OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sant Lluís Gonzaga de Perpinyà

Sant Lluís Gonzaga de Perpinyà és la capella de la institució d'ensenyament del mateix nom del barri del Vernet, de la ciutat de Perpinyà, a la comarca del Rosselló, de la Catalunya del Nord.
És al sector oest del sud-oest de l'Alt Vernet, en el número 71 del carrer d'Albert Schweitzer, al costat de ponent del Mas d'en Farines i ran i a la dreta del Rec del Vernet i de Pià.
És un temple de dimensions considerables, de tres naus capçada per un absis únic que correspon a la nau central. Aquesta nau és més alta que les dues col·laterals i, a més, presenta el tram central encara més elevat: els peus de la nau i el presbiteri són a una alçada intermèdia entre la part central de la nau principal i les naus col·laterals. Fou construïda el primer terç del segle xx.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «113-Perpinyà». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Perpinyà». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Gavín, Josep M. «Ros 199. Sant Lluís Gonçaga». A: Inventari d'esglésies 3** Capcir-Cerdanya-Conflent-Vallespir-Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies). ISBN 84-85180-13-5.

## Referències

* ↑ Sant Lluís Gonzaga en els ortofotomapes de l'IGN
# Stàroie Rogóvoie

Stàroie Rogóvoie (en rus: Старое Роговое) és un poble de l'óblast de Kursk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 200 habitants. Pertany al districte rural de Gorxétxnoie.

## Referències

* ↑ «Yasenki». GeoNames. [Consulta: 3 desembre 2018].
# Al-Kharj

Al-Kharj (àrab: الخرج, al-Ḫarj) és una vila i capital de la governació homònima, al centre de l'Aràbia Saudita, a la província d'Al-Riyad. La població de la governació, en el seu conjunt, és de 623.394 persones, segons el cens del 2004, dels quals 75.716 són no-saudites. Kharj és una vila recent, car el mot es referia inicialment a una gran regió composta d'un cert nombre de petites viles separades, entre les quals As-Sih i Dilam, però també Sulamiyya, Yamamah, al-Hayathim, i nombroses altres petites viles i llogarets. La vila va néixer d'As-Sih. A la zona hi conflueixen nombrosos uadis, la qual cosa la converteix en una de les regions més fèrtils de l'Aràbia Saudita; té a més quatre estanys (uyun), tres a la part nord i un (Khafs Daghra) al sud.

## Història

En el passat fou un districte situat al Nedjd, entre al-Arid al nord al uadi Burayk o al-Hawta al sud, i entre els penya-segats d'Ulayya a l'oest i l'estepa d'al-Bayad a l'est.
El districte es va oposar als wahhabites al segle xviii. El 1773 els saudites, campions dels wahhabisme, van ocupar al-Riyad entre al-Diriyya i al-Khardj. El xeic d'al-Dilam, Zayd ibn Zamil, va fer un pagament a l'imam ismaïlita de Nadjran a canvi del seu ajut contra els saudites, però la campanya no va tenir èxit; el 1776 el saudita Abd al-Aziz va derrotar a Zayd i va conquerir al-Dilam. El primer emir governador saudita fou Sulayman ibn Ufaysan que va governar setze anys.
El 1818 Ibrahim Paixà d'Egipte va ocupar al-Diriyya i el seu lloctinent Husayn Djawkhadr va saquejar al-Dilam. Després de la retirada egípcia, al-Riyad va esdevenir la nova capital saudita; sota Turki ibn Abd Allah al-Dilam va estar governada pel famós cadi hanbalita Abd al-Rahman ibn Husayn, net del fundador del wahhabisme.
Quan els egipcis van tornar van conquerir al-Riyad; Faysal, fill i successor de Turki, va tenir per base la regió d'al-Khardj, però fou derrotat per Khurshid Pasha a al-Dilam i a Zumayka el 1838 i fou fet presoner, sent enviat a Egipte.
Més tard Faysal es va escapar, va recuperar el poder al Nedjd i va nomenar al seu fill Saud com a emir governador d'al-Khardj.
Quan Faysal va morir el 1865, Saud va disputar al seu germà gran Abd Allah la successió; la guerra civil que va seguir va permetre als Banu Rashid de l'Emirat d'Hail esdevenir el poder hegemònic. Muhammad ibn Abd Allah Al Rashid va ocupar al-Khardj on tres prínceps saudites fills de Saud, que foren executats. Abd al-Azis ibn Abd al-Rahman, net de Faysal va recuperar al-Khardj el 1902 i va rebutjar tot seguit un atac d'Abd al-Aziz ibn Muhammad al Rashid contra al-Dilam.
El 1914 es van revoltar al-Khardj els nets de Saud en contra del cap saudita Abd al-Aziz ibn Abd al-Rahman; finalment aquest va perdonar als rebels i va agafar el principal cap, Saud al-Kabir ("el vell" per distingir-lo de Saud ibn Abd al-Aziz, el futur rei Saud) com a cortesà; Saud al-Kabir estava casat amb Nura, una favorita d'Abd al-Aziz i aquest feia moltes visites al-Khardj.

