OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Aries (cançó)

«Aries» és una cançó de la banda virtual de rock alternatiu Gorillaz amb la col·laboració de la bateria Georgia i el baixista Peter Hook, provinent de les bandes Joy Division i New Order. Es va publicar el 9 d'abril de 2020 com a tercer senzill de l'àlbum Song Machine, Season One: Strange Timez, dins del projecte audiovisual Song Machine.
El videoclip fou dirigit per Jamie Hewlett i Tim McCourt, mostra els membres de la banda conduint diversos vehicles per una autopista del Marroc. Al setembre de 2020, Gorillaz va llançar un videojoc online, titulat Aries Driving Game, en el seu lloc web oficial, i que estava basat en la cançó «Aries».

## Crèdits

Gorillaz
* Damon Albarn – cantant, instrumentació, director, guitarra, sintetitzador
* Jamie Hewlett – artwork, disseny de personatges, direcció vídeo
* Remi Kabaka Jr. – programació bateria, percussió, bateria
Músics addicionals
* Peter Hook – baix
* Georgia – bateria, percussió
* James Ford – sintetitzadors, bateria, percussió, programació bateria
* P2J – programació bateria
* John Davis – enginyeria masterització
* Stephen Sedgwick – enginyeria, enginyeria mescles
* Samuel Egglenton – enginyeria

## Referències

* ↑ Blistein, Jon. «Gorillaz Team With Malian Star Fatoumata Diawara for New Song ‘Désolé’» (en anglès). Rolling Stone, 27-02-2020. [Consulta: 21 juliol 2021].
* ↑ «Aries Driving Game» (en anglès). Gorillaz.com. [Consulta: 3 agost 2021].
# Gàlag argentat

El gàlag argentat (Otolemur monteiri) és una espècie de primat de la família dels galàgids. Es tracta d'un animal nocturn que viu en els boscos de miombo, des d'Angola fins a Tanzània, a l'oest de Kenya i Ruanda.
Aquesta espècie fou separada del gàlag de cua gruixuda per Colin Groves el 2001.

## Subespècies

Existeixen dues subespècies reconegudes:
* Otolemur monteiri monteiri, a les regions més al sud.
* Otolemur monteiri argentatus, a la regió del llac Victòria.

## Referències

* 1 2 3 Groves, Colin. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005, pàg. 127. ISBN 0-801-88221-4. (anglès)
# Luis Musrri

Luis Eduardo Musrri Saravia (24 de desembre de 1969) és un exfutbolista xilè.

## Selecció de Xile

Va formar part de l'equip xilè a la Copa del Món de 1998.

## Referències

* ↑ Luis Musrri a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Mundialistas chilenos
# Eirenaeus Philalethes

Eirenaeus Philalethes (l'amant de la pau de la veritat) va ser un alquimista del segle xvii autor de moltes obres influents en el seu camp. Aquestes obres van ser llegides per científics com ara Isaac Newton, John Locke, i Gottfried Wilhelm Leibniz. Diversos escrits de Newton sobre alquímia estan molt influïts en l'obra de Philalethes, tot i que Newton va incorporar modificacions significatives.

## Identitat

La identitat real darrere del pseudònim de Philalethes Eireneaus ha estat durant molt de temps en secret. En una investigació recent, però, s'argumenta que es tractava de George Starkey, un alquimista i el primer científic nord-americà, que va escriure les obres atribuïdes a Philalethes.

## Referències

* ↑ Gehennical Fire: The Lives of George Starkey, an American Alchemist in the Scientific Revolution by William R Newman, University of Chicago Press, 2003 (ISBN 0226577147)
* ↑ Alchemy Tried in the Fire: Starkey, Boyle, and the Fate of Helmontian Chymistry by William R. Newman, Lawrence M. Principe, University of Chicago Press, 2002 (ISBN 0226577112)
# Corazón

Corazón és un estratovolcà adormit de l'Equador, situat a uns 30 km al sud-oest de Quito, a la serralada Occidental, una secció de la gran serralada dels Andes. Presenta una caldera al cim, el qual s'eleva fins als 4.784 msnm.
La primera ascensió documentada del cim va tenir lloc el 20 de juliol de 1738 per Pierre Bouguer i Charles-Marie de La Condamine.

