OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# To muscular

El to muscular, també conegut com a tensió muscular residual o to, és la contracció parcial, passiva i contínua dels músculs. Ajuda a mantenir la postura i sol decréixer durant la fase REM del son.
Es refereix a la tensió (contracció parcial) que exhibeixen els músculs quan es troben en estat de repòs, la qual és mantinguda gràcies a l'acció de les unitats motores respectives i gràcies al correcte funcionament del reflex miotàtic.
Hi ha impulsos nerviosos inconscients que mantenen els músculs en un estat de contracció parcial. Si hi ha un sobtat estirada o estirament, el cos respon automàticament augmentant la tensió muscular, un reflex que ajuda tant a protegir-se del perill com a mantenir l'equilibri.
En condicions normals el to muscular és mantingut inconscientment i sense fatiga per mitjà de l'activitat del sistema nerviós, principalment per l'acció dels fusos musculars i del circuit del reflex miotàtic específic, ocorren llavors contraccions parcials i asincròniques de les fibres musculars, d'aquesta forma es manté un to muscular adequat i sense fatiga, ja que les fibres musculars que es contrauen van rotant de manera que no es mantenen contretes de manera permanent sinó que cedeixen la funció a altres en un cicle coherent. D'altra banda el to muscular desapareix si es destrueix alguna part del reflex monosináptico.
Hi ha trastorns físics que poden fer que hi hagi un to muscular anormalment baix (hipotonia) o anormalment alt (hipertonia).
La presència d'una innervació gairebé contínua deixa clar que el to descriu una condició de base. No hi ha, en general, cap estat en repòs en estar l'activació present.
En oftalmologia, el to pot ser una consideració important en la cirurgia ocular, com en la manipulació dels músculs extraoculars per corregir l'estrabisme. Les aberracions de tonicitat estan associades amb moltes malalties oculars (pi, la Síndrome d'Adie).
En qüestions de músculs esquelètics, tant els músculs extensors com els flexors usen el terme "to" per referir-se a l'enervació "en repòs" o normal que manté les posicions dels ossos.
El múscul cardíac i el múscul llis, encara que no estan directament relacionats amb l'esquelet, també tenen to en el sentit que encara que les seves contraccions no estan aparellades amb les dels músculs antagonistes, el seu estat de no contracció es caracteritza per l'enervació, que de vegades resulta aleatòria.

## Referències

* Ganong, W. Fisiopatología Médica: introducción a la medicina clínica. El Manual Moderno, 2007.
# Toulouse School of Economics

Toulouse School of Economics (TSE) és una escola d'economia europea amb seus a Tolosa de Llenguadoc. Fundada l'any 1819, és una de les escoles de l'economia més famoses. El seu director és Jean Tirole, Premi Nobel d'Economia 2014 Ofereix: Títol de Grau, Màster i Doctorat

## Referències

* ↑ (francès)Classement des universités : Toulouse School of Economics comparable à Harvard ?
* ↑ (francès).Toulouse School of Economics : Jean Tirole fait chauffer l'école
* ↑ (francès)Toulouse School of Economics : Ah ! si toutes les facs étaient comme elle... Arxivat 2016-02-21 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Toulouse School of Economics - Lloc web oficial
# Torre Illa (Ripoll)

La Torre Illa és una obra de Ripoll protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

La torre, formada de planta baixa i dos pisos, fa 11 m de llargada a les cares sud i nord, mentre als vessants est i oest fa 13,20 m. Per accedir a la primera planta haurem de pujar divuit esglaons. Altres trets de la torre, amb coberta a quatre vents, són la presència d'unes parets que tenen una amplada d'uns 55 cm, tres obertures per planta, i un accés al porxo d'entrada de la planta baixa per mitjà de tres esglaons, després de passar per una arcada de pedra sorrenca. Al voltant de les obertures es fa ús de maons massissos i les parets es bastiren amb pedra del país unides amb morter de calç. El paviment de la planta baixa està fet amb cairons vermells.

