OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fabio Armiliato

Fabio Armiliato (Gènova, 17 d'agost de 1956) és un tenor italià amb una carrera consolidada internacional. El seu matrimoni amb la soprano Daniela Dessì s'ha concretat en una de les parelles artístiques fonamentals de la recent història de l'òpera.

## Biografia

Va estudiar al Conservatori Niccoló Paganini de la seva ciutat i va debutar el 1984 com Gabriele Adorno en Simon Boccanegra de Verdi, a Gènova, i més tard com «Licinio» en La Vestale de Gaspare Spontini, a Jesi. El 1990 va participar en el cicle Puccini de l'Òpera de Flandes (Anvers) dirigit per Robert Carsen.
El 1993 va debutar al Metropolitan Opera de Nova York amb Il Trovatore, tornant més tard amb Aida, Cavalleria rusticana, Don Carlo, Simon Boccanegra, Fedora, Tosca i Madama Butterfly. Altres debuts són els del Teatre alla Scala de Milà, Opéra de Paris, Òpera de San Francisco, Teatro Real de Madrid, Teatre Colón de Buenos Aires o la Wiener Staatsoper. També s'han convertit en carta de presentació del mestre Armiliato el seu Pinkerton de Madama Butterfly que ha interpretat en el New National Theatre de Tòquio en una gira del Teatre dell'Opera de Roma.
Marco Armiliato, germà del tenor, és director d'orquestra.

## Liceu

Actuacions al Gran Teatre del Liceu, sempre al costat de Daniela Dessì menys a Madama:
* 2003 Aida
* 2004 Tosca
* 2006 Manon Lescaut
* 2006 Madama Butterfly
* 2007 Andrea Chénier
* 2008 Turandot

## Premis

* 2000: Premi Beniamino Gigli

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Can Tet

Can Tet és una casa del municipi de Vilamacolum (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Cant Tet és un edifici de grans dimensions situat al centre del poble, a prop de l'ajuntament. La seva façana principal és de carreuada. El portal és d'arc de mig punt, de gran dovellatge. Al seu damunt hi ha una finestra gòtica d'arc conopial decorat amb arabesc calat. S'hi pot veure també una altra finestra gòtica, coronella, geminada, d'arquets trilobulats, que no conserva la comuna ni el capitell. Ambdues obertures posseeixen decoració floral a les impostes. A la part inferior de l'edifici podem trobar llargues espitlleres, fet que fa pensar que aquest edifici era fortificat.

## Història

Aquest casal és el resultat de l'annexió d'un cos a la torre de defensa preexistent, situada a la banda dreta de la façana principal. Encara que resulta molt difícil establir una cronologia precisa en aquest tipus d'edificis per causa de les modificacions experimentades, sembla que el moment de construcció es pot datar entre els segles XV-XVI. A aquest període corresponen les finestres de tipologia gòtic- renaixentista.

## Referències

* 1 2 «Can Tet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Joahaz de Judà

Segons la Bíblia, Joahaz (en hebreu יהואחז בן-יאשיהו Yehoahash ben Yôšiyyāhû) va ser el dissetè rei de Judà i l'últim que va regnar com a sobirà independent. Va regnar 3 mesos al 609 a.n.e. segons la cronologia tradicional, o al 628 a.n.e. segons la cronologia bíblica. Va ser fill i successor de Josies. El nom de la seva mare era Hamutal. Després de la mort de Josies a les mans del faraó Necó II d'Egipte, el poble va escollir Joahaz com a successor al tron, encara que no era el més gran dels fills de Josies que aleshores vivien.
Joahaz tenia 23 anys quan va començar a regnar. La seva governació va durar només tres mesos fins que Necó II el va tancar a la presó de Riblà. Més tard va ser dut a Egipte, on va morir en captivitat. El Faraó va fer rei el seu germà Joiaquim.

## Referències

* ↑ 2Re 23:31
* ↑ 2Re 23:29, 30
* ↑ 2Re 23: 31-34; Jer 22: 10-12
# Fur

«Fur» té aquests significats:
* Furs, lleis creades per a constituir com a nació, principat o regne un territori conquerit
* Fur (grup humà) cultura pròpia de Darfur
* Llengua fur
* Fur (illa) illa de Dinamarca al Limfjord
Viccionari
# Busca el teu refugi

Busca el teu refugi (títol original en anglès: Run for Cover) és un western estatunidenc de Nicholas Ray, estrenada el 1955. Ha estat doblat al català.