## Referències

* ↑ «El Corazon - Peakbagger.com». [Consulta: 4 gener 2021].
* ↑ «Global Volcanism Program | Corazón» (en anglès). [Consulta: 4 gener 2021].
* ↑ La Condamine, Charles-Marie de. Journal du voyage fait par ordre du Roi, a L'E'quateur, servant d'introduction historique a la mesure des trois premiers degre's du me'ridien. A Paris : de l'Imprimerie Royale, 1751, p.58
# Dick Nanninga

Dirk Willem Jacobus "Dick" Nanninga (17 de gener de 1949 a 21 juliol 2015) va ser un futbolista neerlandès, que va jugar per als clubs neerlandesos BV Veendam, Roda JC i MVV Maastricht. També va tenir un curt període amb el club de Hong Kong Seiko.
# Arturo María de Inchausti

Arturo María de Inchausti (1892-1986) fou un compositor i professor de música. Encara que la informació és escassa, es conserva la seva carta de dimissió com a professor de música de la Casa de Misericordia, Bilbao, el 24 d'octubre de 1930 “ a causa de dificultades de acomodación de horario”. Es desconeix, però, la seva durada en el centre.

## Obres

* Birjiña Maite, villancico coro a tres voces mixtes y estrofa de tenor, 1961
* ¡Oh pan de los Ángeles!, motet de 1915
* Despedida a Ntra Sra del Consuelo, 1915
* Estaciones de Via Crucis, 1914
* Meza euzkeraz, 1968
* Lamentos de las almas del purgatorio: a una voz o coro unísono, 1914
* Responso de difuntos Libera me domine a una sola voz o coro unísono
A més, va participar en les obres:
* Begoña'ko amaren ereserkia, 1975
* Gabon abestiak, 1968

## Referències

* ↑ LARRINAGA CUADRA, Itziar. «Los profesores de música de la Santa Casa de Misericordia de Bilbao» (en castellà). [Consulta: 30 desembre 2020].
* ↑ «Inchausti, Arturo María de (1892-1986)» (en castellà). [Consulta: 30 desembre 2020].
# Gumersind Brunet Castells

Gumersind Brunet Castells (Barcelona, 1905- França ?) fou un dirigent esportiu.
Va ser president de la secció de gimnàstica i esports de l'Ateneu Enciclopèdic Popular entre 1928 i 1939, i vicepresident del mateix Ateneu entre 1936 i 1939. També va ser membre de la junta directiva de la Federació Catalana de Lluita l'any 1933 i president de la Federació Catalana d'Atletisme entre gener i setembre de 1935. També entre 1934 i 1935 va ser president del Club Acció Atlètica, que editava la revista Atletisme, un referent en aquella època. Després de deixar la presidència, al mes de març de 1936 va ser elegit secretari del Comitè Català Pro Esports Populars (CCEP), organisme que havia d'organitzar l'Olimpíada Popular de Barcelona. Posteriorment, a finals d'octubre de 1936, i ja en plena Guerra Civil, va ser elegit membre del Comissariat de Cultura Física i Esports com a delegat de la CNT, i el 1937 es va integrar a l'exèrcit del Govern republicà, en el qual va fer d'instructor del seu campament de monitors de cultura física, i com a tinent va participar activament en el conflicte bèl·lic, després del qual es va exiliar a França, on va morir.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Esport Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2012. ISBN 978-84-412-2106-.
* ↑ Utset, Carles. Les Federacions Esportives catalanes i els seus presidents. Barcelona: UFEC, 2013. ISBN Gi.1233-2013.
* ↑ Santacana, Carles. FC d'Atletisme. Història de l'atletisme a Catalunya, 2012. ISBN 978-84-615-8281-5.
* ↑ «Presidents de la FC d'Atletisme». Arxivat de l'original el 2015-06-09. [Consulta: 16 març 2015].
# Lluís Moya Bareche

Lluís Moya Bareche és un economista mallorquí. Es llicencià en dret i econòmiques a la Universitat Complutense de Madrid, i en direcció d'empreses a l'IESE.
Fou delegat fundador de l'Il·lustre Col·legi d'Economistes de Balears (1968-1972), vicedegà del Col·legi d'Economistes i president de la Secció del Registre d'Economistes de Madrid per Balears (1991-2000) i degà president a partir del 2000. Ha publicat Análisis Ecónomico-finacnciero de las Principales Empresas de Baleares por sectores de Actividad (1a edició 1994 i 3a edició 2000).
Escriu articles al diari El Mundo. Segon premi de la II Edició del Premio Europa Prensa Escrita, Radio y Televisión de Baleares 1997, atorgat per la Comissió Europea, el Parlament Europeu i el Centre Balears Europa del Govern de les Illes Balears. Actualment té despatx professional d'Auditoria i Assessoria d'Empreses. És administrador únic d'Aguiló y Moya Auditoria, S.L. El 2003 va rebre el Premi Ramon Llull.
# El rey de la montaña

