OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Parnay (Cher)

Parnay és un municipi francès, situat al departament de Cher i a la regió de Centre – Vall del Loira. L'any 2007 tenia 62 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Parnay era de 62 persones. Hi havia 17 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles) i 13 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 25 habitatges, 19 eren l'habitatge principal de la família, 4 eren segones residències i 2 estaven desocupats. Tots els 25 habitatges eren cases. Dels 19 habitatges principals, 15 estaven ocupats pels seus propietaris i 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 4 tenien tres cambres, 3 en tenien quatre i 12 en tenien cinc o més. 14 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 6 habitatges hi havia un automòbil i a 13 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Parnay el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 8 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 8 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 39 persones, 32 eren actives i 7 eren inactives. De les 32 persones actives 26 estaven ocupades (12 homes i 14 dones) i 6 estaven aturades (4 homes i 2 dones). De les 7 persones inactives 1 estava jubilada, 2 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
L'any 2000 a Parnay hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Parnay a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Parnay a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Frontera entre l'Afganistan i el Pakistan

La frontera entre l'Afganistan i el Pakistan és una línia de 2.670 kilòmetres que separa l'Afganistan del Pakistan. Té 2.670 km de longitud i és la frontera més llarga de l'Afganistan.

## Història

Després d'un empat en dues guerres contra els afganesos (El Gran Joc i Primera guerra angloafganesa), el 12 de novembre de 1893 els britànics van forçar a l'emir Abdur Rahman Khan de l'Afganistan a un acord per establir la frontera entre el seu país i l'Índia britànica. El tractat va garantir un salari anual i subministrament d'armes per a l'emir de part dels anglesos. La Línia Durand rep el seu nom gràcies a Mortimer Durand, el secretari per als assumptes estrangers del govern de l'Índia britànica. Es tracta d'una línia d'uns 2430 km de longitud.
El Pakistan es va independitzar en 1947, però ambdós països mai signaren un acord sobre la seva frontera comuna. Kabul mai va reconèixer la legitimitat d'aquesta frontera, que divideix la nombrosa comunitat ètnica paixtu, i d'aquesta manera té una disputa territorial entre ambdós països que empanya contínuament les seves relacions diplomàtiques.
La línia fronterera també és anomenada Línia Xero. Exclosa la part del desert, el 84 % de la línia segueix per punts notables de relleu (rius o crestes). El traçat precís del 16 % restant és format per segment en línia recta i fou demarcat en 1894-95, i també està als mapes a escala 1:50000 fets pels soviètics després de la invasió soviètica de l'Afganistan en 1980.
La frontera la creuen constantment de manera il·legal els terroristes talibans els qui tenen les seves bases en tots dos països.

## Conflicte fronterer

El 13 de maig de 2007 es va crear un conflicte entre els exèrcits de l'Afganistan i el Pakistan. El conflicte es deu a proves del Pakistan d'establir unes construccions militars a l'est de l'Afganistan. El general Zahir Azimi, el portaveu del Ministeri de Defensa de l'Afganistan, durant una roda de premsa va dir que sota la pressió de les tropes del Pakistan els militars afganesos van ser obligats a retirar-se. El conflicte encara seguia desenvolupant-se en 2011.

## Notes i referències

* ↑ «Pakistan». cia.gov. Arxivat de l'original el 2020-05-22. [Consulta: 22 desembre 2017].
* 1 2 «O PAQUISTÃO VAI COLOCAR MINAS EM SUA FRONTEIRA COM O AFEGANISTÃO». G1.
* ↑ Frédéric Bobin. «O Paquistão está em estado de guerra permanente». UOL Noticias, 10-06-2011.
* ↑ «30 Afghan militants killed after cross-border raid». http://tribune.com.pk, 10-10-2011.
# Iñaki Arteta

Iñaki Arteta Orbea (Bilbao, 1959) és un fotògraf i director de cinema basc. Va estudiar Arquitectura Tècnica a la Universitat de Barcelona. En 1986 va començar a treballar com fotògraf, dedicant-se al fotoperiodisme, la publicitat, i el cinema. Va col·laborar amb el diari Deia i l'agència de notícies COVER. Ha estat guionista, director i productor de documentals i curtmetratges. A principis dels 90 va començar a col·laborar amb grups pacifistes, i en 1996 va realitzar el seu primer anunci publicitari en contra de la violència d'ETA. Des de llavors ha continuat amb la seva tasca en contra de la violència i en suport a la memòria de les víctimes d'ETA. Ha estat guardonat amb la Medalla al Mèrit Constitucional.

