OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Castell de Picalquers

El Castell de Picalquers és un edifici enderrocat d'Esplugues de Llobregat (Baix Llobregat) sobre el qual s'edificà al segle xix l'actual torre dels Lleons. El conjunt és protegit com a bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

És una casa-torre amb celler semisoterrani. El cos central, més alt que els laterals, té coberta a quatre aigües i està format per planta baixa, pis i golfes. El pis s'obre a l'exterior mitjançant un balcó de llinda i barana de ferro.
Els cossos laterals són de coberta de bigues de fusta a dues aigües i consten de planta baixa i golfes. A l'accés del jardí posterior s'alça una escalinata, amb barana de ferro, al peu de la qual s'hi troben dos lleons de pedra. Damunt la llinda d'aquesta porta hi ha un relleu d'un cap romà, possible resta d'una obra anterior.
Obra de maçoneria de pedra, paviments i voltes de ceràmica, i els pilars de pedra o rajoles.
Ara convertit en restaurant, té als seus baixos restes medievals i fins i tot romanes.

## Història

La família Picalquers era documentada al segle xii, al terme d'Esplugues. L'any 1325, Guillermina, vídua de Ramon de Picalquers, ven a Pere Tarré la propietat amb totes les possessions. Romangué en aquesta família fins a mitjan segle xvii, en què Eugènia Tarré donà les propietats al seu nebot Josep d'Adena, comte de Darnius. Per herència pervingué als Taberner.
Al segle xviii el castell fou enderrocat per ordre de Felip V. Sobre les ruïnes es construí, al segle xix, la Torre dels Lleons. L'últim Taberner fou Joan Baptista Martorell i de Fivaller, comte de Darnius i duc d'Almenara Alta. Posteriorment, comprà la finca Jacint Esteva, que la va urbanitzar, restant a la Ciutat Diagonal. Actualment és un restaurant.

## Referències

* «Castell de Picalquers». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r maig 2012].
# Buccel·lari

* Per a altres significats, vegeu «Tema dels Buccel·laris».
El buccel·lari (en llatí bucellarius, plural bucellarii, en grec Βουκελλάριοι, literalment. 'menjagaletes') és una paraula que designava certes unitats de soldats del Baix Imperi Romà i de l'Imperi Romà d'Orient, als que no alimentava, pagava i armava l'estat, sinó una persona influent (un general o un governador), i es considerava que formaven part de "casa seva". El nom prové del pa sec o galeta que es donava com a ració a aquests guerrers.

## Descripció

Els buccel·laris formaven tropes de cavalleria d'elit que eren contractades per particulars. Al començament del segle vii, constituïen una divisió d'elit de les forces terrestres del tema d'Opsícion i estaven sota l'autoritat d'un domèstic.
Encara que sovint eren d'origen humil (camperols sense terra o guerrers expulsats del seu clan), tenien un estatus molt alt. Com a signe distintiu, portaven una mena de torca al voltant del coll, que indicava la seva professió i l'estreta relació que els unia amb el seu amo. Molts d'ells eren d'origen germànic, duien els cabells llargs i anaven armats amb un gran escut oval i una javelina llarga. Al principi, els buccel·laris eren gots o alans, però també podien ser grecs, amazics o romans. Les seves unitats eren generalment força petites, però en circumstàncies especials de guerra podien créixer fins a arribar a tenir diversos milers d'homes, ja que eren exèrcits privats i depenien de les necessitats del que contractava. Per això acostumaven a estar més ben entrenats i equipats, i també motivats, que els soldats de l'exèrcit estatal. Al segle vi, Belisari, en les guerres que va dur a terme sota Justinià I, va incorporar al seu exèrcit fins a 7.000 buccel·laris.
Els buccel·laris es van integrar tan bé en els principals exèrcits romans que la paraula va arribar a ser aplicada indiscriminadament a les tropes de cavalleria d'elit. Al segle vii, quan es van instaurar les zones de reclutament militar que constituïen la base del sistema dels temes o divisions civils i militars, un dels primers temes que va existir va ser el dels Buccel·laris, que agrupava Paflagònia, i part de Galàcia i de Frígia, a l'Anatòlia, i tenien la capital a Ancira.
A Hispània, durant el regne visigot, un buccel·lari era el servidor d'un magnat visigot, que administrava un lot de terra dins els dos terços d'hisenda que corresponien a cada magnat, i per concessió d'aquest.

