OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vacances (Josep Aragay)

Vacances és una pintura a l'oli sobre tela de Josep Aragay i Blanchart dipositada al Museu Municipal Josep Aragay (Breda, la Selva), la qual fou pintada l'any 1923.

## Context històric i artístic

Nascut a Barcelona l'any 1889, Josep Aragay estudià a l'Escola de la Llotja i a l'Escola de Francesc Galí, on també es formaren Jaume Mercadé i Joan Miró. Entre el 1906 i el 1912, aquesta darrera escola va tindre un paper important en la creació de l'univers visual del noucentisme: tota una mitologia catalana de vaixells de vela i mariners, noies amb trenes, dofins i orenetes, atzavares i cistells de flors, i estels i bombes de paper. El 1911 Aragay va adherir-se a l'agrupació Les Arts i els Artistes, constituïda l'any anterior sota els auspicis d'Eugeni d'Ors com a capdavantera del noucentisme. El 1913 va fer la primera exposició individual a les Galeries Dalmau, de la Portaferrisa, que agrupava els joves artistes renovadors, i dos anys després exposà ceràmiques decorades per ell i fetes per Francesc Quer. A partir d'aquest moment es convertí en ceramista i, en tornar d'Itàlia, on residí els anys 1916 i 1917, realitzà la decoració de la font gòtica del Portal de l'Àngel, reprenent l'esperit i els colors de les rajoles de l'antiga ceràmica catalana amb formes que barrejaven les velles xilografies de l'art popular català i temes dels quatrecentistes toscans. Aragay va ésser també un teoritzant sistemàtic del retorn a la Mediterrània, que, al seu parer, havia d'ésser l'essència de l'art català.

## Descripció

Aquesta obra de grans dimensions (2,60 m × 4,20 m) és com un manifest de la futura Catalunya somiada, feta d'un classicisme progressista, centrat en valors d'ordre, intel·ligència, cos i joventut. La barreja d'elements visuals és veritablement excitant: una colla de nois i noies que munten a cavall (però també en moto) travessen un paisatge situat entre unes columnes corínties i uns pins que deixen veure, al fons llunyà, un poble amb un campanar romànic i una església amb façana del segle xviii. Tot això sembla situar-se al fons d'una gran cala de la Costa Brava, a la qual arriba navegant a tot drap un gran vaixell de tres pals. És un retrat de les essències del noucentisme, ja que, de fet, sembla la plasmació sobre tela de La Ben Plantada d'Eugeni d'Ors: un poble arran de la Mediterrània on tot sembla fluir en ordre i amb una jove vestida de colors clars al mig que ben bé podria ésser la susdita Ben Plantada.

## Referències

* 1 2 3 Barral, Xavier i Vicens, Francesc, 2002. 100 Obres de Pintura Catalana. Editorial Pòrtic, Barcelona. ISBN 8473067908. Pàgs. 184-185.
* ↑ Pujol, Andreu «Josep Aragay, artista noucentista». El Matí Digital, 20-08-2019. Arxivat de l'original el 22 de desembre 2015 [Consulta: 25 setembre 2016]. Arxivat 22 de desembre 2015 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Museu Municipal Josep Aragay Arxivat 2021-02-08 a Wayback Machine.
Viccionari
# Campos do Jordão

Campos do Jordão és una ciutat turística de muntanya de l'estat de São Paulo, Brasil fundada el 29 d'abril de 1874. Situada a la Serra da Mantiqueira, (latitud 22º44'22" sud, longitud 45º35'29" oest), i a 1.628 metres d'altura. La seva població estimada el 2006 era de 49.512 habitants.
Està situada 165 km a l'est de la capital, on s'arriba per autopistes i carreteres modernes i de fàcil accés: la Ruta President Dutra i les Rutes Ayrton Senna i Carvalho Pinto. És una ciutat turística d'hivern. És durant aquesta estació que rep molts turistes atrets pel seu clima, que recorda el de regions alpines (la temperatura pot caure fins als -1 °C). Els seus cafès, els seus hotels d'estil alpí, i el seu Festival d'Hivern de música erudita formen part del paisatge d'aquesta bonica ciutat.