## Argument

Quan Matt Dow surt de la presó, simpatitza amb Davey Bishop, a qui coneix per casualitat. Tots dos són víctimes d'una emboscada en el transcurs de la qual Davey és ferit. És cuidat a la granja dels Swenson, on Helga s'enamora de Matt. Aquest accepta el lloc de xèrif que se li proposa. Però aviat el passat torna a la superfície quan la banda de Gentry, vell associat de Matt, arriba a la ciutat per venjar-se d'ell.

## Repartiment

* James Cagney: Matt Dow
* Viveca Lindfors: Helga Swenson
* John Derek: Davey Bishop
* Jean Hersholt: Mr. Swenson
* Grant Withers: Gentry
* Jack Lambert: Larsen
* Ernest Borgnine: Morgan
* Ray Teal: xèrif
* Irving Bacon: Scotty
* Trevor Bardette: Paulsen
* John Miljan: Major Walsh
* Gus Schilling: Doc Ridgeway
* Phil Chambers: Andrew, el còmplice de Morgan

## Referències

* ↑ esadir.cat. Busca el teu refugi. esadir.cat.
* ↑ «Run for cover». The New York Times.
# Collar d'ambre per a la dentició

El collar d'ambre per a la dentició, també disponible en format polsera, és un collar d'ambre o de poliestirè que, segons els seus distribuïdors, serveix per mitigar el dolor que senten els nens durant la dentició. Segons algunes webs, també protegeix contra les influències negatives d'equips elèctrics com ordinadors, televisors, telèfons mòbils i forns microones.
Encara que ha estat un producte molt venut per tot el món, no hi ha cap prova que demostri la seva eficàcia. A més, aquests productes s'han considerat perillosos pel risc d'estrangulació o de la ingestió de les peces. S'han arribat a documentar casos de mort del nadó per estrangulament amb aquests collars.
L'Acadèmia Americana de Pediatria recomana com a alternatives fregar les genives inflamades amb un dit net o usar un anell de goma per a la dentició perquè el nounat pugui mastegar-lo.

## Suposat funcionament

Els venedors afirmen que es basen en el folklore medicinal d'ambre per proporcionar possibles efectes terapèutics de l'àcid succínic per reduir el dolor. Aquesta tradició es basa en el fet que el nadó rebi una dosi terapèutica d'àcid succínic a través de l'absorció percutània.
El problema és que, per produir àcid succínic, l'ambre ha de ser escalfat per sobre de 185 °C i això no és probable que es produeixi durant el contacte amb la pell dels nadons. Una altra possibilitat és que els olis de la pell dissolguessin l'ambre, però perquè això succeís, seria necessari escalfar l'ambre molt per sobre de 37 °C, la temperatura del cos, perquè fos mal·leable. A més, hi ha poques proves que l'àcid succínic proporcioni algun efecte analgèsic.
Les que no són d'ambre, sinó de poliestirè, són venudes com a material electromagnètic.

## Referències

* 1 2 Collares dentición, una web que ven aquest producte (castellà)
* 1 2 Amber-teething-necklace.com, una de les moltes webs que ven aquest producte (anglès)
* ↑ Diario Vasco, 21-04-2007 (castellà)
* ↑ La Opinión de Zamora, 01-07-2008 (castellà)
* ↑ Consumer.es, 21-04-2007 (castellà)
* ↑ Málaga Hoy, 07-09-2009 (castellà)
* 1 2 https://www.eldiario.es/zonacritica/collares-denticion-inutiles-peligrosos_6_849775024.html
* ↑ Chemicalland21.com (anglès)
# Milan Menten

Milan Menten (Bilzen, 31 d'octubre de 1996) és un ciclista belga, professional des del 2018, quan firmà un contracte de dos anys per l'equip Sport Vlaanderen-Baloise. Des del 2023 corre a l'equip Lotto Dstny. En el seu palmarès destaca la victòria a Le Samyn del 2023.

## Palmarès

* 2014
** Vencedor d'una etapa al Trofeu Karlsberg
* 2015
** Vencedor d'una etapa al Tour de Flandes Oriental
* 2016
** Vencedor d'una etapa al Tour de Namur
* 2017
** 1r al Gran Premi Jules Van Hevel
** Vencedor d'una etapa al Tour de Lieja
* 2018
** 1r al Gran Premi Briek Schotte
* 2021
** Vencedor d'una etapa al Tour de Croàcia
* 2022
** 1r al Gran Premi de Lillers-Souvenir Bruno Comini
* 2023
** 1r a Le Samyn

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2023. 142è de la classificació general

## Referències

* ↑ James Odvart. «Milan Menten : « Logique d'avoir des déçus »», 08-09-2017.
* ↑ «Lotto–Dstny». UCI. [Consulta: 18 gener 2023].
* ↑ «Team – Lotto–Dstny». Lotto Dstny. [Consulta: 18 gener 2023].
* ↑ Antoine Hick. «Sensation au GP Samyn : le Belge Milan Menten (Lotto-Dstny) rafle la course au sprint !», 28-02-2023. [Consulta: 28 febrer 2023].