«El rey de la montaña» té aquests significats:
* El rey de la montaña, pel·lícula espanyola de 2007 dirigida per Gonzalo López-Gallego.
* El rey de la montaña, pel·lícula colombiana de 2023 dirigida per Camilo Vega.
# Charles Baron de Tornaco

Charles Baron de Tornaco (Vervoz, 12 de desembre de 1763 - Vervoz, 10 de desembre de 1837), també Charles Auguste de Tornaco de Vervoz, va ser un industrial i polític luxemburguès. Va néixer i va morir al castell de Vervoz a prop Clavier, Lieja.

## Biografia

La família Tornaco va venir de Sanem el 1738. L'emperador Carles VI els havia ennoblit amb la creació d'una baronia, pels seus serveis als Països Baixos. Charles-Auguste era el fill menor del baró Jean-Théodore de Tornaco.
A la seva joventut, va ser un oficial a l'exèrcit austríac. Ell va deixar l'exèrcit per convertir-se en un membre de la segona cambra dels Estats Generals holandesos.
Sota l'ocupació francesa, Napoleó el va nomenar alcalde de la ciutat de Luxemburg per decret el 5 d'abril de 1811, càrrec que va ocupar fins a juny de 1814. Es preocupava pel bé de la ciutat amb un profund sentit del deure, i també va representar els interessos de la ciutat davant les forces d'ocupació. De particular interès va ser la seva atenció pels soldats de tifus afligits de la ciutat.

## Referències

* 1 2 3 Beck, Fanny. «Was bedeuten die Straßennamen der Stadt?» (PDF) (en alemany). Ons Stad No. 86, 2007, p.51.

## Vegeu també

* Llista d'alcaldes de la Ciutat de Luxemburg
# Sai (arma)

El sai és una arma japonesa d'origen okinawenc. Es creu que va ser una eina agrícola que es va convertir en arma, però també s'afirma que va evolucionar des d'un principi com una arma. La seva forma bàsica és la d'una daga sense fil però amb una aguda punta, amb dues llargues proteccions laterals ('guarda mans' o tsuba en japonès) també punxegudes, unides a l'empunyadura. Els sai es construeixen de variades formes, en alguns, la punta central és rodona i llisa, mentre que altres és octagonal. El tsuba és tradicionalment simètric, amb les dues puntes apuntant cap al front, però hi ha algunes variacions del sai. En el disseny del Manji Sai desenvolupat per Taira Shinken les puntes estan oposades, és a dir, una punta cap al front i una altra cap enrere. Una altra variant és el jitter, que va ser molt usat per la policia japonesa en el període del Edo, aquest té només una punta al tsuba en la mateixa direcció de la punta principal.

## Vegeu també

* Kobudō
# Conferència de Cervera

La Conferència de Cervera va tenir lloc el 13 de juny de 1713 a la ciutat de Cervera entre el comte de Königsegg, en nom del mariscal Starhemberg, lloctinent de Carles III i el marquès de Grimaldi, en nom del Duc de Pòpuli, comandant en cap de l'exèrcit de Felip V, amb la presència d'emissaris anglesos. La conferència pretenia organitzar l'armistici i l'evacuació de tropes estrangeres que marcarien final de la Guerra de Successió Espanyola, tal com disposava el Tractat d'Utrecht, però va fracassar a causa de la negativa borbònica de respectar les llibertats catalanes.

## Referències

* ↑ «Conferència de Cervera». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Vegeu també

* Conveni de l'Hospitalet
# Diada per l'Autonomia

La Diada per l'Autonomia va ser una gran manifestació a favor de l'autonomia de les Illes Balears que es va celebrar a Palma el 29 d'octubre de 1977.
L'acte va ser promogut i coordinat per l'Obra Cultural Balear. La manifestació va ser convocada a les 18,00 hores a la Plaça d'Espanya. Hom calcula que s'hi congregaren unes 20.000 persones. Va ser la concentració humana més important feta mai a les Balears a favor de l'autogovern.
Al final de la manifestació, feren els parlaments en representació de les forces polítiques convocants Josep Maria Llompart, Antoni Serra i Bauçà i Ferran Gomila. Llompart llegí un escrit amb referències a la llengua catalana com a idioma de Mallorca, que fou rebutjat amb una xiulada per part del públic que reclamà «Mallorquí, mallorquí, mallorquí!», a la qual cosa Llompart respongué espontàniament, i fent ús de la megafonia: «Català, català, català!». La fermesa de Llompart ha restat a la memòria col·lectiva com un moment essencial per a refermar a les Illes Balears la defensa de la unitat idiomàtica i cultural dels països de llengua catalana