## Referències

* ↑ Lounghis, T.C. «The Decline of the Opsikian Domesticates and the Rise of the Domesticate of the Scholae». Byzantine Symmeikta, 10, 1996, pàg. 27-36.
* ↑ Kajdan, A.P. (ed.). The Oxford Dictionary of Byzantium. Nova York; Oxford: Oxford University Press, 1991, p. 316. ISBN 9780195046526.
* ↑ «Foundations of Society (Origins of Feudalism) by Paul Vinogradoff. 1913. Cambridge Medieval History Volume 2, pp. 630-654».
# Pere Escobar i Royo

Pere Escobar i Royo (Barcelona, 16 de febrer de 1960) és un periodista esportiu català. Ha estat locutor a TV3 dels partits de primera divisió de futbol, i cap d'Esports de Televisió de Catalunya.

## Biografia

Alumne del Col·legi Claret de Barcelona, a l'edat de 16 o 17 anys volia ser periodista o psiquiatre, i finalment va optar per començar a estudiar periodisme, carrera que va deixar en el segon any, per continuar treballant. Va començar a treballar al Noticiero Universal, un diari de tardes, i després va estar en l'equip fundador de l'Sport, i en l'equip creador de Catalunya Ràdio. També treballà a la Hoja del lunes.
Pere Escobar va ingressar a Televisió de Catalunya l'any 1991 dintre l'àrea d'Esports per retransmetre els partits de futbol, tasca que va realitzar fins al 2002. El 1996 presentà el programa "Futbol en joc". El 2000 va anar a Ona Catalana, on va fer el programa "Ona Sport" durant 3 anys, i després va tornar a TVC. L'any 2002 va deixar els esports a TVC per moderar el programa de debat "En camp contrari". El mes de setembre del 2003 va començar a presentar el programa "En directe". El febrer de 2004 Francesc Escribano, director de la televisió catalana, va nomenar-lo Cap d'Esports de Televisió de Catalunya, càrrec que va ocupar fins al juny del 2008, quan fou substituït per Josep Maria Farràs. L'agost de 2008 tornà a ser comentarista de les retransmissions de futbol per TV3, juntament amb Pitxi Alonso.
L'any 2009 deixà TV3 i començà a presentar el programa El club de la mitjanit, a Catalunya Ràdio. És pare de cinc fills. El segon, Pau Escobar, que a part de ser també periodista és actor, ha actuat al TNC, la Villarroel o la Sala Beckett de Barcelona i a la sèrie de TV3 Bojos per Molière.

## Referències

* 1 2 TV3, 15/02/2010, Vídeo: Pere Escobar juga a futbol a mitjanit
* 1 2 3 quimriera.com, La web del Pitch&Putt, Pere Escobar, Periodista de Catalunya Ràdio i TV3 Arxivat 2011-10-31 a Wayback Machine.
* 1 2 3 4 5 TV3, 11/02/2004, Pere Escobar, nou cap d'Esports de Televisió de Catalunya
* 1 2 3 TV3, Els inicis en l'ofici
* ↑ Larroya, Marc. «Adeu a un altre històric dels esports a TV3: "Un mestre que es jubila"», 12-04-2024. [Consulta: 30 maig 2024].
* ↑ «Pere Escobar regresa a las retransmisiones de TV3». Sport, 30-08-2008 [Consulta: 10 febrer 2023].
* ↑ 3cat24.cat, Catalunya Ràdio anuncia les noves veus de la temporada 2009-2010
* ↑ «El fill actor de Pere Escobar, que estrena sèrie a TV3, emociona el seu pare en directe». El Nacional, 09-01-2023. [Consulta: 17 desembre 2023].
# General Mills

General Mills, Inc. és un fabricant i comercialitzador multinacional nord-americà d'aliments consumidors de marca comercialitzats a través de botigues minoristes. Té la seu a Golden Valley, Minnesota, un suburbi de Minneapolis. La companyia comercialitza moltes marques nord-americanes conegudes, com ara farina de medalles d'or, Annie's Homegrown, Betty Crocker, Yoplait, Colombo, Totino's, Pillsbury, Old El Paso, Häagen-Dazs, Cheerios, Trix, Cocoa Puffs i Lucky Charms. La seva cartera de marques inclou més de 89 marques americanes líders i nombrosos líders de categories a tot el món.

