una població censada al març de 2014 de 25.348 habitants.
Està situada al nord-est del país, prop de la frontera amb Mali.

## Referències

* ↑ Informació demogràfica de Guinea.
# People Like You Records

People Like You Records (també conegut com I Used To Fuck People Like You In Prison Records) és un segell discogràfic de música rock fundat per Andre Bahr el 1999. El segell pertany a Century Media Records. La seu central de People Like You Records es troba a Dortmund.

## Referències

* ↑ «I Used to Fuck People Like You in Prison Records». AllMusic. [Consulta: 21 juliol 2020].
* ↑ «I Used to Fuck People Like You in Prison Records». metalorgie. [Consulta: 21 juliol 2020].
* ↑ Boris, Martin Wasala, Michael Neber, Julia Faehndrich, Heinz Christmann, Michael Ahlsdorf, Jens Mï¿½ller, Heide Heim, Dirk. «15th Anniversary - People Like You Records» (en alemany). www.rockandroad.de. Arxivat de l'original el 11 de setembre 2015. [Consulta: 5 octubre 2019].
* ↑ «CENTURY MEDIA: Ein Labelportrait • Interviews • vampster.com».
* ↑ Ox-Fanzine. «Interviews & Artikel : PEOPLE LIKE YOU RECORDS :: ox-fanzine.de» (en alemany). www.ox-fanzine.de. [Consulta: 5 octubre 2019].
# Skyline-Ganipa

Skyline-Ganipa és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nou Mèxic. Segons el cens del 2000 tenia 1.035 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Skyline-Ganipa tenia 1.035 habitants, 220 habitatges, i 196 famílies. La densitat de població era de 64,9 habitants per km².
Dels 220 habitatges en un 45% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,4% hi vivien parelles casades, en un 34,1% dones solteres, i en un 10,9% no eren unitats familiars. En el 6,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 0,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 4,7 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 37,8% tenia menys de 18 anys, un 14% entre 18 i 24, un 25,9% entre 25 i 44, un 16,1% de 45 a 60 i un 6,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 24 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.190 $ i la renda mediana per família de 27.188 $. Els homes tenien una renda mediana de 20.625 $ mentre que les dones 19.732 $. La renda per capita de la població era de 7.553 $. Aproximadament el 29,2% de les famílies i el 32,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Skyline-Ganipa». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Skyline-Ganipa». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Helen Darbishire

Helen Darbishire (Oxford, 26 de febrer de 1881-Grasmere, 11 de març de 1961) va ser una professora i estudiosa de la literatura anglesa, especialment de Milton i Wordsworth.
Darbishire va estudiar en el Somerville College d'Oxford, on va ser lectora de 1926 a 1931. Va estar un any com a professora visitant en el Wellesley College de Massachusetts, però durant la major part de la seva vida va residir en Somerville. Allí es va dedicar quasi enterament a l'estudi de l'obra de Milton juntament amb un grup de deixebles que van continuar i van ampliar els seus estudis. En 1932 va publicar The Early Lives of Milton, i entre 1952 i 1955 va veure la llum la primera edició completa i anotada de la seva obra sobre Milton, Milton's English Poems. Encara que les opinions sobre la precisió d'aquesta obra varien, es considera un text a tenir en compte en l'estudi de l'obra del poeta. En 1932 va publicar The Early Lives of Milton, i entre 1952 i 1955 va veure la llum la primera edició completa i marcada de la seva obra sobre Milton, Milton's English Poems. Encara que les opinions sobre la precisió d'aquesta obra varien, es considera un text a tenir en compte en l'estudi de l'obra del poeta.
A més de l'obra de Milton, a la mort d'Ernest de Selincourt, qui havia estat el seu professor, en 1943, va continuar els estudis d'aquest sobre l'obra de William Wordsworth i el seu cercle de poetes. Dins d'aquesta tasca va publicar els tres toms d'aquest estudi. En 1945 va deixar Somerville College, on havia estat administradora principal des de 1931, i va marxar a Grasmere. Allí va continuar els estudis sobre Wordsworth, i va publicar el diari de Dorothy Wordsworth, la germana del poeta, en 1958.
Va ser membre de l'Acadèmia Britànica.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Rodríguez Méndez, José María. Enciclopedia universal ilustrada europeo-americana. Suplemento anual, 1961-1962 (en castellà). Madrid: Espasa-Calpe, 1966, p. 177. ISBN 8423945952.
* 1 2 3 4 A historical dictionary of British women. (en anglès). Rev. ed. Europa Publications, 2003, p. 128. ISBN 9781857432282. OCLC 62241832.
# Casa Pere Llibre (Cardedeu)