## Referències

* ↑ «Torre Illa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 18 març 2019].
# Torremitja

Can Torremitja és una obra de Calonge de Segarra (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Està situat a tocar del camí rural que comunica el nucli d'Enfesta amb la carretera L-300, al costat de les ruines de la masia de Torremitja.
Es conserva la sala de moldre, d'arc apuntat, on s'observa l'espai que ocupava la mola. Un forat al terra permet accedir al carcabà, on hi resta la peça de ferro que envoltava el rodet. Des d'aquí es pot veure el túnel de desguàs, la sortida exterior del qual està tapada per la vegetació.
Pel darrere del molí es veu l'espai que ocupava la bassa.

## Referències

* 1 2 3 «Can Torremitja». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 octubre 2018].
# Tren lleuger de Seattle

El Tren lleuger de Seattle o Link Light Rail del Sound Transit és un sistema de tren lleuger de l'àrea metropolitana de Seattle, originalment aprovada en una mesura per votació el 1996. La seva longitud total és de 48,28 quilòmetres i posseeix un total de 31 estacions. Actualment es troben operant dues línies (2015): Tacoma Link, de la qual usen 3 cotxes construït per Škoda, i el Central Link, usa 35 cotxes construïts per Kinki Sharyo. L'extensió University Link, estén al Central Link al nord des del centre de Seattle a la Universitat de Washington, la construcció de la qual preliminar el 2008 i entraria en operació a finals de 2016. A més, els votants van aprovar al novembre de 2008 una mesura per estendre al Tren lleuger de Seattle al nord de la ciutat per Northgate a Lynnwood (i expansió cap a Everett), al sud a Redondo Heights Park & Ride a Federal Way (amb expansió futura cap a Tacoma i extensions del Tacoma Link cap a l'est i oest), ia l'est via Mercer Island i Bellevue al campus principal de Microsoft a Redmond (i expansió futura al centre de Redmond).

## Referències

* ↑ «Link light rail stations» (en anglès). Sound Transit, 2024. [Consulta: 20 gener 2024].
* 1 2 3 «System expansion» (en anglès). Sound Transit, 2024. [Consulta: 20 gener 2024].

## Enllaços externs

* Sound Transit (anglès)
# Tractat de Baiona (1856)

* Per a altres significats, vegeu «Tractat de Baiona».
El Tractat de Baiona fou signat el 2 de desembre del 1856 entre França i Espanya, que negociaren una sèrie d'acords per tal de clarificar les disposicions a vegades imprecises del Tractat dels Pirineus de 1659, que havia establert la frontera entre ambdós estats i també per a resoldre plets entre poblacions frontereres.
# Tractat de Barcelona (1274)

* Per a altres significats, vegeu «Tractat de Barcelona».
El tractat de Barcelona de 1274 va ser una aliança militar concertada entre Jaume el Conqueridor i el soldà Abu-Yússuf Yaqub ibn Abd-al-Haqq, segons la qual aquest contractaria els serveis d'una flota i exèrcit de mercenaris cristians per a la conquesta de la plaça de Ceuta, en aquella època en poder de Muhàmmad II de Gharnata.

## Context

A mitjans del segle xiii l'emirat de Gharnata estava en mans de la dinastia nassarita. Enfrontats amb les tropes castellanes d'Alfons X el Savi, van buscar l'aliança amb els marínides, que controlaven la major part de l'actual Marroc, lliurant-los les places d'Algesires, Tarifa i Gibraltar en pagament pel seu suport militar. Poc després, les desavinences entre nassarites i marínides els van portar a enfrontar-se i ambdues parts van buscar llavors l'ajuda de mercenaris cristians.

## Acords

Segons els termes de l'acord, signat a Barcelona el 16 de novembre de 1274, ambdues parts es comprometien a:
* La Corona d'Aragó enviaria deu naus armades i deu galeres, a part d'altres trenta embarcacions menors, i 500 cavallers per ajudar l'exèrcit marínida a conquerir Ceuta.
* El cost de l'exèrcit cristià aniria a càrrec dels marínides, que pagarien 100.000 besants pel viatge de les tropes i altres 100.000 anuals durant el temps que durés la campanya. Els cavallers cristians participants rebrien una paga de dos besants diaris, i els cavalls i camells necessaris durant la contesa.

## Conseqüències

Com a resultat de l'acord, la ciutat de Ceuta va ser conquerida, i la flota amarrada al seu port destruïda. La plaça va passar a estar sota control dels marínides, que la conservaren fins al 1305, quan Muhàmmad III al-Makhlú la va recuperar per a l'emirat de Gharnata.