## Referències

* ↑ "Nourishing Lives". General Mills.

## Enllaços externs

* General Mills - Lloc web oficial
# Wake Up Call

Wake Up Call és una cançó interpretada per la cantant i actriu Hayden Panettiere, que forma part del seu mini-àlbum Falling Down.
Es tracta d'una cançó pop que ella va produir per promocionar el seu àlbum Falling Down, tret a la venda el 2009.
Per promocionar el single, va llençar a Internet un vídeo musical.

## Posicions en les vendes

Wake Up Call, es va situar durant uns dies al lloc número 125 al U.S. Hot Chart. Més tard, es col·locà al lloc número 97 al U.S. Pop Chart.

## Vídeo Musical

El vídeo es va estrenar el 2008, poc després de llençar el single corresponent.
El vídeo comença amb Hayden entrant a una discoteca amb unes amigues. I ens mostra a Hayden cantant davant d'un micròfon mentre s'observa com ella balla amb dos homes, intentant posar gelós a un noi que es troba assentat a una barra d'un bar.
A la tornada, es troba a Hayden en uns lavabos públics canviant-se, fins que finalment es vesteix amb un vestit fosc i una perruca negra curta. Es van veient imatges de Hayden amb aquest look en una petita habitació. També s'observa com, amb un look més bonic i refinat, es troba en una sala plena de boles de discoteca mentre ella canta.
Torna la tornada, i la trobem als banys però aquest cop tria una perruca negra llarga i amb una jaqueta encaputxada i balla al ritme de la cançó davant d'un fons ratllat.
Finalment, la trobem cantant d'una multitud mentre puja a l'escenari i es treu la perruca observant com el noi del bar se la mira atentament. Al final, ella baixa de l'escenari per marxar amb les seves amigues.

## Vegeu també

* Hayden Panettiere

## Referències

* ↑ Wake up call a itunes
* ↑ Wake up call a IMDB
* ↑ Biografia Arxivat 2017-02-04 a Wayback Machine. al web de Hayden Panettiere
* ↑ Jingle Belle Billboard 14 Juny 2008
* ↑ Vídeo musical a Youtube
# Bevilacqua

Bevilacqua és un comune (municipi) de la província de Verona, a la regió italiana del Vèneto.
A 1 de gener de 2020 la seva població era de 1.714 habitants.
Bevilacqua limita amb els següents municipis: Boschi Sant'Anna, Minerbe, Montagnana, Urbana i Terrazzo.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 14 agost 2020].
# Castell de Rodonyà

El Castell de Rodonyà és un monument protegit com a bé cultural d'interès nacional del municipi de Rodonyà (Alt Camp).

## Descripció

El castell està situat al centre del poble, a prop de l'església. És un edifici de pedra de grans proporcions i de planta quadrangular.
La seva estructura externa es manté encara en bones condicions. Hi ha dos tipus de finestres, les de la part superior, de petites dimensionsi alineades horitzontalment, i les que es troben a l'altura del primer pis, que són més grans i de diferent època i algunes d'elles amb emmarcament en pedra. La porta d'accés és d'arc de mig punt i té dovelles de pedra disposades radialment. L'edifici està coronat per merlets. L'interior, derruït en l'actualitat, dificulta la seva descripció. Es conserven diversos arcs a la part baixa.