## Llibres de fotografia

"Euskadi 77-87", "Fotógrafos Margen Izquierda", "Discover: aprendiendo a vivir" i "Bizkaia".

## Filmografia

* Curtmetratges:
** Material sensible (1988).
** Amor impasible (1992).
** Buenas noches (1997).
** Sin libertad (2001).
* Documentals:
** Voces sin libertad (2004)
** Agustín Ibarrola. Entre el arte y la libertad (2004).
** Trece entre mil (2005).
** El infierno vasco (2008).
* Guions:
** Euskadi Sur.
** Tres.
** Vivir sin miedo.

## Premis més destacats

* "Voces sin libertad": Millor director de documental (New York International Independent Film & Video Festival 2002). Platinum Award (WorldFest 2005. Houston-EUA). Finalista a International Documentary Awards (Los Angeles), Hollywood Film Festival, i Prix Europa 2004.
* "Trece entre mil": Segon premi de la secció d'Història de la SEMINCI de Valladolid 2005. Finalista dels premis Goya 2006 al millor documental (Espanya).

## Enllaços externs

* Entrevista Març 2008
# BBM

BBM té els següents significats:
* Bruce-Baker-Moore, super-banda de rock formada per Jack Bruce, Ginger Baker i Gary Moore
* Monument a la Batalla d'Anglaterra (del seu nom en anglès Battle of Britain Monument), escultura ubicada a Londres (Regne Unit)
* BlackBerry Messenger, servei de missatgeria instantània de BlackBerry
# West Siloam Springs

West Siloam Springs és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 877 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, West Siloam Springs tenia 877 habitants, 306 habitatges, i 205 famílies. La densitat de població era de 98,1 habitants per km².
Dels 306 habitatges en un 30,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,4% hi vivien parelles casades, en un 13,4% dones solteres, i en un 33% no eren unitats familiars. En el 26,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,45 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,7% tenia menys de 18 anys, un 6,8% entre 18 i 24, un 27,1% entre 25 i 44, un 20,9% de 45 a 60 i un 22,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.750 $ i la renda mediana per família de 31.953 $. Els homes tenien una renda mediana de 22.243 $ mentre que les dones 20.000 $. La renda per capita de la població era de 12.858 $. Entorn del 13,4% de les famílies i el 18,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- West Siloam Springs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- West Siloam Springs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Casa a la rambla de Catalunya, 13 (Portbou)

La casa a la Rambla de Catalunya, 13 és un immoble a la Rambla de Catalunya, al bell mig del terme municipal i al nucli urbà de la població de Portbou (Alt Empordà). Edifici catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya i rehabilitat entre mitgeres de planta rectangular, amb la coberta de teula de dues vessants i distribuït en planta baixa i tres pisos. La façana principal presenta, a la planta baixa, quatre portals d'arc rebaixat adovellats lleugerament transformats per adaptar-los al nou ús de l'edifici. Al centre hi ha un portal d'arc de mig punt adovellat, amb la llinda monolítica gravada amb la data 1881. Als pisos superiors, les obertures són rectangulars i amb els emmarcaments d'obra arrebossats i pintats. Majoritàriament tenen sortida a balcons exempts, amb les llosanes motllurades i les baranes de ferro decorades. La construcció està arrebossada i pintada.