## Referències

* ↑ (francès) Alexandre Miltitz, Manuel des consuls, v.2.1, p.267
* ↑ (castellà) Vicente Ángel Álvarez Palenzuela, Historia de España de la Edad Media, p.493

## Bibliografia

* (castellà) Antoni de Capmany, Antiguos tratados de paces y alianzas entre algunos reyes de Aragon y diferentes príncipes infieles, 1786.
# Tractat de Barcelona (1493)

* Per a altres significats, vegeu «Tractat de Barcelona».
El Tractat de Barcelona va ser un acord de "pau per territoris" pactat a Barcelona el 19 de gener de 1493. El signaren per una banda el rei de la Corona d'Aragó Ferran II, juntament amb la seva esposa Isabel I de Castella, i per l'altra el rei de França Carles VIII.

## El tractat

El tractat establia que Carles VIII retornés el Rosselló i la Cerdanya, territoris ocupats pels francesos des que el 1472 havia acabat la guerra civil catalana. A canvi, Ferran II i Isabel I es comprometien a no ajudar els enemics dels francesos, els quals defensaven el Regne de Nàpols de la influència gala. Només es van reservar el dret d'assistir al Papa de Roma, que quedava així fora d'aquesta provisió. En aquells moments França estava planificant la invasió del sud de la península italiana.
El 13 de setembre de 1493 Ferran i Isabel entraren a Perpinyà acollits amb entusiasme per la població catalana.

## Conseqüències

Malgrat el tractat, el 1495, Ferran s'oposà a la conquesta francesa de Nàpols formant la Lliga Santa. El 1500, ja amb Lluís XII, el regne de Nàpols es dividí, i el 1504 fou conquerit pel rei d'Aragó gràcies al Gran Capità Gonzalo Fernández de Córdoba. Ferran es posà al costat dels adversaris del rei de França en els afers d'Itàlia (primer de Nàpols i, més endavant de Llombardia) i aleshores s'inicià una lluita constant entre la casa reial de França i els sobirans hispànics, que havia de prosseguir al llarg dels segles xvi i xvii.
Dela mateixa manera, Els Comtats esdevingueren un camp de batalla gairebé permanent entre exèrcits francesos i catalans. El 1496 els francesos prengueren i saquejaren Salses. L'any següent Ferran II va fer edificar un nou castell, la millor fortalesa de l'època, i va fer reforçar les muralles i els castells de Perpinyà i de Cotlliure. Aquestes obres feren fracassar la ofensiva francesa del 1502.

## Referències

* 1 2 3 Mestre i Campi, Jesús (director). Diccionari d'Història de Catalunya. Edicions 62, 1998, p. 102, entrada: "Barcelona, tractat de". ISBN 84-297-3521-6.
# Trhová Hradská

Trhová Hradská és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trnava, a l'oest del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1245.
# Traquiandesita basàltica

Una traquiandesita basàltica és una roca volcànica de composició intermèdia entre la traquiandesita i el basalt. La roca tipus, la mugearita, es va identificar a Mugeary, a l'illa de Skye (Escòcia) el 1904. A França es troba exclusivament a Alvèrnia.

## Varietats
### Mugearita

Les mugearites són roques volcàniques, varietat de les traquiandesites basàltiques. Presenten estructura fluidal, amb petits fenocristalls d'olivina, augita i magnetita dins d'una matriu d'oligòclasi, augita i magnetita amb feldespat alcalí intersticial. Químicament es defineixen al camp S2 del diagrama TAS.

### Xoixonita

Les xoixonites, o shoshonites són traquiandesites basàltiques definides químicament al camp S2 del diagrama TAS i pel seu caràcter potàssic, on Na$_{20}$−2,0 <K$_{20}$, fet que la diferencia de les mugearites. El seu nom prové del riu Shoshone, al Parc Nacional de Yellowstone (EUA).