## Enllaços externs

* Milan Menten a ProCyclingStats
# James Hepburn

Jacob Hepburn (c. 1534 - el 14 d'abril de 1578) fou el primer Duc de les illes Òrcades i quart de comte de Bothwell i notori sobretot pel seu matrimoni amb Maria, reina dels escocesos, com el seu tercer marit. Era el fill del tercer comte de Bothwell i Agnes Sinclair, filla al seu torn del tercer Lord Sinclair. Duia el títol de Lord Hailes des del seu naixement. Va succeir al seu pare com el quart comte de Bothwell en 1556.

## Bibliografia

* The Royal Families of England Scotland and Wales, with their descendants, etc., per John i John Bernard Burke, Londres, 1848, vol. 2, pedigree XII.
* Scottish Kings, a Revised Chronology of Scottish History, 1005–1625, por Sir Archibald H. Dunbar, Bart., Edimburg, 1899, p. 256.
* Lines of Succession, por Jiri Louda & Michael Maclagan, Londres, 1981.
* Mary Queen of Scots, por Antonia Fraser, 13.ª reimpresión, Londres, 1989, ISBN 0-297-17773-7.
| Precedit per: Henry Stuart, Lord Darnley | Rei consort d'Escòcia 1567 | Succeït per: Anna de Dinamarca |
# Estudi de casos i controls

Un estudi de casos i controls és un tipus d'estudi observacional en el qual dos grups existents que difereixen en el resultat són identificats i comparats sobre la base d'algun suposat atribut causal.
Els estudis de casos i controls s'utilitzen sovint per identificar factors que poden contribuir a una afecció mèdica mitjançant la comparació dels subjectes que tenen aquesta condició/malaltia (els «casos») amb pacients que no tenen la condició/malaltia però que d'altra manera són similars (els «controls»). Requereixen menys recursos però proporcionen menys evidència de inferència causal que una prova controlada aleatòria. Només obtenim una oportunitat relativa d'un estudi de casos i controls que és una mesura de força d'associació inferior en comparació amb el risc relatiu.

## Referències

* ↑ Montesó-Curto, Pilar. «Figura 3 - Estudi de casos i controls». A: Investigació en infermeria: teoria i pràctica. Universitat Rovira i Virgili, 2015, p. 49-51. ISBN 978-84-8424-368-7.
* ↑ «8. Case–control and cross sectional studies». [Consulta: 5 març 2012].
# Can Thió (Caldes de Malavella)

Can Thió és una masia situada al nucli urbà de Franciac, dins el terme municipal de Caldes de Malavella (Selva). Forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És l'actual casa pairal de la família Thió, que inclou també Can Thió de la Bassa i l'Hostal de la Thiona. Presenta una estructura dues plantes i teulada a doble vessant, inclinada cap a les façanes laterals, i ràfec doble. Totes les obertures de la façana són quadrangulars amb llinda monolítica. Adossat al costat dret de la masia hi ha una galeria, a la qual s'hi accedeix des de la casa, per una porta que conserva una llinda monolítica amb un relleu.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Thió». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 octubre 2014].
# Joc de l'amic invisible

El joc de l'amic invisible se celebra generalment quan s'acosta Nadal. En aquest joc un grup de persones es fan regals els uns als altres, amb les condicions següents: que cadascú faci i rebi només un regal, i mantenir l'anonimat de l'autor del regal. A més, es poden aplicar altres regles, com ara limitar el cost del regal (normalment de baixa quantia), fixar-ne la temàtica o impedir regals entre persones concretes (per exemple entre parelles). El sorteig previ per a determinar qui fa un regal a qui se sol celebrar mitjançant paperets, però les noves tecnologies permeten fer-ho per Internet.
Una modalitat que darrerament està agafant força és l'anomenat Elefant Blanc (de l'anglès White Elephant), en què es regalen trastos o rampoines i que permet altres accions, com ara «robar» o intercanviar el regal que t'ha tocat per un que t'agradi més i que hagi estat regalat a una altra persona, etc.