## Història

La casa situada al número 13 de la Rambla de Catalunya, va ser construïda, tal com consta a la llinda de la porta principal, l'any 1881, moment de gran expansió demogràfica municipal degut a la construcció de la línia de ferrocarril Figueres-França de 1878.
El 1885, Portbou, degut al seu augment de població, pren la capitalitat a Colera i organitza del seu ajuntament. Posteriorment, amb motiu de l'Exposició Internacional de Barcelona de 1929, s'inaugura la nova estació de trens internacional. Colera finalment queda segregada de Portbou l'any 1934.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Casa a la rambla Catalunya 13». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2014].
# Cinetoplast

Un cinetoplast és una fragment circular d'ADN inserit en un gran mitocondri, i que conté diverses còpies del genoma mitocondrial. Els cinetoplasts només es troben en els organismes de la classe kinetoplastea. Generalment es troben localitzats de forma adjacent als flagels del cos basal d'aquests organismes, creient-se que estan estretament lligats al citoesquelet.
Els tripanosomes, un grup de protozous flagel·lats tenen un cinetoplast dins d'un gran mitocondri. L'espècie Trypanosoma brucei, el paràsit que causa la tripanosomiasis (o malaltia de la son, transmesa per la mosca tse-tse), n'és un exemple de tripanosoma amb cinetoplast. El cinetoplast es pot veure fàcilment en mostres tintades amb DAPI, un marcador fluorescent de l'ADN emprat usualment.

## Bibliografia

* Moreira, D., López-García, P., & Vickerman, K. (2004). An updated view of kinetoplastid phylogeny using environmental sequences and a closer outgroup: proposal for a new classification of the class Kinetoplastea. International journal of systematic and evolutionary microbiology, 54(5), 1861-1875.
# Osnova

La revista ucraïnesa Osnova (que significa 'Base' en català) va ser publicada entre 1861 i 1862 a St Petersburg. Els seus articles estaven dedicats a la vida i costums dels ucraïnesos, incloent articles sobre les seves tradicions i els seus vestits de casament. Algunes figures prominents associades a la revista Osnova van ser els intel·lectuals ucraïnesos Volodymyr Antonovytx i Tadei Rylsky, així com el poeta Pavlò Txubinski.
A l'imperi rus, algunes expressions de la cultura ucraïnesa, i en especial la llengua eren repetidament perseguides, per por a que una pressa de consciència de la nació ucraïnesa minés la unitat de l'Imperi. El 1811 per ordre del govern rus l'Acadèmia Kiev Mohyla (en funcionament des de 1632) va ser tancada i prohibida. L'any 1847 la Fraternitat dels Sants Ciril i Metodi va ser clausurada. El mateix any Taràs Xevtxenko va ser arrestat i es va exiliar per deu anys, i se li va prohibir d'expressar les seves opinions per raons polítiques. El 1862 Pavlò Txubinski, associat amb Osnova, va ser exilat per set anys fora d'Ucraïna a Arkhangelsk. La revista Osnova es va interrompre per raons financeres.

## Referències

* ↑ «The Ukrainian magazine Osnova at "Folk Weddings of Ukraine"». Arxivat de l'original el 2016-01-25. [Consulta: 9 gener 2016].
* 1 2 Aleksei I. Miller, The Ukrainian Question: The Russian Empire and Nationalism in the Nineteenth Century («Украинский вопрос» в политике властей и русском общественном мнении.
* ↑ Валуевский циркуляр, full text of the Valuyev circular on Wikisource (Russian)
* ↑ XII.
# Frontera entre l'Afganistan i l'Iran

La frontera entre l'Afganistan i l'Iran és la frontera de 936 kilòmetres en sentit est-oest que separa l'est de l'Iran (províncies de Razavi Khorasan, Khorasan Sud i Sistan i Balutxistan) de l'oest de l'Afganistan (províncies de Herat, Farah i Nimruz). Comença al nord amb el paral·lel 35° nord, al trifini Afganistan-Iran-Turkmenistan, va cap al sud, sobre el cabal del riu Hari i passa pel llac Hamun i acaba a l'altre trifini entre ambdós estats i el Pakistan, prop de la ciutat iraniana de Zahedan, al paral·lel 30º Nord.