## Clima

El seu clima és tropical d'altitud (Cwb), amb estius suaus i hiverns amb temperatures bastant baixes per als padrons brasilers. Va haver-hi nevades registrades en 1928, 1942, 1947 i en 1966, sent aquesta l'última vegada que es va registrar neu a la ciutat. Segons Paulo Filho, entre 1892 i 1897, era comú que hi hagués grans nevades a la ciutat. Les gelades són comunes durant l'hivern i la temperatura mínima absoluta va ser de -7,3 °C l'1 de juny de 1979. El seu clima temperat afavoreix la creació de hortènsies, especialment les de l'espècie Hydrangea macrophylla.

## Referències

* ↑ Folha Online. «Meteorologistas divergem sobre possibilidade de neve em Campos do Jordão» (en (portuguès)), 21-07-2000. [Consulta: 6 novembre 2010].
* ↑ «As mudanças climáticas em Campos do Jordão» (en (portuguès)). [Consulta: 6 novembre 2010].
* ↑ «Climate and Daylight Chart for Campos Do Jordao, Brazil» (en anglès). [Consulta: 6 novembre 2010].
# Can Canals (Girona)

Can Canals és una obra de Girona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici de planta rectangular, de planta baixa i dos pisos, coberta a dues aigües i carener perpendicular a la façana principal. Actua com a final d'un conjunt d'edificacions i fa mitgera per la part posterior a la façana principal. Obertures diverses i sense cap composició. De la façana principal cal destacar la porta amb llinda de pedra i el balcó del primer pis, de modillons i amb un sopluig de teuladet a dues aigües. El terra del balcó és de fusta. Al costat esquerre de la façana hi ha un petit contrafort.

## Referències

* ↑ «Can Canals». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].
# Nitrofurantoïna

La nitrofurantoïna és un medicament antibacterià utilitzat per tractar les infeccions del tracte urinari, però no és tan eficaç per a les infeccions renals. Es pren per la boca. Comercialitzat a Espanya com a Furantoina.
Els efectes secundaris habituals inclouen nàusees, pèrdua de gana, diarrea i mal de cap. Poques vegades es poden produir trastorns de la sensibilitat, problemes pulmonars o problemes hepàtics. No s'ha d'utilitzar en persones amb problemes renals. Tot i que sembla que en general és segur durant l'embaràs, no s'ha d'utilitzar prop del part. Tot i que normalment funciona alentint el creixement bacterià, pot provocar la mort bacteriana a les altes concentracions que es troben a l'orina.
La nitrofurantoïna es va vendre per primera vegada el 1953. Està a la Llista de medicaments essencials de l'Organització Mundial de la Salut.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Nitrofurantoin». The American Society of Health-System Pharmacists. Arxivat de l'original el 7 July 2015. [Consulta: 1r agost 2015].
* ↑ «Centro de Información online de Medicamentos de la AEMPS - CIMA». Madrid: AEMPS. Ministerio de Sanidad, Servicios Sociales e Igualdad, 2023.
* ↑ «Prescribing medicines in pregnancy database». Australian Government, 03-03-2014. Arxivat de l'original el 8 April 2014. [Consulta: 22 abril 2014].
* ↑ Basic Principles of Drug Discovery and Development. Elsevier, 2015, p. 511. ISBN 9780124115255.
* ↑ World Health Organization model list of essential medicines: 21st list 2019. Geneva: World Health Organization, 2019. WHO/MVP/EMP/IAU/2019.06. License: CC BY-NC-SA 3.0 IGO.
# Frederic Gené i Ripoll

Frederic Gené i Ripoll (Castellnou de Seana, Pla d'Urgell, 29 d'octubre de 1944) és un polític català, diputat al Parlament de Catalunya en la V Legislatura.
Es llicencià en història a la Universitat de Barcelona i ha treballat a Tàrrega com a professor d'ensenyament secundari. És membre del Col·legi Oficial de Doctors i Llicenciats en Filosofia i Lletres i en Ciències de Catalunya.
Afiliat a Convergència Democràtica de Catalunya des del 1979, a les eleccions municipals espanyoles de 1983 fou escollit regidor de Tàrrega i a les eleccions municipals espanyoles de 1991 fou escollit alcalde, càrrec que revalidà en els eleccions municipals de 1995 i 1999, fins que fou desplaçat per una coalició de AIPN amb PSC i ERC. També ha estat diputat a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1999.