La Casa Pere Llibre és un edifici del municipi de Cardedeu (Vallès Oriental) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici aïllat de tipologia ciutat-jardí. Està composta per un cos principal amb afegits als laterals. La composició és simètrica i la façana principal, coberta a quatre vessants, té una escala de quart de volta. Les obertures de la part de baix són de mig punt i les del primer pis de llinda plana. Està estucada de color vermell i ha sofert transformacions que ha canviat el seu caràcter primitiu.

## Història

La Torre Pere Llibre és el primer edifici que es construeix a la carretera de Caldes i la primera torre de la Vila, segons les paraules de T. Balvey recollides a la "Fulla de la nostra història". Artigues ens dona la data de la construcció: l'any 1889. Sabem, també per ell, que l'any 1891 es col·locaren quatre fanals: dos a davant i dos al darrere de la torre. El 1930 es reformà la torre, moment en què fou estucada amb un color vermellós.

## Referències

* 1 2 «Casa Pere Llibre». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
# Cantó de Tretz

El cantó de Tretz és un cantó francès del departament de les Boques del Roine, situat al districte d'Ais de Provença. Té 8 municipis i el cap és Tretz.

## Municipis

* Beurecuelh
* Castèunòu lo Roge
* Fuvèu
* Puegnier
* Pueglobier
* Rosset
* Sant Antonin de Baion
* Tretz
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1967-2002 | André Samat | SFIO, després PS |
| 2002-2004 | Jean Bonfillon | UDF |
| 2004- | Roger Tassy | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Marklesburg

Marklesburg és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 216 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Marklesburg tenia 216 habitants, 89 habitatges, i 63 famílies. La densitat de població era de 93,7 habitants/km².
Dels 89 habitatges en un 22,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,8% hi vivien parelles casades, en un 7,9% dones solteres, i en un 28,1% no eren unitats familiars. En el 25,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,5% tenia menys de 18 anys, un 10,2% entre 18 i 24, un 21,8% entre 25 i 44, un 28,7% de 45 a 60 i un 20,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 43.333 $ i la renda mediana per família de 46.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.333 $ mentre que les dones 20.000 $. La renda per capita de la població era de 22.329 $. Entorn del 3% de les famílies i el 6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Marklesburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Marklesburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Sis dies de Bordeus

Els Sis dies de Bordeus era una cursa de ciclisme en pista, de la modalitat de sis dies, que es disputava al velòdrom de Bordeus (Aquitània). La seva primera edició data del 1989 i la darrera del 1997.

## Palmarès

| Any | Primers | Segons | Tercers |
| 1989 | Pierangelo Bincoletto Laurent Biondi | Gilbert Duclos-Lassalle Etienne de Wilde | Volker Diehl Marc Meilleur |
| 1990 | Gilbert Duclos-Lassalle Etienne De Wilde | Anthony Doyle Pascal Lino | Pierangelo Bincoletto Laurent Biondi |
| 1991 | Laurent Biondi Gilbert Duclos-Lassalle | Pascal Lino Peter Pieters | Pierangelo Bincoletto Silvio Martinello |
| 1992 | Pascal Lino Peter Pieters | Gilbert Duclos-Lassalle Jens Veggerby | Adriano Baffi Pierangelo Bincoletto |
| 1993 | Adriano Baffi Giovanni Lombardi | Pierangelo Bincoletto Gilbert Duclos-Lassalle | Urs Freuler Peter Pieters |
| 1994 | Kurt Betschart Bruno Risi | Adriano Baffi Giovanni Lombardi | Pierangelo Bincoletto Charly Mottet |
| 1995 | Frédéric Magné Etienne De Wilde | Silvio Martinello Marco Villa | Adriano Baffi Pierangelo Bincoletto |
| 1996 | Silvio Martinello Marco Villa | Jimmi Madsen Jens Veggerby | Danny Clark Matthew Gilmore |
| 1997 | Silvio Martinello Marco Villa | Kurt Betschart Bruno Risi | Matthew Gilmore Etienne De Wilde |

