OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Marta Fernández Martín

Marta Fernández Martín (Saragossa, 23 d'agost de 1966) és una política aragonesa, diputada de Vox i presidenta de les Corts d'Aragó des del 23 de juny de 2023.

## Biografia

Nascuda a Saragossa, Fernández és llicenciada en Dret per la Universitat de Saragossa i ha treballat com a advocada quatre anys. Després d'un any com a assistenta administrativa a Ibercaja, va passar a treballar en el departament de Recursos Humans d'Osca Gas entre els anys 1999 i 2019.
Fernández va ser una dels tres diputats electes de Vox en les eleccions de 2019 a les Corts d'Aragó. El 2023, el partit va augmentar a set escons i ella vaig ser nomenada presidenta de les Corts després d'un acord amb el Partit Popular. És la segona dona en ocupar aquest càrrec, després de Violeta Barba.
Després de ser nomenada presidenta, Fernández va tancar els seus perfils a les xarxes socials, afirmant que les seves opinions anteriors les feia com figura política, però que des de llavors representava una institució. Prèviament, havia utilitzat les seves xarxes per a criticar les mesures contra la pandèmia de la COVID-19, negar el canvi climàtic, descriure al president del Govern d'Espanya Pedro Sánchez com "dictador comunista" i afirmar que la ministra Irene Montero només sabia "agenollar-se".

## Referències

* ↑ «Ficha personal» (en castellà). Cortes de Aragón, 27-06-2023. [Consulta: 17 febrer 2024].
* 1 2 3 4 EFE. «Marta Fernández, presidenta de las Cortes de Aragón: negacionista ambiental y antivacunas» (en castellà), 23-06-2023. [Consulta: 17 febrer 2024].
* 1 2 Manovel, Marina León. «A qué se dedicaba Marta Fernández, antes de ser diputada de VOX y futura presidenta de las Cortes de Aragón» (en castellà), 23-06-2023. [Consulta: 17 febrer 2024].
* ↑ «Marta Fernández, otra presidenta de las Cortes de Vox con polémica: del negacionismo del cambio climático y del Covid a "Montero sólo sabe arrodillarse para medrar"» (en castellà), 23-06-2023. [Consulta: 17 febrer 2024].
# Barra (relleu)

Una barra en geomorfologia, és una formació de terra en una massa d'aigua. Les barres tendeixen a ser llargues i lineals i és molt usual que es formin en zones on es diposita grava o sorra en aigües poc pregones, apareixen en rius, llacs i mars. La barra està composta bàsicament d'arena, però pot ser un altre material més gruixut arrossegat pel corrent de l'aigua. De vegades la barra es forma a centenars de quilòmetres al llarg de la costa, aleshores se'n diu illa barrera.
Es considera les barres i bancs de sorra com un procés natural de l'erosió litoral. El tómbol és una barra que forma istmes entre una illa i una roca gran, illa o costa continental.
Una barra de badia és una barra d'arena que travessa completament una badia aillant-la completament del mar o oceà que l'alimenta, formant al seu pas una llacuna.

## Exemples

* A l'estat mexicà de Tamaulipas,al nord d el'estat, hi ha una barra que separa al golf de Mèxic amb la Laguna Madre, aquesta barra continua fins al sud de Houston on acaba a la badia de Galveston. Les principals barres són la de Soto la Marina i la d'Americanos (coordenades: 25° 07′ 00.15″ N, 97° 29′ 58.85″ O﻿ / ﻿25.1167083°N,97.4996806°O﻿ / 25.1167083; -97.4996806).
* A Yucatán i Quintana Roo, Mèxic, hi ha una barra més gruixuda que separa al golf de Mèxic amb una llacuna tancada, en aquesta barra es troba l'illa de Holbox (coordenades: 21° 30′ 28.12″ N, 87° 34′ 01.12″ O﻿ / ﻿21.5078111°N,87.5669778°O﻿ / 21.5078111; -87.5669778).