## Referències

* ↑ Espinal, M. Teresa (Maria Teresa). Diccionari de sinònims de frases fetes. [Bellaterra]: Universitat Autònoma de Barcelona, 2004. ISBN 84-490-2346-7.
* ↑ «Els amics invisibles busquen regal». Diari Ara [Barcelona], núm.387, 2011, p.34. ISSN: 2014-010X.
# Abilene (Síria)

Abilene o simplement Abila (grec antic: Ἀβιληνή, Ἄβιλα) va ser una regió de Celesíria, que tenia com a ciutat principal Abila. Els límits no estan gaire ben definits però sembla que incloïa les vessants orientals de l'Antilíban i s'estenia entre Iturea-Gaulanítida-Batanea al nord i la Decàpolis al sud. Flavi Josep considera la regió un regne separat fins a l'any 37.
Governada per Ptolemeu de Calcis o Bashan (fill de Mennaeus), el va succeir l'any 40 aC el seu fill Lisànies I d'Abilene. En aquest temps el regne comprenia Auranítida, Traconítida, Batanea, Gaulanítida i Iturea i la mateixa Abilene. L'any 33 aC Lisànies va morir executat per orde de Cleòpatra VII, i per una mena de compra el principat va passar al cap tribal Zenòdor de Traconítida. Les seves incursions a territoris veïns van fer que el 24 aC August el privés almenys de Traconítida, Auranítida i Batanea. Va anar a demanar la restitució l'any 20 aC a August, que era a Síria, però va morir a Antioquia. La major part de Gaulanítida i Iturea van ser donades llavors a Herodes el Gran i a la seva mort el 4 aC sembla que les dues regions van passar al seu fill Herodes Filip.
De la ciutat no se'n pot dir res més fins que un Lisànies II d'Abilene apareix governant aquesta regió (almenys). Si la tenia des de l'any 20 aC o la va rebre després, l'any 4 aC en un repartiment amb Filip, no se sap del cert.
Filip va morir l'any 34 i els seus territoris van ser annexats a la província de Síria. Abilene i potser una part de Gaulanítida (almenys) les va tenir Lisànies II fins al 37, quan aquests territoris i els que havien estat annexats a Síria, van ser concedits a Herodes Agripa I pel seu amic l'emperador Calígula. Claudi, també amic d'Agripa, li va confirmar la donació i encara hii va afegir Judea i Samària. Flavi Josep diu primer que va ser Calígula, i després que va ser Claudi qui va cedir Abilene a Agripa però sembla que la segona vegada més aviat en va ser una confirmació. Va morir l'any 44 i el territori es va incorporar a la província de Síria fins que el 48 la va rebre Herodes Agripa II que la va cedir el 52 o 53 a Aristòbul Asmoneu.
L'any 66 els jueus locals es van revoltar i Plàcid, general de Vespasià va conquerir la ciutat cap a l'any 69. L'emperador la va annexionar a la província de Síria. Agripa II, aliat de Roma, que havia renunciat al regne de Calcis el 52 a canvi de Traconítida, Auranítida i Batanea, segurament va cedir Abilene en aquell moment. Abilene es va incorporar a Síria no més tard de l'any 70.

## Llista de governants

* Ptolemeu de Calcis 85-40 aC
* Lisànies I 40-33 aC
* Zenòdor de Traconítida 33-24 aC
* Herodes el Gran 24 aC-4 aC
* Lisànies II 4 aC- 37
* Herodes Agripa I 37-44
* A Síria (província romana) 44-48
* Herodes Agripa II 48-52
* Aristòbul Asmoneu rei de Calcis 52-69?
* A Síria (província romana) 70?

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Abilene». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 15 juliol 2022].
Viccionari
# Blackburn

Blackburn és una ciutat del comtat de Lancashire, Anglaterra, amb una població de poc més de 100.000 habitants.
La ciutat és famosa per tenir el club de futbol Blackburn Rovers de la Premier League, la primera divisió del futbol anglès. Fou durant la Revolució industrial un important centre de la indústria tèxtil.

## Referències

* ↑ «KS01 Usual resident population: Census 2001, Key Statistics for urban areas». National Statistics. Office for National Statistics. [Consulta: 9 juliol 2008].
# Carles Francino i Murgades

* Aquest article tracta sobre el periodista català. Vegeu-ne altres significats a «Carles Francino i Navarro».
Carles Francino i Murgades (Barcelona, 3 de gener de 1958) és un periodista català. Té la carrera de Periodisme, que va estudiar a la Universitat Autònoma de Barcelona. És pare de l'actor Carles Francino i Navarro.