## Vegeu també

* Classificació TAS

## Referències

* 1 2 «Diccionari de geologia». [Consulta: 23 desembre 2017].
* ↑ «Shoshonite: Shoshonite mineral information and data.». [Consulta: 23 desembre 2017].
# Trionyx

La tortuga de closca tova africana o del Nil ( Trionyx triunguis) és una espècie de tortuga de la família Trionychidae, o tortugues de closca tova. És l'única espècie del gènere Trionyx.

## Descripció

En la família Trionychidae la tortuga de closca tova africana és una de les espècies considerades entre les més grans. Es documenten exemplars d'aquesta espècie que han assolit els 95 cm de longitud a la closca. La closca dels adults és de color castany, relativament pla i de forma ovalada. Com les altres tortugues de la seva família, aquesta tortuga té la closca coberta per pell en comptes de plaques còrnies. Les femelles usualment aconsegueixen de 50 a 80 cm a la closca, amb un pes màxim d'uns 40 kg. Els mascles són més petits que les femelles, amb un pes mitjà d'uns 25 kg. La cua dels mascles és també més llarga i robusta que la de les femelles. Es manté en l'aigua la major part del temps. Surt a prendre sol.

## Distribució

Aquesta tortuga és natural de l'extrem sud-est d'Europa, des de Turquia, Orient i la major part del continent africà. S'absenta de l'extrem nord-oest i sud d'Àfrica. Habita en llocs d'aigua dolça de poca corrent, llacs, llacunes, rius. Almenys en alguns llocs (Nigèria) demostra preferència pels cursos d'aigua amb vegetació alta a la vora. També habita en dipòsits d'aigua salobre i en les costes del mar.

## Estat de conservació

Es considera en perill d'extinció. S'embolica amb el niló de pesca abandonades i pot morir de les limitacions i ferides que aquestes deixalles proporcionen.

## Reproducció

Les femelles dipositen de 25 a 100 ous en un buit que excaven a prop de l'aigua, usualment en zones arenoses. La closca dels nadons mesura de tres a quatre centímetres de longitud.

## Alimentació

S'alimenta de peixos, amfibis, crustacis, altres invertebrats i vertebrats que aconsegueixi atrapar. En la seva dieta s'inclouen plantes i les llavors de les palmes.

## Referències

* Rhodin, Anders G.J.; Paul van Dijk, Peter; Inverson, John B.; Shaffer, H. Bradley. «Turtles of the World 2010 Update: Annotated Checklist of Taxonomy, Synonymy, Distribution and Conservation Status» (pdf), 14-12-2010. Arxivat de l'original el 2010-12-15. [Consulta: 15 desembre 2010].
# Tragèdia de Hillsborough

Es coneix com a tragèdia de Hillsborough el conjunt de fets que van tenir lloc el 15 d'abril de 1989 durant un partit de futbol entre el Liverpool FC i el Nottingham Forest a l'estadi de Hillsborough, a Sheffield. Una allau humana va provocar la mort de 96 persones, mentre que 766 resultaren ferides. És la pitjor tragèdia viscuda a un camp de futbol a la història del Regne Unit.

## Fets

La Federació Anglesa de Futbol va designar l'estadi de Hillsborough com a camp neutral per a disputar la semifinal de la FA Cup entre el Liverpool FC i el Nottingham Forest. L'estadi havia estat construït el 1899 i no complia les mesures de seguretat mínimes.
Quan es van obrir les portes d'accés de la graderia oest, anomenada Leppings Lane, els seguidors del Liverpool FC van anar entrant molt lentament degut a l'estret passadís i als vells torniquets d'entrada. L'afició es va anar aglomerant a les portes de l'estadi, al passadís i als sectors 3 i 4 de la grada. Aquests sectors estaven pensats per a 2.200 persones sense seient, encara que per condicions de seguretat només s'haurien de permetre unes 1.600. Donat que la gent s'estava acumulant a les portes d'entrada, la policia va obrir una porta de sortida perquè entressin directament als sectors 3 i 4. S'estima que més de 3.000 persones entraren a aquests sectors, fent que alguns escapassin trepant a altres graderies o entrant al terreny de joc. Molts aficionats, atrapats en l'allau humana, van patir ofegaments i desmais.