## Vegeu també

* Cordó litoral
* Banc de sorra
* Banc (geografia)
* Alfac
* Restinga
* Tómbol

## Enllaços externs

* Vista virtual de un banco de arena y una barra
# Santo Domingo (Equador)

Santo Domingo, també coneguda com a Santo Domingo de los Colorados, és una ciutat de l'Equador; capçalera cantonal de Santo Domingo i capital de la Província de Santo Domingo de los Tsáchilas, així com la urbs més gran i poblada d'aquesta província. Es localitza a la riba esquerra del riu Toachi, al centre-nord de la regió litoral de l'Equador, als flancs externs de la serralada occidental dels Andes, a una altitud de 550 msnm i amb un clima plujós tropical amb una temperatura mitjana anual de 22,2 °C.
Al cens del 2010 tenia 270.875 habitants, la qual cosa la converteix en la quarta ciutat més poblada del país darrere de Quito, Guayaquil i Cuenca. La ciutat és el nucli de l'àrea metropolitana de Santo Domingo, la qual està constituïda a més per ciutats i parròquies rurals properes. El conglomerat acull 456.244 habitants, i ocupa la vuitena posició entre les conurbacions de l'Equador.
Els seus orígens daten de l'època colonial, però és a mitjans del segle xx, a causa de la seva ubicació geogràfica, que enllaça diverses ciutats del país, quan presenta un accelerat creixement demogràfic fins a establir un poblat urbà, que seria posteriorment, un dels principals nuclis urbans de la nació. És un dels centres administratius, econòmics, financers i comercials més importants de l'Equador. Les activitats principals de la ciutat són el comerç, la ramaderia, la indústria i el transport.
# Essex (Massachusetts)

Essex és una població dels Estats Units a l'estat de Massachusetts. Segons el cens del 2000 tenia 3.267 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Essex tenia 3.267 habitants, 1.313 habitatges, i 887 famílies. La densitat de població era de 89,1 habitants/km².
Dels 1.313 habitatges en un 31,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,1% hi vivien parelles casades, en un 0% dones solteres, i en un 32,4% no eren unitats familiars. En el 26,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,2% tenia menys de 18 anys, un 5,3% entre 18 i 24, un 30,1% entre 25 i 44, un 26,9% de 45 a 60 i un 13,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 59.554 $ i la renda mediana per família de 70.152$. Els homes tenien una renda mediana de 48.036 $ mentre que les dones 32.000$. La renda per capita de la població era de 31.613$. Entorn del 4,3% de les famílies i el 6,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Essex». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Essex». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Piedicorte-di-Gaggio

Piedicorte-di-Gaggio (en cors Pedicorti di Gaghju) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 127 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 184 | 194 | 182 | 135 | 129 | 127 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2008- | François Corazzini | | |
# L'Hôtel des voyageurs de commerce

L'Hôtel des voyageurs de commerce ou les Suites d'une bonne cuite és un curtmetratge mut de Georges Méliès de 1906. Va ser venut per la Star Film Company de Méliès i està numerat del 843 al 845 als seus catàlegs.
Méliès interpreta l'hoste de l'hotel borratxo a la pel·lícula, que utilitza maquinària escènica, pirotècnia i escamoteig per als seus efectes. El distintiu plató de pel·lícula, dividit en dues parts per mostrar dues sales, és semblant a un que Méliès va emprar en la seva pel·lícula posterior Le Tunnel sous la Manche ou le Cauchemar franco-anglais (1907).

## Referències

* ↑ Malthête, Jacques; Mannoni, Laurent. L'oeuvre de Georges Méliès. París: Éditions de La Martinière, 2008, p. 350. ISBN 9782732437323.
* ↑ Essai de reconstitution du catalogue français de la Star-Film; suivi d'une analyse catalographique des films de Georges Méliès recensés en France. Bois d'Arcy: Service des archives du film du Centre national de la cinématographie, 1981, p. 253–54. ISBN 2903053073.

## Enllaços externs

* L'Hôtel des voyageurs de commerce a YouTube
# Maruina pennaki

Maruina pennaki és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Nord-amèrica: Colorado (els Estats Units).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Flyfishing Entomology - North American Aquatic Dipteran Species and Synonyms Arxivat 2012-12-31 a Wayback Machine. (anglès)
# Barra d'error

Les barres d'error són representacions gràfiques de la variabilitat de les dades i s'utilitzen en gràfics per indicar l'error o la incertesa en una mesura informada. Donen una idea general de la precisió d'una mesura o, per contra, de la distància on es pot trobar el valor real (sense errors). Les barres d'error solen representar una desviació estàndard d'incertesa, un error estàndard o un interval de confiança particular (per exemple, un 95%). Aquestes quantitats no són les mateixes, per la qual cosa s'haurà d'indicar explícitament la mesura seleccionada al gràfic o al text de suport.
Les barres d'error es poden utilitzar per comparar visualment dues quantitats si mantenen diverses condicions. Això pot determinar si les diferències són estadísticament significatives. Les barres d'error també poden suggerir la bona adequació d'una funció determinada, és a dir, de com de bé descriu les dades. S'espera que els documents científics en ciències experimentals incloguin barres d'error en tots els gràfics, tot i que la pràctica difereix una mica entre ciències i cada revista tindrà el seu propi llibre d'estil. També s'ha demostrat que les barres d'error es poden utilitzar com a interfície de manipulació directa per controlar algoritmes probabilístics per a càlculs aproximats. Les barres d'error també es poden expressar amb un signe més-menys (±), més el límit superior de l'error i menys el límit inferior de l'error.
Una notòria concepció errònia a les estadístiques elementals és que les barres d'error mostren si existeix una diferència estadísticament significativa, comprovant simplement si les barres d'error se superposen; aquest no és el cas