## Referències

* ↑ Diputats del Parlament de Catalunya en la VI Legislatura p. 145
* ↑ «Girona se convierte en banco de pruebas para la voluntad de cambio de ERC | Edición impresa | EL PAÍS».
* ↑ «Eleccions».
# Apagafoc

«Apagafoc» té aquests significats:
* Apagafoc o Plantago sempervirens
* Apagafoc o Sempervivum tectorum
* Apagafoc o sarriassa
# Triangulita

La triangulita és un mineral de la classe dels fosfats. Anomenada així per l'hàbit triangular dels cristalls.

## Classificació

Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'triangulita pertany a «08.EB: Uranil fosfats i arsenats, amb ràtio UO₂:RO₄ = 1:1» juntament amb els següents minerals: heinrichita, kahlerita, novačekita-I, saleeïta, torbernita, uranocircita, uranospinita, xiangjiangita, zeunerita, metarauchita, rauchita, bassetita, lehnerita, metaautunita, metasaleeïta, metauranocircita, metauranospinita, metaheinrichita, metakahlerita, metakirchheimerita, metanovačekita, metatorbernita, metazeunerita, przhevalskita, metalodevita, abernathyita, chernikovita, metaankoleïta, natrouranospinita, trögerita, uramfita, uramarsita, threadgoldita, chistyakovaïta, arsenuranospatita, uranospatita, vochtenita, coconinoïta, ranunculita, furongita, autunita i sabugalita.

## Característiques

La triangulita és un fosfat de fórmula química Al₃(UO₂)₄(PO₄)₄(OH)₅·5H₂O. Cristal·litza en el sistema triclínic.

## Formació i jaciments

S'ha descrit a la República Democràtica del Congo, als Estats Units i a Espanya. A la localitat tipus s'ha descrit en complexos pegmatítics.

## Referències

* ↑ «Triangulite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
# Carmina y amén

Carmina y amén és una pel·lícula espanyola escrita i dirigida per Paco León, protagonitzada per Carmina Barrios, María León, Paco Casaus i Yolanda Ramos. Es va estrenar a Espanya el 30 d'abril de 2014. És la seqüela de Carmina o revienta (2012), opera prima del director i, igual que la primera part, centra el seu protagonisme en la mare i la germana de Paco León.

## Argument

Després de la inesperada defunció del seu espòs, Carmina (Carmina Barrios) aconsegueix convèncer a la seva filla María (María León) per a mantenir en silenci el succés fins que transcorrin almenys dos dies i poder així cobrar una paga extraordinària del difunt. Amagat el cadàver, faran tot el possible perquè la situació no sigui descoberta per ningú en la popular barriada sevillana en la qual resideixen.

## Repartiment principal

* Carmina Barrios és Carmina.
* María León és María.
* Paco Casaus és Antonio.
* Yolanda Ramos és Yoli.

## Premis

| Any | Premi | Categoria | Nominat/a | Resultat |
| 2014 | Festival de Màlaga | Millor actriu de repartiment | Yolanda Ramos | Guanyadora |
| 2014 | Festival de Màlaga | Millor guió | Paco León | Guanyador |
| 2014 | Premis Goya | Millor actriu revelació | Yolanda Ramos | Nominada |
| 2014 | II Premis Feroz | Millor comèdia | | Guanyadora |
| 2014 | II Premis Feroz | Millor direcció | Paco León | Nominat |
| 2014 | II Premis Feroz | Millor actriu protagonista | Carmina Barrios | Nominada |
| 2014 | II Premis Feroz | Millor actriu de repartiment | María León Yolanda Ramos | Nominades |
| 2014 | II Premis Feroz | Millor cartell | | Nominada |
| 2014 | II Premis Feroz | Millor tràiler | | Nominada |
| 2014 | Toulouse Cinespaña | Premi de l'Audiència | Paco León | Guanyador |
| 2014 | Medalles del CEC de 2014 | Millor actriu secundària | María León | Nominada |
| 2014 | Medalles del CEC de 2014 | Millor actriu revelació | Yolanda Ramos | Nominada |