## Referències

* ↑ Mosquera, Roberto; Nadal, Antoni. El procés autonòmic balear (1976-1987). Edicions Documenta Balear, 1994.
# Artistas Intérpretes, Sociedad de Gestión

Artistes Intèrprets, Societat de Gestió (AISGE) és una entitat de gestió col·lectiva dedicada a la gestió de drets d'autor d'artistes de l'àmbit audiovisual (actors, ballarins, dobladors i directors d'escena). AISGE recapta drets pels següents conceptes:
* Còpia privada de fonogrames, videogrames i altres suports sonors i audiovisuals analògics o digitals.
* Comunicació pública d'actuacions artístiques en fonograma, obra o gravació audiovisual.
* Distribució mitjançant lloguer d'actuacions en fonogrames i audiovisuals.
Es va crear l'any 1990, el mateix any que va ser autoritzada pel Ministeri de Cultura com a entitat de gestió, en compliment de la Llei de Propietat Intel·lectual, mitjançant l'ordre de 30 de novembre de 1990. L'entitat va efectuar l'any 2004 l'última modificació dels seus estatuts. AISGE té sis delegacions d'atenció als socis a Madrid –on té domicili social– i a Barcelona, Santiago de Compostela, Donostia, Sevilla i València. La seu de la Fundació AISGE és a Madrid i cada delegació atén socis de les Comunitats autònomes més properes. Així, la delegació de Barcelona atén socis de Catalunya, Aragó i Balears.

## Referències

* ↑ Morera, Sergi. Societats gestores de drets d'autor a Espanya. Generalitat de Catalunya, 2007 [Consulta: 13 setembre 2014].
# El rey del barrio

El rey del barrio és una pel·lícula mexicana dirigida per Gilberto Martínez Solares i estrenada l'any 1950.

## Argument

Un jove ferrocarriler ("Tin Tan") està obstinat a protegir la seva veïna Carmelita (Silvia Pinal) a pesar que l'ajuda sempre és rebutjada. Tin Tan és en realitat un Robin Hood modern la banda de lladres del qual estafa a dones milionàries. La situació es complica quan una de les estafades, la "Nena" ("Vitola"), s'enamora d'ell.

## Repartiment

* Germán Valdés Tin Tan …Rey (Ferrocarriler / Cap de la banda)
* Silvia Pinal … Carmelita
* Marcelo Chávez … Policía
* Fanny Kauffman Vitola … La Nena
* Juan García … Peralvillo (Membre de la banda)
* Joaquín García Borolas … Borolas (Membre de la banda)
* Ramón Valdés Norteño (Membre de la banda)
* José Ortega … Sapo (Membre de la banda)
* Ismael Pérez "Poncianito" … Pepito
* Alejandro Cobo … Antonio (El borratxo)
* José Jasso Vecino (Invitat a la festa de Pepito)
* Alicia Téllez Girón … Virginia Pérez vídua de López
* Pompín Iglesias … L'apotecari
* Eugenia Galindo … (Tía de Carmelita)
* Carmen Cipriani … (Francesa)
* Elvira Lodi … Socorrito (Amiga de Tin Tan)
* Lupe del Castillo … Doña Remedios (Portera)
* Jaime Calpe … Felipito (Veí i amic de Pepito)
* Lupe Inclán … (Senyora que avisa que estan pegant Toñito)
* María Valdealde … (Anfitriona que contrata al cantaor)
* Yolanda Montez «Tongolele» (Rumbera)

## Recepció

La pel·lícula ocupa el lloc 18 dins de la llista de les 100 millors pel·lícules del cinema mexicà, segons l'opinió de 25 crítics i especialistes del cinema a Mèxic, publicada per la revista Somos en juliol de 1994.

## Referències

* ↑ El Rey del Barrio restaurada en Cineteca Nacional, revista Encuadres, 21 de febrer de 2019
* ↑ Scott L. Baugh. «Latino American Cinema: An Encyclopedia of Movies, Stars, Concepts, and Trends».
* ↑ «Las 100 mejores películas del cine mexicano». Arxivat de l'original el 8 de febrer de 2010. [Consulta: 23 gener 2009].