## Referències

* 1 2 «La tragèdia de Hillsborough, una pàgina negra en el futbol» (en castellà). terra.com.co, 12-09-2012. Arxivat de l'original el 2016-03-05. [Consulta: 19 setembre 2012].
* 1 2 3 4 5 «Com es va produir la tragèdia de Hillsborough» (en anglès). BBC, 14-04-2009. [Consulta: 19 setembre 2012].
* ↑ «Familiars de les víctimes de Hillsborough demanen excuses a la Federació» (en castellà). eleconomista.es. [Consulta: 19 setembre 2012].
# Tràiler

«Tràiler o Trailer» té aquests significats:
* Tràiler o remolc, vehicle de càrrega que no disposa de motor
* semi-tràiler, remolc sense eix davanter. Als Estats Units, el terme també s'utilitza per referir-se a la combinació d'un camió i un semi-remolc, un camió articulat.
* Tràiler (promoció) o avanç, curtmetratge publicitari d'una pel·lícula
* Teaser trailer, anglicisme per campanya d'intriga, versió fragmentada de tràiler que pretén crear intriga prèviament al llançament d'un producte
# Transcitosi

La transcitosi és el procés pel qual les diferents macromolècules són transportades d'un extrem a l'altre de l'interior d'una cèl·lula (implica el doble procés endocitosi-exocitosi). Per a dur a terme aquest procés s'utilitzen vesícules. Aquestes, s'encarreguen de fer entrar les macromolècules per una banda de la cèl·lula, transportar-les a través de la cèl·lula i expulsar-les a l'altra banda de la cèl·lula. Mentre la transcitosi se sol observar freqüentment a les cèl·lules epitelials, el procés també és present en altres llocs. En els capil·lars sanguinis, per exemple, sovint es dona la transcitosi (transportant-ne així les substàncies des del medi sanguini fins als teixits que envolten els capil·lars), com també pot observar-se en neurones i cèl·lules intestinals.

## Enllaços externs

* Macromolecules Can Be Transferred Across Epitelial Cell Sheets by Transcytosis
* Transcytosis of IgA
* Transcytosis of bacteria
# Tuc de Molières

El Tuc de Molières, Pic de Molières o Pic de Mulleres (en aragonès Tuca de Mulleres o Cap de Mulleres) de 3.010,1 metres d'altitud està situat al bell mig del cordal granític pirenaic, a les capçaleres de la Vall de l'Escaleta (Alt Éssera) cap a l'oest i de la Vall de Molières, cap a l'est. Fronterer, per tant, entre Aragó i Catalunya. En àmbits muntanyencs el nom amb què és més conegut és Tuc de Molières.
El seu cim és en una cresta de blocs de roca, de forma suau al seu conjunt, orientada de nord a sud.
El vessant oest –la Vall de l'Escaleta- és tota ella una llarga tartera de blocs amb sis petits estanys d'origen glacial, que desaigüen al Pla d'Aigualluts, on les aigües es barregen amb les aigües procedents de la Vall de Barrancs. Ambdós rius, ja junts, per un curiós fenomen karst tornen en un llarg recorregut sota terra fins a la Vall d'Aran, al lloc anomenat Güells del Joeu, a l'Artiga de Lin, alimentant finalment la Garona.
El vessant est toca a la Vall de Molières i és el més característic, ja que té un imponent aspecte alpí. Pendents molt drets, amb boscos d'avets i faigs a la part baixa i quatre estanys, també d'origen glacial entre els 2.200 i els 2.400 metres, que donen origen a la Noguera Ribagorçana.
A la part alta d'aquesta vall i sota mateix del pic, existeix una gelera permanent. Damunt del primer dels llacs, segons es remunta la vall, s'hi trobava un refugi de la Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya, amb capacitat per deu persones. Fou inaugurat el 1974 i desmuntat el 2011 degut al seu mal estat. Immediatament, durant l'Agost de 2011 es va instal·lar un nou Refugi Molières. De la mateixa manera que d'altres refugis, la seva utilitat actualment és qüestionada, ja que la millora del material, l'entrenament i les tècniques de progressió dels aficionats a la muntanya fan que l'ascensió al pic (uns 1.400 metres de desnivell) es faci no ja en un dia, sinó en un matí, tant a l'estiu com a l'hivern, essent innecessari fer nit al refugi.
Durant dotze anys consecutius la pujada de la Vall de Molières fins al Pic i el descens per la Vall del Nere (Vall d'Aran) va ser l'itinerari d'una important cursa d'esquí de muntanya, traslladada actualment a la zona de Beret.
Aquest cim està inclòs al Repte dels 100 cims de la Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ «Nou refugi de Molières» (en español). Arxivat de l'original el 2016-08-09. [Consulta: 21 gener 2015].
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 3 febrer 2018].
# Tuc de Montoliu

El Tuc de Montoliu és una muntanya de 2.691 metres d'altitud, amb una prominència de 120 m, que es troba al municipi de Naut Aran, a la comarca de la Vall d'Aran.