## Enllaços externs

* Palmarès a memoire-du-cyclisme.net
* Palmarès a sitiodeciclismo.net
# Mural de la Botja

El mural de la Botja és el mural més gran de la ciutat de València, un grafit impulsat des de l'associació Ciutat Vella Batega, distintes entitats del districte de Ciutat Vella i veïnat a títol individual que, en col·laboració amb un grup d'artistes urbans de reconegut prestigi, ha tractat de posar en valor una part de la història del barri i alhora col·laborar amb la revitalització d'aquest.
El mural es realitza l'any 2014 a la plaça de la Botja del barri de Velluters de València, i hi participen les grafiteres i els grafiters Toni Espinar, Barbiturikills, Deih, Dyox, Julieta, Pica, Pichi&Avo, Poye, The End i Xelön. Amb unes dimensions de 37x7,5m, ocupa gran part de la façana lateral del convent de l'Encarnació. En ell, els diferents artistes combinen els seus diferents registres a través de les peces que donen com a resultat el mural.
El mural vol fer un repàs de les activitats i oficis que històricament s'han desenvolupat al barri dels velluters, com ara la indústria de la seda (que dona nom al barri), els horts urbans o la figura del carboner.
La realització d'aquest mural forma part d'un projecte més ampli, impulsat també per Ciutat Vella Batega en col·laboració amb altres entitats del barri, que inclou la utilització dels solars adjacents com a horts urbans i espai lúdic, i té l'objectiu final d'aconseguir que la plaça recupere el seu tradicional ús com a espai d'oci veïnal.

## Galeria

* Detall del Mural de la Botja, dels artistes Dyox i Deih
* Detall del Mural de la Botja, de l'artista Xelön
* Detall del Mural, de l'artista Julieta
* Detall del Mural, de les artistes Barbiturikills i Pica
* Detall del Mural, dels artistes Toni Espinar i Pichi&Avo

## Referències

* ↑ «Un gran mural per fer bategar Ciutat Vella | L'Accent - Informació i comunicació popular dels Països Catalans». [Consulta: 15 desembre 2018].
* ↑ «El arte de hacer barrio» (en espanyol europeu), 23-04-2015. [Consulta: 24 desembre 2018].
* ↑ ValenciaBonita. «El arte urbano más bonito de Valencia» (en espanyol europeu), 21-11-2017. [Consulta: 24 desembre 2018].
* ↑ Levante-EMV. «Homenaje a Velluters en la Botja» (en castellà). [Consulta: 15 desembre 2018].
* ↑ «El arte de hacer barrio» (en espanyol europeu), 23-04-2015. [Consulta: 15 desembre 2018].
* ↑ Levante-EMV. «El mural más grande de Valencia» (en castellà). [Consulta: 15 desembre 2018].
# Skynet 5D

Skynet 5D és un satèl·lit de comunicacions militar operat per l'Astrium Services en nom de la Ministeri de Defensa del Regne Unit. És l'últim dels quatre satèl·lits Skynet 5 en ser llançat.
La nau espacial Skynet 5D ha sigut construïda per Astrium, basat en el model de satèl·lit Eurostar 3000S. Tenia una massa en el llançament de 4.800 kg, i està dissenyat per funcionar com a mínim, 15 anys. Els seus panells solars de 34 m generen un mínim de 6 kilowatts per alimentar els sistemes de comunicacions UHF i banda X. La càrrega útil del satèl·lit inclou contramesures d'interferències.
El Skynet 5D va ser llançat per un coet transportador Ariane 5ECA des de l'ELA-3 a Kourou. El llançament va tenir lloc a les 21:49 UTC del 19 de desembre de 2012. L'Skynet 5D era un dels dos satèl·lits a bord del coet, l'altre era el Mexsat Bicentenario, que es trobava en la secció inferior; l'Skynet 5D va ser muntat sobre un adaptador Sylda 5.
El llançament va situar el Skynet 5D en una òrbita de transferència geoestacionària, de la qual es va alçar per si mateix en òrbita geoestacionària. La nau espacial es col·loca en una longitud de 25 graus est.