## Bibliografia

* Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. "Al-Khardj".
# Atar

Atar (en avèstic ātar) és el concepte zoroàstric del foc sagrat, de vegades descrit en termes abstractes com a «el foc que crema i no crema» o «el foc visible i invisible» (Mirza, 1987:389).
En el zoroastrisme tardà, atar (en persa mitjà: ādar o ādur) iconogràficament s'ha associat al foc mateix, que en persa mitjà és ataksh, un dels objectes principals de simbolisme Zoroastre.

## Referències

* ↑ «Atar | Zoroastrian deity» (en anglès). [Consulta: 8 març 2021].
* ↑ «ĀTAŠ – Encyclopaedia Iranica». [Consulta: 8 març 2021].
* ↑ «Fire Temple». [Consulta: 8 març 2021].
# Can Magí (Sant Cugat del Vallès)

Can Magí és un edifici del municipi de Sant Cugat del Vallès (Vallès Occidental) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És una casa que fou construïda el 1878 i que fou reformada després de la guerra. Fou important pels seus cellers. S'ha restaurat i transformat en centre de convencions i celebracions privades o corporatiues. L'arquitecte n'és Calixte Freixa i Pla.

## Descripció

És una masia que presenta una estructura complexa i que te planta baixa, pis, i golfes. Té un caire senyorial més que de masia habitual. Està formada per dos cossos que s'uneixen en la teulada per una torratxa. S'ha fet una teulada amb diferents nivells que es superposen. La façana principal més treball que les altres. Està formada per una alternança de pedra i faixes verticals de totxo vist. Els balcons i les finestres són emmarcats per decoracions de totxo vist i la porta d'entrada recorda un tipus de decoració de palau renaixentista. La teulada fa un gran ràfec sostingut per tornapuntes.

## Referències

* 1 2 «Can Magí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 abril 2015].
* ↑ «Can Magí - Sant Cugat del Vallès». Pobles de Catalunya. [Consulta: 7 març 2020].
# Antonina Borissova

Antonina Georgievna Borissova (1903-1970) va ser una botànica russa, especialitzada en la flora desèrtica i semidesèrtica de l'Àsia central. Va descriure 195 noms d'espècies de plantes terrestres, el novè nombre més alt de noms científics per qualsevol científica.

## Espècies

Entre les plantes que va identificar hi ha:
* Rhodiola arctica Boriss. = Sin. de Rhodiola rosea (L.) (planta de l'estepa russa, que potencia l'organisme, i en particular l'activitat reproductiva). (Crassulaceae)
* Rhodiola rosea L. subsp. arctica (Boriss.) À. Löve i D. Löve
* Rhodiola coccinea (Royle) Boriss. (Crassulaceae)
* Rhodiola heterodonta (Hook.f. & Thomson) Boriss. (Crassulaceae)
* Rhodiola iremelica Boriss. (Crassulaceae)
* Rhodiola komarovii Boriss. (Crassulaceae)
* Rhodiola linearifolia Boriss. (Crassulaceae)
* Rhodiola pamiroalaica Boriss. (Crassulaceae)
* Rhodiola pinnatifida Boriss. (Crassulaceae)
* Rhodiola recticaulis Boriss. (Crassulaceae)
* Hyssopus cuspidatus Boriss. (Lamiaceae)
* Hyssopus tianschanicus Boriss. (Lamiaceae)
* Astragalus inopinatus Boriss. (Fabàcies)
Aquestes espècies de plantes suculentes s'anomenen en honor seu:
* Sedum borissovae Balk.
* Sempervivum borissovae Wale (1946)

## Referències

* ↑ Lindon, Heather L.; Gardiner, Lauren M.; Brady, Abigail; Vorontsova, Maria S. Taxon, 64, 2, 05-05-2015, pàg. 209–215. DOI: 10.12705/642.4.
# Sant Miquel de la Tosca del Vilosell