## Referències

* ↑ El País. «Paco León vuelve a la batalla de la exhibición con ‘Carmina y amén'». [Consulta: 10 maig 2014].
* ↑ El Séptimo Arte. «Taquilla España (9-11 mayo)», 14-05-2014. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 14 maig 2014].
* ↑ Telecinco. «Paco León gana la Biznaga de Plata a Mejor Guion por 'Carmina y Amén'». [Consulta: 10 maig 2014].
* ↑ Vertele. «'Carmina y Amén' triunfa en el Festival de Málaga». Arxivat de l'original el 2014-05-12. [Consulta: 10 maig 2014].
* ↑ Cinemanía. «Premios Feroz 2015: Lista de ganadores» (en castellà), 25-01-2015. Arxivat de l'original el 2019-02-18. [Consulta: 13 gener 2019].
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 2014». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2020-01-23. [Consulta: 6 setembre 2019].
# Can Canet

«Can Canet» té aquests significats:
* Can Canet (Esponellà)
* Can Canet (Verges)
* jaciment de Can Canet
# Barocco

Barocco és una pel·lícula dramàtica italiana dirigida per Claudio Sestieri i estrenada el 1991.

## Argument

Valeria, una dona espanyola que estudia restauració a Roma, trenca el seu compromís amb DJ Luca, prova altres convivències i altres relacions romàntiques, i finalment reprèn la seva relació amb Luca.

## Repartiment

* Cristina Marsillach : Valeria
* Massimo Venturiello : Attilio Morelli
* Davide Bechini : David
* Ottavia Piccolo : Sandra Flores
* Matteo Gazzolo : Marco
* Agnese Nano : Marcella
* Eliana Miglio : Agnese
* Branca De Camargo : Branca
* Matteo Bellina Francesco
* Carlo Lizzani : Filippo
* Daniele Luttazzi : interviewer

## Notes i referències

* ↑ «Barocco». archiviodelcinemaitaliano.it.
* ↑ Barocco al Festival de Villerupt
* ↑ Barocco a Il Cinematografo

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Nitrobenzè

El nitrobenzè o nitrobenzé, de fórmula química C₆H₅NO₂, és un compost orgànic aromàtic conegut també com a Nitrobenzol, Nitrofè o essència de mirbana. Es presenta sota la forma d'un líquid incolor o de cristalls grocs segons la temperatura. És un compost tòxic que fa olor d'ametlles.
El nitrobenzè es fa servir principalment com solvent i com a agent d'oxidació moderada. En particular es fa servir per a la fabricació de l'anilina, però també per a fabricar vernís o per l'encerat de sòls.

## Propietats físico-químiques

El nitrobenzè és tòxic i inflamable. Té un alt índex de refracció. És poc soluble en aigua però té una bona solubilitat en alcohols, èter i en el benzè.

## Ús

El nitrobenzè és un intermediari de síntesi important utilitzat a gran escala en la fabricació d'un gran nombre de compostos químics. A més de l'anilina i els seus derivats es fa servir per fer cautxú sintètic, plaguicides, colorants, perfums per a sabons i medicaments. Es fa servir per fabricar paracetamol.
En apicultura es fa servir, de vegades, per repulsiu de les abelles i poder dirigir un eixam o recollir la mel. Il est également utilisé en apiculture comme répulsif des abeilles pour diriger un essaim ou pour la récolte du miel, ce qui cause parfois une mortalité relative des abeilles.

## Producció i síntesi

Un delsmètodes de fabricació del nitrobenzè és la nitració del benzè gràcies a l'àcid sulfonítric. La primera etapa és la pronatació de l'àcid nítric:
$\mathrm {H_{2}SO_{4}+HNO_{3}\rightarrow HSO_{4}^{-}+H_{2}NO_{3}^{+}}$
Aquest és inestable i es dissocia:
$\mathrm {H_{2}NO_{3}^{+}\rightarrow H_{2}O+NO_{2}^{+}}$
El catió nitroni obtingut reacciona amb el benzè:
$\mathrm {NO_{2}^{+}+C_{6}H_{6}\rightarrow C_{6}H_{5}NO_{2}+H^{+}}$
cosa que permet obtenir el nitrobenzè. L'ió H$^+$ restant reacciona amb els ions HSO₄$^-$ obtinguts en la primera etapa.