## Història

Sembla probable l'existència del castell des de principis del segle xiii, tot i que les primeres referències ben documentades daten de 1310, any en què l'Arquebisbe de Tarragona Guillem de Rocabertí el va comprar a Bernat de Centelles per 60000 sous. En aquell moment estava habitat per Ramon de Tamarit, qui va retre homenatge a l'Arquebisbe l'any 1311. El 1409 Bernat de Tamarit va passar a ser baró de Rodonyà, ja que va comprar al rei les juridiccions del lloc. Cap al 1868, el castell va ser venut per Gaietà de Vilallonga i de Tamarit a un habitant del poble. En aquell moment, ja es trobava en mal estat. L'any 1919, l'Ajuntament va comprar l'edifici. Amb posterioritat, va ser utilitzat com a escola.
El 2011 es va acabar la segona fase de restauració per a la integració del monument a l'espai urbà i fer-ne la seu de la futura Casa de la Vila i el motor d'atractiu turístic. Durant aquesta operació es van descobrir set sitges medievals. La tercera i darrera fase va encallar-se uns anys per manca de finançament, finalment encara la fase final el 2016. A més de l'ajuntament, s'hi establirà també la biblioteca municipal i facilitats per les entitats.

## Referències

* 1 2 «Pat.mapa: arquitectura». Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 abril 2012].
* ↑ «El castell remodelat de Rodonyà es va presentar en societat». El Vallenc, 28-03-2011. Arxivat de l'original el 2016-09-19 [Consulta: 6 juny 2016]. Arxivat 2016-09-19 a Wayback Machine.
* ↑ «Troben fins a set sitges de l'Edat Mitjana i l'Edat Moderna al castell de Rodonyà». VilaWeb, 02-09-2010.
* ↑ Gutiérrez, Carme «S'encalla la tercera i última fase de reforma del castell». El Punt, 03-09-2010, pàg. 10. «La manca de finançament podria retardar el projecte executiu que inclou actuacions a l'ala nord de l'edificació»
* ↑ «El Castell de Rodonyà encara la recta final de les obres de la remodelació integral de l'edifici» (nota de premsa). Diputació de Tarragona, 20-04-2016.

## Enllaços externs

* «Mapa de recursos culturals». Diputació de Tarragona.
# Closer

* Aquest article tracta sobre la pel·lícula. Si cerqueu l'obra de teatre, vegeu «Closer (teatre)».
Closer és una pel·lícula estatunidenca de Mike Nichols, estrenada el 2004. Ha estat doblada al català.

## Argument

Dan és un escriptor fracassat que treballa per a la crònica necrològica d'un diari. És testimoni d'un accident que implica una desconeguda atropellada per un taxi, Alice. A partir d'aquest moment s'enamoren bojament. Ell escriu un llibre en el qual conta la vida d'Alice. Després d'una sessió de fotos per a aquest nou llibre, s'encapritxa d'Anna, la fotògrafa. Dissortadament per a Dan, Alice se n'adona de seguida i Anna es nega a tornar-lo a veure.
Per tal de jugar, Dan organitza una cita entre Larry, un dermatòleg britànic, i Anna. Això amb l'objectiu de fer enfadar Anna. El joc dura poc, ja que Larry i Anna acaben junts.
El problema és que Dan i Anna s'estimen recíprocament. Des de llavors s'instal·la en la pel·lícula un encreuament entre les dues parelles en què sentiments, odi i amors cohabiten.

## Repartiment

* Natalie Portman: Alice
* Jude Law: Dan
* Julia Roberts: Anna
* Clive Owen: Larry

## Casting

El paper d'Anna es va proposar a Cate Blanchett però l'actriu va ser apartada del casting, ja que estava embarassada. El paper va ser llavors donat a Julia Roberts.

## Premis i nominacions
### Premis

* 2005. Globus d'Or a la millor actriu secundària per Natalie Portman
* 2005. Globus d'Or al millor actor secundari per Clive Owen
* 2005. BAFTA al millor actor secundari per Clive Owen

### Nominacions

* 2005. Oscar al millor actor secundari per Clive Owen
* 2005. Oscar a la millor actriu secundària per Natalie Portman
* 2005. Globus d'Or a la millor pel·lícula dramàtica
* 2005. Globus d'Or al millor director per Mike Nichols
* 2005. Globus d'Or al millor guió per Patrick Marber
* 2005. BAFTA a la millor actriu secundària per Natalie Portman
* 2005. BAFTA al millor guió adaptat per Patrick Marber

## Referències

* ↑ esadir.cat. Closer. esadir.cat.
* ↑ Scott, A.O. «When Talk Is Sexier Than a Clichéd Clinch» (en anglès). The New York Times.