## Referències

* ↑ Sarkar, Advait; Blackwell, Alan F.; Jamnik, Mateja; Spott, Martin Eurographics Conference on Visualization (Eurovis) - Short Papers, 2015. DOI: 10.2312/eurovisshort.20151138.
* ↑ Brown, George W. American Journal of Diseases of Children, 136, 10, 1982, pàg. 937–941. DOI: 10.1001/archpedi.1982.03970460067015. PMID: 7124681.
* ↑ Cumming, Geoff; Fidler, Fiona; Vaux, David L. The Journal of Cell Biology, 177, 1, 09-04-2007, pàg. 7–11. DOI: 10.1083/jcb.200611141. PMC: 2064100. PMID: 17420288.
* ↑ Knol, Mirjam J.; Pestman, Wiebe R.; Grobbee, Diederick E. European Journal of Epidemiology, 26, 4, 19-03-2011, pàg. 253–254. DOI: 10.1007/s10654-011-9563-8. PMC: 3088813. PMID: 21424218.
* ↑ Munger, Dave. «Most researchers don't understand error bars». Cognitive Daily. Arxivat de l'original el 1 de novembre 2018. [Consulta: 17 març 2018].
* ↑ Belia, Sarah; Fidler, Fiona; Williams, Jennifer; Cumming, Geoff Psychological Methods, 10, 4, 2005, pàg. 389–396. DOI: 10.1037/1082-989X.10.4.389. PMID: 16392994.
# Etheostoma blennius

Etheostoma blennius és una espècie de peix de la família dels pèrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Tennessee i Alabama (Estats Units).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pisinemo

Pisinemo (O'odham Pisin Moʼo) és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Arizona. Segons el cens del 2000 tenia 237 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pisinemo tenia 237 habitants, 70 habitatges, i 48 famílies La densitat de població era de 54,5 habitants/km².
Dels 70 habitatges en un 35,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 22,9% hi vivien parelles casades, en un 31,4% dones solteres, i en un 31,4% no eren unitats familiars. En el 28,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,39 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 34,2% tenia menys de 18 anys, un 13,1% entre 18 i 24, un 23,6% entre 25 i 44, un 22,4% de 45 a 60 i un 6,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 28 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88 homes.
La renda mediana per habitatge era de 13.977 $ i la renda mediana per família de 17.917 $. Els homes tenien una renda mediana de 0 $ mentre que les dones 28.750 $. La renda per capita de la població era de 5.507 $. Aproximadament el 48,8% de les famílies i el 50,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pisinemo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pisinemo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Fallida borsària

Una fallida borsària o fallida de la borsa o fallida del mercat de valors és una caiguda sobtada i dramàtica dels preus de les accions a d'un mercat de valors, que provoca una important pèrdua de la riquesa del paper. Les fallides són provocades tant pel pànic com pels factors econòmics subjacents. Sovint segueixen a les bombolles del mercat de valors de tipus especulatiu.
Les fallides del mercat de valors són fenòmens socials on els esdeveniments econòmics externs es combinen amb el comportament de la multitud i la psicologia en un bucle de retroalimentació positiva, on la venda d'alguns participants del mercat impulsa a més participants del mercat a vendre. En termes generals, les fallides solen produir-se en les següents condicions: un període prolongat d'augment dels preus de les accions i l'optimisme econòmic excessiu, un mercat on les ràtios preu-benefici excedeixen les mitjanes a llarg termini i l'ús extensiu del deute del marge i l'apalancament dels participants del mercat. Altres aspectes com ara guerres, hacks de grans corporacions, canvis en les lleis i regulacions federals i desastres naturals d'àrees altament productives econòmicament, també poden influir en una disminució significativa del valor d'una àmplia gamma de valors de la Borsa de Nova York. Cal assenyalar que totes aquestes caigudes de les accions poden donar lloc a un augment dels preus de les accions de les empreses que competeixen contra les empreses afectades.
No hi ha una definició numèrica específica d'una fallida del mercat de valors, però el terme s'aplica comunament a les pèrdues percentuals de doble dígit en un índex de borsa durant un període de diversos dies. Sovint, la fallida es distingeix del mercat baixista per la venda per pànic i les disminucions brusques i dramàtiques dels preus. Els mercats baixistes són períodes de disminució dels preus del mercat de valors que es mesuren en mesos o anys. Les fallides sovint s'associen amb els mercats baixistes, però no necessàriament van de la mà. El Dilluns negre de 1987, per exemple, no va venir d'un mercat baixista. De la mateixa manera, el mercat baixista japonès de la dècada de 1990 va durar diversos anys sense cap mena de fallida notable.