## Referències

* ↑ Geògraf Salvador Llobet Edicions Cartogràfiques. Val d'Aran, Esc. 1:40.000. 1a edició. Granollers: Editorial Alpina, 2001. ISBN 84-8090-048-2.
* 1 2 Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
# Turena

La Turena o Torena (francès: Touraine) és una antiga província de França, amb capital a la ciutat de Tours. Durant la reorganització política del territori francès l'any 1790, la Turena va quedar dividida en tres departaments: Indre i Loira i part d'Indre i Loir i Cher.

## Geografia

Travessada pel riu Loira i pels seus afluents, el Cher, l'Indre i la Vienne, la Turena forma part de la conca parisenca. Els seus vins tenen molt de renom. El TGV, que uneix París i Tours en menys d'una hora, ha fet de la Turena un lloc de residència per a la gent que treballa a la capital.

## Història

La Turena pren el seu nom de la tribu gal·la dels túrons. L'antiga província correspon aproximadament a l'actual departament d'Indre i Loira i a una part dels departaments d'Indre i de Loir i Cher.
L'any 1044, el control de la Turena va ser atorgat als angevins, que el 1154 es convertiren en reis d'Anglaterra. L'any 1205, el rei Felip II de França va recuperar aquesta regió, que va transformar en ducat reial.
Anomenada el “Jardí de França”, es tracta d'una regió molt vinculada a la monarquia francesa, des que l'any 1418 la família reial s'hi instal·là durant la guerra dels Cent Anys. En conseqüència, els castells d'Amboise i de Blois van passar a ser residències reials sota els regnats de Carles VII, Lluís XII i Francesc I. Aquest últim, a més, va fer construir un altre castell a la regió, el castell de Chambord, la construcció del qual va encarregar a Leonardo da Vinci. Amb la instal·lació dels diferents reis francesos a la regió, nombrosos nobles també van decidir traslladar-s'hi. D'aquesta manera, un bon nombre de castells van ser construïts prop dels rius Loira, Cher i Indre. Entre aquests nobles castells cal destacar els d'Amboise, Azay-le-Rideau, Chaumont, Chenonceaux, Chinon, Langeais, Loches, Ussé i Villandry.
L'any 1429, a la vila de Chinon va tenir lloc la coneguda reunió del rei Carles VII i Joana d'Arc.
L'any 1584, el ducat reial va passar a ser una província, estatus que conservà fins al 1790, quan la Turena va ser dividida en tres departaments.

## Personatges cèlebres

* René Descartes
* François Rabelais
* Honoré de Balzac
* Benet de Sant Maur, trobador del segle xii

## Referències

* ↑ Gran Enciclopèdia Catalana, «Turena».
* ↑ Moll, Juli. «Topònims i gentilicis catalans d'arreu del mon (quarta part)». Cercle Vallcorba.
* ↑ Chalmel, Jean-Louis. Histoire de Touraine depuis la conquête des Gaules par les Romains, jusqu'à l'année 1790 (en francès), 1841, p. 179.
# Turods

Els turods (en llatí Turodi, en grec antic Τουροδοί segons Claudi Ptolemeu) eren un poble de la Tarraconense, possiblement un subgrup dels galaics bràcars. Al seu territori hi havia la ciutat anomenada Ὕδατα λαιά ("Hidata laia") o Aquae Laiae, que s'identifica amb el poblat fortificat de Castro de San Cibrao de Las.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Turodi». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 21 febrer 2021].
* ↑ Aberro, Manuel «Los pueblos celtas del noroeste de la península Ibérica». Anuario Brigantino, 22, 1999, pàg. 63.