## Referències

* ↑ Krebs, Gunter. «Skynet 5A, 5B, 5C, 5D». Gunter's Space Page.
* 1 2 3 «A Satellite Launch for the British MoD and Mexico». Arianespace. Arxivat de l'original el 2013-11-08.
* ↑ «Skynet-5D: Military satellite's classified tech». BBC News, 19-12-2012.
* 1 2 Bergin, Chris. «Ariane 5 ECA launches Skynet 5D and Mexsat 3/Bicentenario». NASASpaceflight.com, 19-12-2012.
# Helen DeWitt

Helen DeWitt (Takoma Parc, Maryland, 1957) és un novel·lista estatunidenca que viu a Berlín. És l'autora de les novel·les El Setè Samurai (2000) i The Lightning Rods (2012), i en col·laboració amb el periodista australià Ilya Gridneff ha escrit El vostre Nom Aquí (publicat el 2008).

## Vida

Va créixer principalment a Llatinoamèrica (Mèxic, Brasil, Colòmbia i l'Equador), ja que els seus pares treballaven al Servei Diplomàtic dels Estats Units. Després d'un any a l'escola Northfield Mont Hermon i dos períodes curts a l'Smith College, va estudiar els clàssics a la Universitat d'Oxford, primer a Facultat Margaret Hall, i després va fer el doctorat al Brasenose College d'Oxford.

## Obra

Se la coneix principalment per la seva primera novel·la, L'últim samurai. Va tenir moltes feines diferents mentre intentava acabar el llibre. Durant aquest temps sembla que va intentar acabar diverses novel·les, abans d'acabar L'Últim samurai, el seu 50è manuscrit, l'any 1998. L'any 2005 va col·laborar amb Ingrid Kerma, una pintora de Londres, escrivint «límit5» per l'exposició «Blushing Brides».
L'any 2012, va publicar la seva segona novel·la, Rods, amb l'editorial independent de High Wycombe, Buckinghamshire And Other Stories amb bones crítiques.
Es va publicar un fragment d'una novel·la en fase de creació situada a Flin Flon, Manitoba al final d'una entrevista a Open Book: Ontario sobre la novel·la i relatant les dificultats de DeWitt per trobar algun editor que li publiqui.
La seva història curta «Climbers» que explora els ideals artístics i les realitats comercials de la vida d'escriptor es va publicar a la Harper's Magazine de novembre de 2014.

## Novel·les

* The Last Samurai (Nova York: Hyperion, 2000; ISBN 0-7868-6668-3)
* Lightning Rods (High Wycombe: And Other Stories, 2012; ISBN 978-1-908276-11-7)

## Referències

* ↑ Macgowan, James «After 50 attempts, Helen DeWitt's brainy prose gets brawny cash advances». The Ottawa Citizen. CanWest Interactive, 15-10-2000 [Consulta: 23 gener 2007].
* ↑ Carter, Helen «Independents' day? Small presses make up 50% of Booker shortlist» (en anglès). The Guardian, 10-10-2012. ISSN: 0261-3077.
* ↑ «Helen DeWitt on Writing, Flin Flon and the Canadian Personality» (en anglès). Arxivat de l'original el 2017-02-11. [Consulta: 9 febrer 2017].
* ↑ DeWitt, Helen «Climbers». Harper's Magazine, 01-11-2014. ISSN: 0017-789X.
# Castell de Força Real

El Castell de Força Real era un castell medieval d'estil romànic del segle x, situat en el límit de les comunes de Millars i de Montner, a la comarca del Rosselló (Catalunya del Nord).
El castell, quasi del tot desaparegut, era a prop i a llevant de les restes del santuari actual de Nostra Senyora de Força Real.
Documentat des del 1322 com a fortalicium et turris castri de Força Real, aquest castell tingué un gran paper estratègic per la seva situació ran de frontera entre Catalunya i el Llenguadoc. En resten part d'una cisterna, i, a prop i a ponent, una antiga torre de senyals (Torre de Montner) contemporània del castell, que va ser aprofitada com a capçalera del santuari.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «94 - Montner». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol-el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Millars i Montner». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.

## Referències

* ↑ Lloc on era el castell de Força Real en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ «la Força-ral». Grup Enciclopèdia.
# Olivier Veigneau

Olivier Veigneau (Suresnes, Illa de França, 16 de juliol de 1985) és un futbolista professional francès que actualment juga de defensa al primer equip del MSV Duisburg. Va començar com a futbolista a l'AS Monaco.

## Enllaços externs

* Perfil del MSV Duisburg Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (alemany)