## Seguretat i toxicitat

El nitrobenzè pot causar enverinaments greus per ingestió, inhalació o contacte amb la pell. Una taxa elevada de nitrobenzè pot comportar la mort en menys d'una hora. Els seus efectes augmenten si s'ha ingerit alcohol.

## Notes

* ↑ Nitrobenzé segons la pronúncia occidental i la normativa valenciana, i nitrobenzè segons la pronúncia oriental. Per a més informació, consulteu el Llibre d'estil.

## Enllaços externs

* Fiche internationale de sécurité
* Fiche de sécurité INRS Arxivat 2005-10-25 a Wayback Machine.
# Frank Séchehaye

Frank Séchehaye (3 de novembre 1907 - 13 de febrer 1982) fou un futbolista i entrenador de futbol suís que jugava de porter.
Fou 37 cops internacional amb Suïssa. Participà en els Jocs Olímpics de 1928 i a la Copa del Món de futbol de 1934.
A nivell de clubs defensà els colors d'Etoile-Carouge FC, Club Français, Servette FC i FC Lausanne-Sport.
Entrenà als clubs Forward Morges, FC Lausanne-Sport, Servette FC i FC Sion.

## Referències

* ↑ Perfil a fussballdaten
* ↑ Swiss Players in France a rsssf
* ↑ Switzerland - Trainers of First and Second Division Clubs a rsssf
# Hilari de Frígia

Hilari de Frígia (en grec antic, Ἱλάριος, Hilários) va ser un endeví i intèrpret d'oracles que, juntament amb el seu col·lega Patrici és citat per l'historiador Ammià Marcel·lí.
A finals del segle IV dC, un cert Pal·ladi va acusar Fistidi (un ex-governador), Pergami i Ireneu d'haver intentat saber mitjançant "pràctiques nefandes" qui seria el successor de l'emperador Valent. Fistidi va ser detingut i va confessar, implicant en la seva declaració també Hilari i Patrici "experts en l'endevinació". Va explicar que les "sortes" els sortilegis, moguts per aquests dos personatges amb tècniques secretes, havien anunciat l'arribada d'un nou emperador i un final trist per a aquells que ho havien consultat.
Més endavant, després d'haver-los sotmès a tortura, Hilari i Patrici van donar detalls de la tècnica que van utilitzar. Van construir amb fusta d'oliver un trípode, semblant als de Delfos, i el van consagrar segons un estricte ritual. Van situar el trípode al centre de la casa, que havia estat purificada amb encens, i van posar-li al damunt un plat on hi havia escrites les vint-i-quatre lletres de l'alfabet grec perfectament separades l'una de l'altra. L'oficiant, amb vestit de cerimònia i després d'haver resat als déus (possiblement Apol·lo), es va posar damunt del plat amb un anell suspès d'un fil. L'anell, movent-se sol, s'aturava sobre algunes lletres formant les respostes en hexàmetres, tal com feia l'oracle de Delfos. Finalment, quan van fer una pregunta sobre el nom del futur emperador, l'oracle va començar dient THEO, i un dels presents va dir Teodor, cosa que va fer callar l'oracle. Aquest fet va impedir conèixer el nom vertader de l'emperador següent, que era Teodosi i no el notari Teodor. En la mateixa cerimònia d'endevinació, Hilari i Patrici van anunciar la seva pròpia mort, però van advertir perills per als jutges que els jutjaven i per l'emperador. Totes aquestes prediccions es van complir aviat, ja que els inculpats en el cas van ser condemnats a mort, per ordre de Valent.

## Referències

* ↑ Montero, Santiago. Diccionario de adivinos, magos y astrólogos de la antigüedad. Valladolid: Trotta, 1997, p. 170. ISBN 8481641618.
# Argent (desambiguació)

«Argent» té aquests significats:
* Argent o plata, element químic de símbol Ag
* Argent natiu o plata nativa, mineral
* Argent (heràldica), esmalt argentat usat en heràldica
* Argent, espècie de peix marí
# Triangulació d'un polígon

En geometria, la triangulació d'un polígon o àrea poligonal és una partició d'aquesta àrea en un conjunt de triangles.