Sant Miquel de la Tosca és una ermita al terme municipal del Vilosell (Garrigues) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Edifici

És una església d'una sola nau rectangular modificada amb el temps. L'exterior està arrebossat; la coberta és a dues aigües de teula àrab. A la zona dels peus hi ha un petit campanar d'espadanya. Té una façana molt senzilla amb una entrada d'arc de mig punt adovellat que a la clau hi té un escut gravat on hi figura la data de 1730. Les obertures a la façana dels peus són petites i disposades de forma irregular. Destaquem també el cor alt, a l'entrada.
L'edifici actual és un santuari del segle xviii, però el tenim documentat des del 1482. S'hi celebren importants aplecs de la comarca. Té uns Goigs dedicats que van repetint: "Sigueu el nostre advocat, de la Tosca Sant Miquel". Destaca el seu retaule neoclàssic. Durant la lluita napoleònica serví d'hospital de sang a les tropes franceses. Actualment hi viu un ermità.

## Jaciment

Sant Miquel de la Tosca també és un jaciment arqueològic del leptolític que fou trobat per Salvador Vilaseca l'any 1970. El jaciment prehistòric està situat al Vilosell, a la comarca de Les Garrigues. El jaciment es troba al municipi del Vilosell, a la comarca de Les Garrigues. Les coordenades UTM són X: 328700.00, Y: 4581070.00 i es troba a una altitud de 745 m sobre el nivell del mar. El jaciment ha sigut datat del Leptolític (-33000/-5500) i va ser un centre o taller de producció i explotació de sílex. Al seu entorn trobem; en el vessant nord, la serra que delimita amb el Barranc de Sant Miquel de la Tosca i a l'est, l'ermita amb el mateix nom. La zona està envoltada de densa massa boscosa i de vegetació arbustiva al nord de la Serra de la Llena. El jaciment està localitzat a un terreny erm.
El jaciment va ser localitzat pel historiador Salvador Vilaseca l'any 1970. Anys després, es van fer unes prospeccions per membres del Grup de Recerques Arqueològiques de "La Femosa" d'Artesa de Lleida on es van recollir algunes ascles de sílex més, confirmant les troballes de l'historiador. L'any 1984 es va generar una fitxa en la qual esmenta que en Salvador Vilaseca va trobar diverses ascles de sílex, de les quals algunes estaven retocades. Temps després, es van fer prospeccions per part dels membres del Grup de Recerques Arqueològiques "La Femosa" d'Artesa de Lleida, on es van recollir algunes ascles de sílex més, confirmant les troballes de Salvador Vilaseca. Posteriorment, es va fer una prospecció ocular de la qual no es va documentar cap mena de resta arqueològica pels voltants del jaciment, degut a les dificultats del terreny abrupte i la densa coberta vegetal existent. Actualment, les restes es troben al Museu Arqueològic Local d'Artesa de Lleida i a la col·lecció S. Vilaseca a Reus.

## Referències

* 1 2 3 «Sant Miquel de la Tosca del Vilosell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 octubre 2016].
* ↑ «Goigs a sant Miquel de la Tosca». [Consulta: 2023].
* ↑ «eGIPCI (eGestió Integral del Patrimoni Cultural Immoble)».
# Hermann Ludwig Schmid

Hermann Ludwig Schmid (Göggingen i Augsburg, 26 de juny de 1908 - Würzburg, 16 d'abril de 1956) va ser un matemàtic alemany.
Schmid, que havia nascut a un barri d'Augsburg on va fer els estudis secundaris, va estudiar matemàtiques i física entre 1927 i 1932 a la universitat de Múnic, obtenint el títol per a la docència secundària. Es va doctorar el 1934 sota la direcció de Helmut Hasse a la universitat de Marburg. Des de 1935 fins a 1937 va ser assistent de Hasse a Göttingen. Després de la seva habilitació docent el 1939 a la universitat de Giessen va esdevenir professor ajudant el 1940 a la universitat de Berlín, on va ser nomenat professor titular el 1946. De 1947 a 1953 va ser editor del Zentralblatt für Mathematik, després d'haver format part de l'equip editorial sota la direcció de Harald Geppert des de 1938. El 1953 es va traslladar a la universitat de Würzburg en la que només va estar tres cursos, ja que va morir sobtadament d'un atac de cor el 1956 mentre era rector de la universitat.
Schmid va tenir un paper important en la reconstrucció de les institucions matemàtiques després de la Segona Guerra Mundial a Berlín Oriental, on va fundar la revista Mathematische Nachrichten el 1947 i en va ser el seu secretari i coeditor fins al 1956. Va ser fonamental en la fundació d'un institut de matemàtiques pures de l'Acadèmia Alemanya de Ciències el qual va dirigir entre 1947 i 1953.