## Biografia

Va començar a treballar a Ràdio Tarragona. Després va continuar treballant per a la Cadena COPE de Reus, emissora de la qual va ser redactor d'esports i informació general, més tard va passar a incorporar-se a la delegació a Tarragona d'aquesta emissora i ser el responsable dels informatius. El 1987, va fitxar per a Ràdio Reus, emissora local de Reus de la Cadena Ser. A Ràdio Reus és on va conèixer a Andreu Buenafuente, ambdós actualment amics. En fou el director de Ràdio Reus i després també de Ràdio Salou i de Ràdio Móra d'Ebre, totes elles emissores locals de la Cadena Ser.
L'agost del 1990 es va traslladar cap a Madrid per a dirigir els serveis informatius del nou canal de Sogecable, Canal Plus. Va presentar els informatius nocturns i a més, va presentar la gala d'inauguració del Canal Plus.
El 1994 va fitxar per a Televisió de Catalunya, on ha estat durant 11 anys la cara dels Telenotíces, un dels presentadors dels informatius més populars com també ho han estat Àngels Barceló i Helena García Melero. Ha fet algunes temporades el Telenotícies migdia i algunes altres el Telenotícies vespre. També ha estat el sots-director dels serveis informatius de TVC. Durant les nits electorals, Carles Francino era el responsable de fer l'anàlisi dels resultats electorals, amb un gran domini de les llistes electorals, forquilles i infografies. Va acomiadar-se del públic de TVC el 2 de setembre del 2005.
Aleshores, havia fitxat un altre cop per a la Cadena Ser per a dirigir i presentar el mític programa Hoy por hoy. El fet de presentar aquest programa que sempre havia estat presentat i dirigit per Iñaki Gabilondo (el qual també fou el creador i la "imatge" del programa), va ser tot un repte per a Carles Francino. Carles Francino dirigeix i presenta actualment Hoy por hoy a la Cadena Ser des de Madrid i des del 19 de setembre del 2005.
El 1999 va rebre el Premi Ciutat de Barcelona per la seva professionalitat i el 2003 va obtenir el Premi Lliri de l'Associació de Dones Periodistes de Catalunya. El 2022 va ser reconegut amb el premi Ondas a la trajectòria o millor tasca professional.

## Referències

* ↑ Carles Francino Murgades a biografies.es
* ↑ Carles Francino toma el relevo al web de la Cadena Ser
* ↑ Carles Francino a periodista digital.com
* ↑ «Activitats. Guardons dels premis periodístics». Associació de Dones Periodistes de Catalunya. [Consulta: 27 desembre 2020].
* ↑ «Los Premios Ondas 2022 reconocen la trayectoria de Carles Francino: consulta la lista completa de ganadores» (en castellà). Cadena SER, 26-10-2022. [Consulta: 26 octubre 2022].

## Enllaços externs

* Lloc web del programa Hoy por Hoy Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine. a la Cadena Ser, del qual Francino és el director.
# Estat Valencià del Benestar

Estat Valencià del Benestar fou una coalició electoral formada per a les eleccions generals espanyoles del 2023, amb la participació de República Valenciana-Partit Valencianista Europeu i Via Mediterrània.
Presentant-se a la Circumscripció Electoral de València, el seu cap de llista fou Enric Bataller i Ruiz, exdiputat de Compromís, que va obtenir 1.400 vots (0.05%).

## Referències

* ↑ S.L, EDICIONES PLAZA. «Obreristas, animalistas, comunistas, 'buena gente', centristas y tercera edad, los otros partidos de las elecciones» (en castellà). [Consulta: 14 juliol 2023].
* ↑ «Ressituar el valencianisme de cara al 23-J». El Temps, 21-07-2023. [Consulta: 23 juliol 2023].
* ↑ González, Mireia. «Elecciones generales: hay vida después de Compromís». Las Provincias, 10-07-2023. [Consulta: 14 juliol 2023].
# Cape Canaveral Air Force Station Skid Strip