## Història

Eles actuals Iran i Afganistan (de forma més significativa) foren disputats per l'Imperi Britànic i l'Imperi Rus en el segle xix, en l'anomenat Gran Joc. Alguns antics territoris perses foren dividits entre ambdues nacions en 1907. L'Iran va obtenir novament la independència com a Pèrsia en 1921, tot i que en 1935 passà a anomenar-se Iran. Afganistan es va mantenir sota tutela britànica des del 1880 fins que es va independitzar en 1919, definint així la frontera entre ambdues nacions.

## Referències

* ↑ «l'Iran». The World Factbook. Central Intelligence Agency.
* ↑ The Scariest Little Corner of the World, The New York Times, 21 d'octubre de 2012
* ↑ Pirouz Mojtahed-Zadeh Boundary Politics and International Boundaries of Iran p. 248-249
# Iscles

Iscles és una localitat, actualment deshabitada, que pertany al municipi d'Areny de Noguera, a la Ribagorça (Aragó).
Situada a la serra de Berganui, a prop del tossal de Cornudella. S'hi pot accedir pel poble de Queixigar, del municipi de Monesma i Queixigar.
Va formar part de l'antic municipi de Cornudella de Valira. L'església barroca de Sant Martí és del segle xviii i depenia de Santa Maria d'Alaó.

## Referències

* ↑ «Iscles». despobladosenhuesca.com. [Consulta: 21 agost 2019].
* ↑ «Iscles». ribagorza.com. Arxivat de l'original el 4 de febrer 2014. [Consulta: 21 agost 2019].
# West Side Story

«West Side Story» té aquests significats:
* West Side Story (musical), musical original de Broadway de 1957.
* West Side Story (pel·lícula de 1961), pel·lícula de 1961 dirigida per Jerome Robbins i Robert Wise. La pel·lícula ha estat doblada al català.
* West Side Story (pel·lícula de 2021), pel·lícula de 2021 dirigida per Steven Spielberg.
# Casa a la riera de Buscarons, 11 (Canet de Mar)

La Casa a la riera de Buscarons, 11 és una obra neoclàssica de Canet de Mar (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de planta baixa i dos pisos. Destaquen, a la façana, els falsos capitells corintis. Són molt interessants aquestes intervencions arquitectòniques neoclàssiques populars, que moltes vegades es limiten només a una pura intervenció als elements de la façana. Balcó al segon pis. Obertures amb arc i rectangulars a la planta baixa. Elements simètrics a la façana.

## Referències

* ↑ «Casa a la riera de Buscarons, 11». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 28 febrer 2019].
# Charles Robert Leslie

Charles Robert Leslie (Londres, 19 d'octubre de 1794 - Londres, 5 de maig de 1859) va ser un pintor de gènere anglès.
Leslie nasqué a Londres de pares estatunidencs. Als cinc anys tornà a Amèrica i la seva família s'establí a Filadèlfia, Pennsilvània. Leslie l'any 1811 tornà a Londres i va ser amic de West, Beechey, Allston, Coleridge i Washington Irving, essent admès com estudiant a la Royal Academy, on obtingué dues medalles de plata. Va pintar escenes extretes de les obres de Shakespeare i Cervantes, Addison i Molière, Swift, Sterne, Fielding i Smollett.

## Obres

Pintures individuals notables inclouen:
* Sir Roger de Coverley going to Church (1819);
* May-day in the Time of Queen Elizabeth (1821)
* Portrait of a Gentleman (1823)
* Sancho Panza and the Duchess (1824)
* Uncle Toby and the Widow Wadman (1831)
* Le Malade Imaginaire, act iii. sc. 6 (1843)
* Our Saviour Teaching his Disciples a Lesson Humility (1844)
* The Pharisee and the Publican (1847)
* The Reading Lesson from an Etching by Raffaelle (1848)
* Duke's Chaplain Enraged leaving the Table, from Don Quixote (1849)
* Martha and Mary (1849)
* The Mother's Return to her Child (1849)

## Notes

* ↑ Chisholm, 1911.