## Enllaços externs

* El rey del barrio a YouTube
* Fitxa tècnica a la pàgina del cinema mexicà del ITESM.
# Luciano Galbo

Luciano Galbo (Pàdua, Vèneto, 12 d'abril de 1943 – Trofarello, Piemont, 23 de setembre de 2011) va ser un ciclista italià que fou professional entre el 1964 i el 1968. En el seu palmarès destaca una victòria d'etapa al Giro d'Itàlia de 1965 i una edició del Giro del Vèneto.

## Palmarès

* 1965
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 1967
** 1r al Giro del Vèneto

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1964. 23è de la classificació general
* 1965. 21è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1967. 35è de la classificació general
* 1968. 87è de la classificació general

## Referències

* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a memoire-du-cyclisme.eu
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a sitodelciclismo.net
# Conferència d'Assemblees Legislatives Regionals Europees

La Conferència d'Assemblees Legislatives Regionals Europees (CALRE) fou fundada a Oviedo el 1997; reuneix setanta-quatre presidents de les assemblees legislatives d'àmbit subestatal dels estats membres de la Unió Europea: els parlaments de les comunitats espanyoles, les regions italianes, els estats federats alemanys i austríacs, les regions portugueses de les Açores i de Madeira, Escòcia i Irlanda del Nord al Regne Unit, Ǻland a Finlàndia i les comunitats i regions de Bèlgica. Els seus objectius, formulats el 1998, s'adrecen a preservar el principi de subsidiarietat en el procés d'integració europea, ser un estímul en el control parlamentari dels afers europeus, promoure l'intercanvi d'informació entre els membres de Calre i entre el Parlament Europeu i els parlaments dels estats, i actuar com a òrgan del parlamentarisme regional a Europa.

## Referències

* ↑ «Conferència d'Assemblees Legislatives Regionals Europees». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «La Conferència de les Assemblees legislatives regionals europees se solidaritza amb Forcadell». VilaWeb, 21-12-2016. [Consulta: 27 novembre 2022].
# Artistas para la Habana

Artistas para la Habana és una sarsuela amb llibret de Rafael Maria Liern i Augusto Madán i música de Francisco Barbieri. Es va estrenar el 1877, sent una de les sarsueles més famoses a l'Estat espanyol a finals del segle xix. Amb la derrota espanyola a la Guerra de Cuba, l'obra perd popularitat, esdevenint desconeguda per la dècada del 1980. El 1984 es recupera amb una adaptació de José María Rodríguez Méndez, i direcció escènica d'Enrique Benlloch.

## Referències

* ↑ Casares, Emilio. Francisco Asenjo Barbieri: El hombre y el creador (en castellà). Editorial Complutense, 1994. ISBN 978-84-8048-065-9.
* 1 2 Franco, Enrique «Tonadilla y género chico». El País [Madrid], 09-07-1984. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «Belloch, Enrique». Diccionari de l'Audiovisual Valencià. [Consulta: 26 novembre 2022].
# Guillemites (desambiguació)

«Guillemites» té aquests significats:
Grups de persones que han pres el nom de guillemites:
* Orde de Montevergine o benedictins guillemites, orde religiós monàstic fundat en 1126 per Sant Guillem de Vercelli, avui congregació de l'Orde de Sant Benet.
* Eremites de Sant Guillem o guillemites, orde religiós eremítico-monàstica, fundada el 1158 a Malavalle, seguint l'exemple de Sant Guillem de Malavalle.
* Guillemites de Milà, moviment religiós, considerat com a heretgia sorgit a Milà cap al 1260 a l'entorn de Guillema de Bohèmia.
* Guillemita, partidari de Guillem III d'Anglaterra en la Guerra Guillemita d'Irlanda.
# El Planot (Riells del Fai)

El Planot, és una plana agrícola del terme municipal de Bigues i Riells, al Vallès Oriental, en territori del poble de Riells del Fai. Està situat a ponent del poble, al sud-oest de Can Jaume i al nord-est del Molí de la Pineda, al sud-oest del Pla de la Vinya, a la dreta del torrent de Llòbrega.
# Lusos