## Referències

* ↑ Schmidt, 1959, p. 7.
* ↑ Hasse, 1958, p. 2.
* ↑ Jehne i Lamprecht, 1998, p. 143-149.
* ↑ Göbel, 2011, p. 7 i 10.

## Bibliografia

* Göbel, Silke. «Glimpses into the history of Zentralblatt MATH». A: Olaf Teschke, Bernd Wegner, Dirk Werner (eds.). 80 Years of Zentralblatt MATH (en anglès). Springer, 2011, p. 1-16. ISBN 978-3-642-21171-3.
* Hasse, Helmut «Wissenschaftlicher Nachruf auf Hermann Ludwig Schmid» (en alemany). Mathematische Nachrichten, Vol. 18, Num. 1-6, 1958, pàg. 1-18. DOI: 10.1002/mana.19580180103. ISSN: 1522-2616.
* Jehne, Wolfram; Lamprecht, Erich. «Helmut Hasse, Hermann Ludwig Schmid and their students in Berlin». A: Heinrich Begehr, Helmut Koch, Jürg Kramer, Norbert Schappacher, Ernst-Jochen Thiele (eds.). Mathematics in Berlin (en anglès). Springer, 1998, p. 143-149. ISBN 978-3-7645-5943-0.
* Schmidt, Hermann «Hermann Ludwig Schmid» (en alemany). Jahresbericht der Deutschen Mathematiker-Vereinigung, Vol. 61, 1959, pàg. 7-11. ISSN: 0012-0456.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Hermann Ludwig Schmid» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Reich, Karin; Roquette, Peter. «Hermann Ludwig Schmid (1908-1956)». Berliner Mathematische Gesellschaft, 2018. [Consulta: 13 gener 2022]. (alemany)
* Fotografia a Oberwolfach Photo Collection
# Stàvropol

Stàvropol (rus: Ста́врополь, en adigué: Пхъэгъуалъ, Чэткъал) és una ciutat de Rússia i el centre administratiu del krai de Stàvropol. Té una població de 355.900 habitants (2005 est.)

## Clima

Malgrat que és a la latitud del nord del Mediterrani té un clima continental d'hiverns relativament menys freds que el clima de Moscou i estius força més càlids. La temperatura mitjana de gener és de -3,5 °C i la de juliol +21,9 °C. La pluviometria mitjana anual és de 571 amb el màxim de pluges a l'estiu.

## Història

Va ser fundada el 1777 a conseqüència de la guerra russo-turca (1768-1774) i és considerada ciutat des de 1785. Els cosacs del Don s'hi establiren.
El nom de "Stàvropol" està relacionat amb un fictici nom grec, Stauropolis que significa "La ciutat de la Creu". Alexandre I de Rússia el 1809, invità diverses famílies armènies a instal·lar-s'hi per tal d'estimular el comerç.
La situació estratègica de Stàvropol ajudà els russos a conquerir el Caucas.
Durant la Guerra Civil Russa la ciutat canvià de mans diverses vegades i finalment va ser capturada per l'Exèrcit Roig el gener de 1920. La ciutat va ser reanomenada Voroshilovsk el 1935 per Kliment Voroshilov, però tornà al seu nom tradicional el 1943. Durant la segona guerra mundial va ser ocupada pels nazis entre el 3 d'agost de 1942 i el 21 de gener de 1943. Des de 1946, a la seva zona, s'hi extreu gas natural i un gasoducte subministra a Moscou. Mikhaïl Gorbatxov, va néixer al krai de Stàvropol i treballà en aquesta ciutat durant anys.
A Stàvropol hi ha un gran nombre de refugiats que fugen de la inestabilitat política del Caucas i el sud de Rússia.

## Referències

* 1 2 3 4 «Web oficial de la ciutat» (en anglès). stavropol.stavkray.ru. Arxivat de l'original el 2010-06-04. [Consulta: 19 juny 2012].