## Escrits

* Memoirs of the Life of John Constable ed C.R.Leslie 1843, Chapman & Hall, London 1896
* Life and Times of Sir Joshua Reynolds, with Notices of Some of his Contemporaries ed Tom Taylor, John Murray, London 1865
* Handbook for Young Painters (with illustrations),Johyn Murray, London 1855
* Autobiographical Recollections of C. R. Leslie with Selections from his correspondence Ed. Tom Taylor, Ticknor & Fields, Boston 1860

## Referències

* Aquest article incorpora text d'una publicació actualment en domini públic: Chisholm, Hugh, ed. (1911). Encyclopædia Britannica (11a ed.). Cambridge University Press.
* «Leslie, Eliza». A: J. G. Wilson. Appletons' Cyclopædia of American Biography. New York: D. Appleton, 1900.

## Enllaços externs

* King, Charles Robert; ed. with prefatory essay & selected correspondence by Tom Taylor. Autobiographical Recollections. Boston: Ticknor & Fields, 1860. At Google Books; at Internet Archive.
* «Leslie, Charles Robert». A: New International Encyclopedia, 1905.
* Profile on Royal Academy of Arts Collections
# Basil Liddell Hart

Sir Basil Henry Liddell Hart, (París, 31 d'octubre de 1895 - Marlow, Anglaterra, 29 de gener de 1970) va ser un historiador militar, escriptor i periodista britànic.
Va destacar per les seves aportacions en el camp teòric de l'ús militar del carro de combat (l'anomenada guerra cuirassada) en els anys 20 i 30, quan l'arma blindada era encara una novetat en els camps de batalla. Els seus estudis van influir en elaboracions per part de la Reichswehr i la Wehrmacht de la doctrina de la blitzkrieg que va permetre al Tercer Reich aconseguir la superioritat durant les primeres fases de la Segona Guerra Mundial a Europa.
En la segona postguerra mundial contribuí a elaborar el mite de Rommel i també el mite de la Wehrmacht de mans netes: en plena Guerra Freda hom optà per emblanquir (desnazificar) el passat immediat de l'exèrcit alemany, i oblidar-ne l'historial genocida, per tal de legitimar la creació d'un de nou, la Bundeswehr de la RFA, al bàndol de l'OTAN.
# Pala de Montferri

La Pala de Montferri és una pala del terme de la Torre de Cabdella, al Pallars Jussà, dins del seu terme primigeni.
Està situada en el vessant sud-est del Tossal de les Comes de Guiró, a la capçalera dels barrancs de les Forques i dels Rafelets. L'extrem septentrional de la pala són les Roques des Castellets, i el meridional, el Pui Malesa i el Pilar de la Pala.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Jeannette

Jeannette és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 10.654 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Jeannette tenia 10.654 habitants, 4.630 habitatges, i 2.949 famílies. La densitat de població era de 1.706,9 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 4.630 habitatges en un 26,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,3% hi vivien parelles casades, en un 14,9% dones solteres, i en un 36,3% no eren unitats familiars. En el 32,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,29 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,1% tenia menys de 18 anys, un 7,4% entre 18 i 24, un 28,4% entre 25 i 44, un 22,2% de 45 a 60 i un 20% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.091 $ i la renda mediana per família de 37.038 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.413 $ mentre que les dones 21.702 $. La renda per capita de la població era de 15.961 $. Entorn del 10,9% de les famílies i el 15% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Jeannette». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Jeannette». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Bandera de Rubió

La bandera oficial de Rubió (Anoia) té el següent blasonament:
Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, de porpra, amb el segon terç vertical vermell i el conjunt del muntant amb la flor de lis de l'escut, d'una alçada de 4/10 de la del drap i una amplada de 4/15 de la llargada del mateix drap, centrat a la meitat superior del primer terç vertical.
Va ser aprovada el 29 de desembre de 2006, i publicada en el DOGC el 25 de gener de 2007 amb el número 4807.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de l'Anoia

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GAP/4453/2006, de 29 de desembre, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Rubió.». DOGC, 25-01-2007. [Consulta: 6 desembre 2008].