## Referències

* ↑ Galbraith, J. The Great Crash 1929, 1988 edition, Houghton Mifflin Co. Boston, p.xii-xvii
# Gramàtica del català antic

La Gramàtica del català antic és un projecte consistent a elaborar una gramàtica que descrigui la sintaxi i la morfologia del català antic. Abraça des dels primers documents en català (segle xii) fins al segle xvi. El projecte està liderat per la Universitat d'Alacant i la Universitat de València i compta amb l'ajut de la Universitat Autònoma de Barcelona pel que fa a la constitució del corpus informàtic, si bé hi participen professors de diverses universitats dels Països Catalans i d'altres països. L'estructura, la terminologia i el contingut té força paral·lelismes amb la Gramàtica del català contemporani; d'aquesta manera es podran fer comparacions entre el català antic i el català contemporani.

## Referències

* ↑ «La gramàtica del català antic». Arxivat de l'original el 2013-12-03. [Consulta: 27 octubre 2016].
# L'execució de Maria Stuart

L'execució de Maria Stuart és un curtmetratge de 18 segons produït el 1895 per Thomas Edison i dirigit per Alfred Clark. La pel·lícula representa l'execució de la reina Maria I d'Escòcia. Es considera la primera pel·lícula en utilitzar efectes especials, específicament l'“stop trick” o escamoteig.
La pel·lícula pot haver estat la primera en utilitzar actors professionals, a més de ser la primera en usar l'edició per aconseguir un efecte especial. El film mostra la reina Maria (interpretada pel secretari i tesorer de la Kinetoscope Company, Robert Thomae) amb els ulls embenats i sent dirigida cap al cadafal. En el moment en què el botxí aixeca la destral la pel·lícula està editada de manera que l'actriu desapareix i és reemplaçada per un maniquí. El cap del maniquí és tallat i el botxí l'aixeca a l'aire mentre la pel·lícula acaba.
Segons la doctora Kate Fortmueller, aquesta i altres pel·lícules van ser creades per impulsar els negocis d'Edison i marca l'inici d'una tendència cap al film històric amb pel·lícules com Joana d'Arc o Indian Scalping Scene, del mateix any i director. Tot i així, es va seguir fent cinema centrat en la cultura popular del moment.
També destaca el fet que, a diferència d'altres pel·lícules d'Edison de l'època, L'execució de Maria Stuart no va ser gravada al Black Maria, com revela el fons clar i dotat de profunditat de camp.

## Referències

* ↑ Charlie Kiel; Kristen Whissel. «2». A: Editing and special/visual effects, 2016, p. 268. ISBN 978-0-8135-7081-5 [Consulta: 13 novembre 2018].
* ↑ «The Execution of Mary, Queen of Scots and the historical tableaux — Critical Commons» (en anglès). Arxivat de l'original el 2018-11-14. [Consulta: 12 novembre 2018].
# Awdal