## Vegeu també

* Triangulació de Delaunay

## Referències

* ↑ Mark de Berg, Marc van Kreveld, Mark Overmars i Otfried Schwarzkopf (2000), Computational Geometry (2nd revised ed.), Springer-Verlag, ISBN 3-540-65620-0 Chapter 3: Polygon Triangulation: pp.45–61.
# Capraia Isola

Capraia Isola és un comune (municipi) de la província de Liorna, a la regió italiana de la Toscana, situat a l'illa del mateix nom, a l'arxipèlag Toscà. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 407 habitants.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 18 març 2020].
# Cantimpalos

Cantimpalos és un municipi de la província de Segòvia, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 | 2007 |
| 1.332 | 1.306 | 1.284 | 1.296 | 1.401 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | | | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | | | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | | | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | | | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | | | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | | | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Pedro Matarranz Herrero | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Inés Escudero Herrero | PP | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Segovia (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 12 març 2021].
# Barociclonòmetre

El barociclonòmetre és un instrument que serveix per anunciar la proximitat i direcció dels ciclons.
Aquest instrument és una enginyosa combinació del baròmetre amb un aparell avisador del cicló inventat pel savi jesuïta català Josep Maria Algué i Sanllehý (1856-1930). El baròmetre especial, unit al ciclonòmetre Faura (inventat pel Pare Faura, predecessor del Pare Algué en la direcció de l'Observatori de Manila de qui va ser auxiliar fins a la seva mort), constitueix un barociclonòmetre.
Amb el baròmetre comú només es coneixia la proximitat de la tempestat però no la direcció en què es mou el centre o vòrtex del cicló, cosa que precisament s'aconsegueix per mitjà del barociclonòmetre, instrument adoptat a principis del segle XX per la major part dels vaixells que navegaven pels mars orientals d'Àsia i que va donar fama universal al Pare Algué.
Algué va ser deixeble del també jesuïta Frederic Faura i Prat, científic tardoil·lustrat vinculat a l' Escola Universalista Espanyola del segle xviii, com Benet Viñes a l'Havana, i fundador de l'Observatori de Manila i la seva xarxa d'informants, decisiva per a l'eficàcia de les prediccions.

## Referències

* ↑ Ocampo, Ambeth R. «Padre Faura and the Faura barometer». INQUIRER.net, 18-11-2020. [Consulta: 21 novembre 2021].
* ↑ Algué, J. El archipiélago filipino: Colección de datos geográficos, estadísticos, cronológicos y científicos, relativos al mismo, entresacados de anteriores obras ú obtenidos con la propia observación y estudio (en castellà). Impr. del Govierno, 1900, p. 240 (El archipiélago filipino: Colección de datos geográficos, estadísticos, cronológicos y científicos, relativos al mismo, entresacados de anteriores obras ú obtenidos con la propia observación y estudio).
* ↑ Report of the Philippine Commission to the President. U.S. Government Printing Office, 1901, p. 330-IA7 (Report of the Philippine Commission to the President).
* ↑ Popular Mechanics. Hearst Magazines, p. 2-PA81.
* ↑ Viñes, B. Ciclonoscopio de las Antillas (en castellà). Impr. Avisador Comercial, 1902.
* ↑ Longshore, D. Encyclopedia of Hurricanes, Typhoons, and Cyclones. Facts on File, 2008, p. 413 (Facts on File Science Library). ISBN 978-1-4381-1879-6.

## Bibliografia

* Salvat y c. Diccionario Salvat: enciclopédico popular ilustrado (inventario del saber humano), comprende, además de todos los vocablos que se hallan en la última edición del Diccionario de la Real academia española, las voces técnicas de ciencias, artes y oficios; las más corrientes en los paises de América y las extranjeras adoptadas por el uso; frases, modismos y refranes más conocidos; articulos y notas geográficas, históricas, de ciencias fisicas y naturales, literatura, bellas artes, deportes, etc. ... (en castellà). Salvat y c., s. en c., 1907, p. 488 (Diccionario Salvat).