Cape Canaveral AFS Skid Strip (codi OACI: KXMR, FAA LID: XMR) és un aeroport militar al Cape Canaveral Air Force Station (CCAFS), a 7 milles nàutiques (11 km) al nord-est de Cocoa Beach, Florida. Compta amb una pista d'aterratge pavimentada amb asfalt designada 13/31 que fa 3.048 per 61 m. La instal·lació és propietat de la Forces Aèries dels Estats Units d'Amèrica (USAF).
Aquest aeroport està assignat a tres lletres amb el location identifier de XMR de la Federal Aviation Administration, però no té cap codi d'aeroports IATA.
La pista va ser anomenada per primera vegada Skid Strip pels míssils de creuer SM-62 Snark (que no tenien rodes) que tornaven de les proves de vol que havien lliscar per detenir-se.
A la dècada de 1960, el Douglas C-133 Cargomaster era un visitant freqüent, portant míssils Atlas i Titan modificats, utilitzats com a vehicles de llançament per a programes espacials tripulats i no tripulats que van conduir als allunatges del programa Apollo. El Skid Strip va ser utilitzat per les aeronaus de transport de la NASA Pregnant Guppy i Super Guppy transportant l'etapa superior S-IVB pels coets Saturn IB i Saturn V utilitzats pel programa Apollo.
Actualment, és utilitzat principalment per les aeronausC-130 Hercules, C-17 Globemaster III i C-5 Galaxy de la USAF pel transport de càrregues de satèl·lits al CCAFS per muntar-les amb els vehicles de llançament.
El CCAFS Skid Strip de vegades es confon amb el Shuttle Landing Facility de la NASA, però aquesta pista, especialment construïda per al Transbordador Espacial, que està ubicat a Merritt Island a l'adjacent John F. Kennedy Space Center.

## Vegeu també

* Shuttle Landing Facility (KSC)

## Referències

* 1 2 FAA Airport Master Record for XMR (Form 5010 PDF), effective October 25, 2007
* ↑ «Airline and Airport Code Search». International Air Transport Association (IATA). [Consulta: 14 novembre 2016].
* ↑ «Cape Canaveral AFS Skid Strip (IATA: none, ICAO: KXMR, FAA: XMR)». Great Circle Mapper. [Consulta: 14 novembre 2016].
* ↑ Lethbridge, Clifford. «Snark Fact Sheet». Spaceline, 1998. [Consulta: 16 setembre 2012].

## Enllaços externs

* Informació de l'aeroport del World Aero Data
# Abilio Calderón Rojo

Abilio Calderón Rojo (* Grijota, 22 de febrer de 1867 - † Palència, 10 de juliol de 1939) fou un advocat i polític espanyol, fou Ministre de Foment i ministre de Treball, Comerç i Indústria durant el regnat d'Alfons XIII.

## Biografia

Membre del Partit Conservador inicia la seva carrera política com a diputat al Congrés a l'obtenir un escó en les eleccions de 1898 en representació de Palència, escó que tornaria a obtenir en tots els processos electorals celebrats fins a 1923 i, després de la dictadura del general Primo de Rivera, en les tres eleccions celebrades durant la II República formant part, en la primera d'elles, de la facció política denominada castellanista agrària independent (l'únic que figura en l'arxiu del Congrés dels Diputats amb tal adscripció) i a les dues següents com a independent.
Va ocupar el càrrec de director general d'Administració Local i d'Obres Públiques, sent autor de la llei que feia el Canal de Castella un canal de reg. També fou governador civil de Madrid en 1917. Va ser nomenat ministre de Foment entre el 20 de juliol i el 12 de desembre de 1919 en el govern que va presidir Sánchez de Toca i ministre de Treball, Comerç i Indústria entre el 8 de març i el 7 de desembre de 1922 en el gabinet presidit per Sánchez Guerra.
Fou un dels vint-i-dos juristes addictes a la revolta de 1936 qui, designats pel Ministeri de Governació el 21 de desembre de 1938, van elaborar el “dictamen sobre la il·legitimitat dels poders actuants el 18 de juliol de 1936”.
El seu nebot-besnet, Ramón Calderón, va ser elegit president del Reial Madrid en 2006.

## Referències

* ↑ Fitxa en el Congrés dels Diputats
* ↑ Abilio Calderón Rojo, Real Academia de la Historia

## Bibliografia

* Barreda, Pedro-Miguel. Don Abilio Calderón Rojo: Palencia paso a paso. Palencia: Caja España, 1991. ISBN 84-87739-18-0
* Fraile Hijosa, Mariano «D. Abilio Calderón Rojo, defensor del Nuncio del Tribunal de la Rota en el congreso de la II Republica». Publicaciones de la Institución Tello Téllez de Meneses, 52, 1985, pàg. 193-254.