Awdal fou una de les sis regions en què estava dividia administrativament (fins al març del 2008) la República de Somalilàndia. La capital fou Borama (anteriorment fou Baki). Limitava amb Djibouti (nord-oest i oest), Etiòpia (sud-oest i sud), la regió de Woqooyi Galbeed a Somalilàndia (est) i el golf d'Aden (nord).
La regió fou creada pel règim de Siad Barre el 1982. Ha estat poc tocada per la guerra civil. Durant el període d'independència de Somàlia (1960-1991) les inversions a la zona foren molt minses, però després el govern de Somalilàndia ha capgirat la situació segons afirma. Actualment sembla que gaudeix d'un bon nivell de vida. Awdal compta amb una universitat anomenada Universitat d'Amoud, que es troba a Borama i fou inaugurada el 4 de novembre de 1998 després d'una iniciativa d'emigrants de la regió als països del golf Pèrsic.
La regió d'Awdal la formaven cinc districtes:
El 22 de març de 2008 es va crear (ocupant la major part de l'antiga regió d'Awdal) la regió de Salal que inclogué tots els territoris a l'oest, nord i nord-est. La regió d'Awdal va quedar dividia en quatre districtes, un de nova creació:
Els altres dos districtes (Lughaya i Saylac o Zeila) van passar a formar part de Salal, on es van crear tres nou districtes: Garba Dardar, Boon i Harirad.
El seu nom deriva de l'històric estat d'Adal. Vegeu Adal.
El 12 de maig de 1991 els caps de clan d'Awdal van signar un acord confederal amb Somalilàndia. El 1995 els clans es van pronunciar per la independència però després de negociacions es va fer un referèndum el 1997 sobre associació política i es va seguir en una situació de vinculació amb Somalilàndia. Informacions aparegudes a Internet apunten a un referèndum d'autodeterminació a celebrar el 14 de novembre del 2008 a Awdal i Salal, que s'haurien de pronunciar només sobre la sobirania, amb una aliança estratègica amb Somalilàndia.
El 13 de gener de 2008 una catàstrofe va afectar la regió d'Awdal i la veïna de Gabiley; una calamarsada acompanyada de vents de més de 100 km hora van afectar la zona per tres dies, i les temperatures van caure sobtadament, a causa del gel, a uns 20 graus sota cero, afectant a totes les formes de vida dels districtes de Zeyla (Saylac), Lughaya i Baki. Van morir uns 70000 animals, principalment ovelles i camells i 50000 animals salvatges.
# Bahçelievler

Bahçelievler és un districte residencial d'Istanbul, Turquia, situat en la part europea de la ciutat. Es troba al nord del districte de Bakırköy, d'on se separa com un nou districte, el 1992.

## Història

A Bahçelievler es va extreure la pedra emprada per construir l'antiga ciutat de Constantinoble. Abans de la conquesta d'aquesta per l'Imperi Otomà, la zona estava constituïda per terres de cultiu habitades per grecs. Després de la fundació de la República en 1923, Bahçelievler es va començar a formar a partir d'assentaments construïts en les vies que partien del centre de la província cap a Europa, primer la Londra Asfalt i posteriorment la E5, carretera construïda en els anys 1960. Es van construir fàbriques a les carreteres i, posteriorment, s'hi construïren edificis residencials. La població de Bahçelievler va passar de 8.500 en 1960 a 100.000 en 1975; en l'actualitat, més de mig milió de persones comparteixen una superfície de 16,7 km²;.
En els anys 1970, part del districte es va construir d'acord amb un pla urbanístic i, fins a la dècada següent, Bahçelievler es caracteritzava per cases amb jardins. Tanmateix, durant el ràpid creixement del país dels anys 1980 i 1990, la majoria d'aquestes cases van ser enderrocades, venudes a promotors immobiliaris i substituïdes per blocs de pisos amb moltes menys zones verdes. En l'actualitat, els jardins es limiten gairebé exclusivament al centre del districte.

## Bahçelievler en l'actualitat

Alguns barris de Bahçelievler, com Bahçelievler, Basın Sitesi i Yayla, compten amb avingudes poblades d'arbres, edificis bonics i petits parcs, grans centres comercials, cinemes i cafeteries. El tràfic en aquestes zones sol ser dens, malgrat la construcció en 2006 de noves carreteres, ponts i passos subterranis.
Als barris dels afores, com ara Yenibosna o Soğanlı, s'hi poden trobar fàbriques, botigues i altres negocis (inclosos molts majoristes del sector tèxtil), tot això intercalat amb zones residencials densament poblades (edificis d'entre 6 i 8 plantes que formen llargues fileres de blocs) i àmplies avingudes.
Bahçelievler compta amb facultats de quatre universitats, nombrosos col·legis públics i privats, i hospitals.

## Transport

A Bahçelievler s'hi pot accedir en autobús, minibús, dolmuş (taxi compartit) o cotxe, principalment per l'autopista E5, i amb tren.

## Demografia

| Any | 1935 | 1940 | 1945 | 1950 | 1955 | 1960 | 1965 | 1970 | 1975 | 1980 | 1985 | 1990 | 1997 | 2000 | 2008 |
| Població | 523 | 542 | 601 | 812 | 1.322 | 8.509 | 20.881 | 49.320 | 102.533 | 160.733 | 237.691 | 322.234 | 442.877 | 464.903 | 571.711 |

## Mahalleler

Cumhuriyet · Çobançeşme · Fevzi Çakmak · Hürriyet · Kocasinan · Merkez · Siyavuşpaşa · Soğanlı · Şirinevler · Yenibosna · Zafer
Barris:
Camlıkahve · Çalışlar · Haznedar · Merter · Talatpaşa · Ünverdi · Yayla