## Enllaços externs

* Stàvropol - Lloc web oficial (anglès) (rus)
* Webcam amb vistes de Stavropol incloent l'edifici governamental Arxivat 2011-01-02 a Wayback Machine.
* Fotos de Stavropol Arxivat 2010-09-28 a Wayback Machine. (rus)
# Al-Khirrit ibn Ràixid an-Nají

Al-Khirrit ibn Ràixid an-Nají o, més senzillament, Al-Khirrit fou un partidari d'Alí ibn Abi-Tàlib al costat del qual va combatre a la batalla de Siffín, però contra qui finalment es va revoltar en conèixer els primers resultats de l'arbitratge d'Adhruh. Perseguit fins a Madain, es va retirar amb els seus seguidors cap al Khuzestan. Alí va enviar contra ell a Màqil ibn Qays ar-Riyahí i va ordenar al governador de Bàssora, Abd-Al·lah ibn Abbàs, de reforçar l'atac amb un contingent dirigit per Khàlid ibn Madan at-Taí. Al-Khirrit fou derrotat i mort a la batalla.

## Bibliografia

* Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. "(al-)Khirrīt".
# Frémery

Frémery és un municipi francès, situat al departament del Mosel·la i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 62 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Frémery era de 62 persones. Hi havia 20 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 8 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 30 habitatges, 24 eren l'habitatge principal de la família, 4 eren segones residències i 2 estaven desocupats. 26 eren cases i 4 eren apartaments. Dels 24 habitatges principals, 19 estaven ocupats pels seus propietaris i 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 5 tenien tres cambres, 5 en tenien quatre i 14 en tenien cinc o més. 17 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 11 habitatges hi havia un automòbil i a 10 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Frémery el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 8 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 8 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 8 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 31 persones, 24 eren actives i 7 eren inactives. Les 24 persones actives estaven ocupades(18 homes i 6 dones).. De les 7 persones inactives 2 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de transport.
L'any 2000 a Frémery hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Frémery a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Frémery a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Arielulus cuprosus

Arielulus cuprosus és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids. És endèmic de Malàisia. El seu hàbitat natural són els boscos de plana. Està amenaçat per la pèrdua d'hàbitat a causa de la tala d'arbres, l'agricultura, les plantacions i els incendis forestals.

## Referències

* ↑ Hutson, A. M.; Francis, C. Arielulus cuprosus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 14 novembre 2013.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Omaha (Arkansas)

Omaha és una població dels Estats Units a l'estat d'Arkansas. Segons el cens del 2000 tenia 165 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Omaha tenia 165 habitants, 66 habitatges, i 50 famílies. La densitat de població era de 159,3 habitants/km².
Dels 66 habitatges en un 37,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53% hi vivien parelles casades, en un 19,7% dones solteres, i en un 24,2% no eren unitats familiars. En el 21,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,5 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,5% tenia menys de 18 anys, un 12,1% entre 18 i 24, un 23% entre 25 i 44, un 26,7% de 45 a 60 i un 9,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 18.000 $ i la renda mediana per família de 30.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 22.188 $ mentre que les dones 16.042 $. La renda per capita de la població era de 12.636 $. Entorn del 32% de les famílies i el 31,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Omaha». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Omaha». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Dynamic Network Services Inc.

DynDNS (Dynamic Network Services, Inc.) és una companyia d'Internet dels Estats Units d'Amèrica dedicada a solucions de DNS en adreces IP dinàmiques. Solia oferir serveis gratuïts de redirecció a IP de subdominis d'una gran llista de noms disponibles, oferint a particulars l'oportunitat de crear un servidor a Internet gratuïtament amb una adreça com 'wikipedia.dyndns.com', per la qual cosa es va fer molt popular en la cultura Do It Yourself (Fes-ho Tu Mateix). Actualment no ofereix el servei gratuït per a nous clients. Igual que ZoneEdit, deu ser actualitzat mitjançant algun client en la màquina del client, tals com el que la mateixa companyia ofereix o uns altres com Eponym, encara que els routers actuals solen incloure funcions d'actualització de la IP en aquest tipus de serveis, per la qual cosa, una vegada configurat el router, l'actualització de la IP es converteix en un procés totalment invisible per a l'usuari posat que és el propi router el que s'encarrega d'actualitzar la IP quan aquesta canvia.

## Vegeu també

* DNS dinàmic
* Ciberatac contra Dyn

## Enllaços externs

* Lloc corporatiu de Dynamic Network Services
* Web dyndns.com
* Client actualizador de DynDNS per Windows
* TLDDNS - Divisió de DynDNS per a dominis de nivell superior (TLD)