Lusos (grec antic: Λουσοί) era una antiga ciutat del nord d'Arcàdia, originàriament independent i que més tard va caure sota el domini de Clítor. Era en una plana a l'alta vall del riu Aroànios, probablement a la localitat de Sudenà (Σουδενά, reanomenada Κάτω Λουσοί el 1928), al peu del mont Aroània.
La plana de Lusos està envoltada de turons, i tres rierols que la travessen formen un petit llac que Plini el Vell anomena Lacus Clitorius. El clima de la zona és humit i fred, i allà es cultivava la millor cicuta.
Lusos era encara independent a la 58a Olimpíada (any 544 aC), i es registra una victòria als Jocs Pítics de l'any 546 aC aconseguida per Agèsilas de Lusos en la carrera de cavalls. Probablement va caure en mans de Clítor cap a l'any 500 aC, però no n'hi ha cap referència. No apareix la ciutat en cap fet històric rellevant fins que va ser saquejada pels etolis durant la guerra social, entre els anys 500 i 470 aC, i en temps de Pausànies ja no hi havia ni les ruïnes de la ciutat. El nom es va conservar per l'existència del tempre d'Artemisa Lúsia o Hemeràsia. Aquest temple, segons la tradició, el va fundar Pretos, rei d'Argos, perquè quan les seves filles, les Prètides, vagaven boges pel Peloponnès, es van refugiar en una gran cova pròxima a aquell lloc. D'allí les va rescatar Melamp, que les va purificar i les va rentar amb aigua d'una font sagrada que tenia la propietat que qui en bevia perdia per sempre el gust pel vi. Aquest temple era considerat per tot el Peloponnès com un lloc sagrat i inviolable. Els etolis també l'havien saquejat. La font estava situada prop de Lusos, a uns 40 estadis de Cineta. Del temple en resten unes ruïnes, i a prop hi ha una gran cova.

## Referències

* ↑ Alberich i Mariné, Joan (dir.); Cuartero i Iborra, Francesc J. (dir.). Diccionari Grec-Català. Enciclopèdia Catalana - Fundació Institut Cambó, 2015, p. 1094. ISBN 9788441224223.
* ↑ Λιθοξόου, Δημήτρη. «Μετονομασίες των χωριών της Ελλάδας». Δημήτρης Λιθοξόου. [Consulta: 27 gener 2021].
* ↑ Smith, William (ed.). «Lusi». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 15 desembre 2020].
# Checksum

Una suma de verificació o checksum és una mesura molt simple per a protegir la integritat de dades, verificant que no hagin estat corrompudes. És utilitzat per a comunicacions (internet, comunicació de dispositius, etc.) i per a dades emmagatzemades (arxius comprimits, discs portàtils, etc.), i el tipus de checksum més popular és el control cíclic de redundància (CRC).
El procés consisteix a sumar cada un dels components bàsics d'un sistema (generalment cada byte) i emmagatzemar el valor del resultat. Posteriorment es realitza el mateix procediment i es compara el resultat amb el valor emmagatzemat. Si ambdues sumes concorden, s'assumeix amb certa seguretat que les dades no han estat danyades.
La manera més simple de checksum no detecta una varietat de corrupcions; particularment no canviarà si:
* Es canvia l'ordre dels bytes de la informació.
* S'agreguen o s'eliminen bytes de valor igual a zero.
* Múltiples errors que es cancel·len uns amb els altres.
Els tipus de control de redundància més sofisticats, incloent el checksum de fletcher, Adler-32 i el control de redundància cíclica (CRC) són dissenyats per a tractar aquestes deficiències i consideren no només el valor de cada byte sinó també el de la seva posició. El cost de la capacitat de detectar més tipus d'error augmenta juntament amb la complexitat de l'algorisme de comprovació.
Aquests tipus de control per redundància són útils en la detecció de les modificacions accidentals com ara corrupció de les dades o els errors d'emmagatzematge en un canal de comunicacions. Tot i això, no proporcionen cap seguretat contra un agent malèvol mentre la seva estructura matemàtica sigui simple. Per a proveir aquest tipus d'integritat, és necessari l'ús d'una funció criptogràfica hash, com ara SHA-256. S'han trobat col·lisions en SHA-1 (actualment l'opció més popular) però no hi ha evidència a data de 2005 que SHA-256 sofreixi deficiències similars.
En UNIX hi ha una eina anomenada cksum que genera un CRC-32 i un checksum per a un arxiu determinat donat com a paràmetre.

## Vegeu també

* Algorisme de Luhn
* Bit de paritat
* Dígit verificador
* Llista d'algorismes de suma de verificació

## Enllaços externs

* Jacksum, un projecte open source amb diverses funcions de verificació de dades.