## Enllaços externs

* Closer - Lloc web oficial
# Bucaramanga

Bucaramanga és una ciutat de Colòmbia. És la capital del departament de Santander. L'àrea metropolitana de Bucaramanga inclou els municipis propers de Girón, Floridablanca i Piedecuesta.
# Trincia Trinci

Trincia Trinci era fill de Corrado Trinci. Fou vicari del rector de Foligno durant deu anys, i podestà de Foligno el 1289 i va morir el 1296, i fou el pare d'Ugolino I Trinci, de Nallo I Trinci i de Maddalena.

## Referències

* ↑ «TRINCIA Trinci». [Consulta: 29 abril 2021].
# Wakefield (Kansas)

Wakefield és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 838 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Wakefield tenia 838 habitants, 323 habitatges, i 231 famílies. La densitat de població era de 688,4 habitants/km².
Dels 323 habitatges en un 39,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 64,4% hi vivien parelles casades, en un 5,3% dones solteres, i en un 28,2% no eren unitats familiars. En el 24,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,59 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,11.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,7% tenia menys de 18 anys, un 6,2% entre 18 i 24, un 31,5% entre 25 i 44, un 21,1% de 45 a 60 i un 11,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.719 $ i la renda mediana per família de 50.526 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.875 $ mentre que les dones 19.833 $. La renda per capita de la població era de 16.939 $. Entorn del 4,2% de les famílies i el 9,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Wakefield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Wakefield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Bex

Bex és una ciutat i municipi de Suïssa situada al cantó de Vaud i el districte d'Aigle.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Castell de Rokantiškės

El Castell de Rokantiškės (en lituà: Rokantiškių pilis) és una estructura en ruïnes del barri de Naujoji Vilnia de Vílnius, Lituània.
El castell es troba a l'est de Vílnius, en un turó prop del riu Vilnia. El primer castell va ser construït el segle xii. El segle xvi, va ser reconstruït en estil renaixentista i va ser la seu de la família Olshanski. Alexander Olshanski, Yuri Olshanski i l'últim membre de la família Pawel Olshanski hi van viure. Després de la seva mort, el castell va ser heretat per Bona Sforza i més tard va passar a la família Pac. El vicecanceller de Lituània Stefan Pac va ser visitat aquí pel rei de Polònia i Gran Duc de Lituània Ladislau IV el 15 de juliol de 1636.
El castell va ser incendiat pels cosacs el 7 d'agost de 1655 durant la guerra russo-polonesa, acabant en estat de ruïnes. Avui són les úniques restes visibles d'un castell medieval a Vílnius.

## Referències

* ↑ «Archeologams Rokantiškių pilies kalnas pažėrė radinių» (en lituà). [Consulta: 22 agost].

## Vegeu també

* Llista de castells de Lituània
# Codi ATC R03

El codi ATC R03, descrit com Agents contra malalties obstructives de les vies respiratòries, és una subgrup terapèutic de l'Anatomical, Therapeutic, Chemical Classification System (ATC). La classificació ATC és un sistema de codis alfanumèric desenvolupat per l'Organització Mundial de la Salut (OMS) per als fàrmacs i altres productes sanitaris. El subgrup R03 és part del grup anatòmic R Sistema respiratori.
Els codis per a ús veterinari (codis ATCvet) poden han estat creats afegint la lletra Q davant dels codis ATC humans: QR03...
Les adaptacions estatals de la classificació ATC poden incloure codis addicionals no presents en aquesta llista, que segueix la versió de l'OMS.

## R03A Adrenèrgics, inhalatoris

    R03A A Agonistes de receptors adrenèrgics alfa i beta
    R03A B Agonistes de receptors beta adrenèrgics no selectius
    R03A C Agonistes selectius de receptors beta-2 adrenèrgics
    R03A H Combinacions d'agents adrenèrgics
    R03A K Adrenèrgics i altres agents contra malalties obstructives de les vies respiratòries

## R03B Altres agents contra malalties obstructives de les vies respiratòries, inhalatoris

    R03B A Glucocorticoides
    R03B B Anticolinèrgics
    R03B C Agents antial·lèrgics, excl. corticoesteroides
    R03B X Altres agents contra malalties obstructives de les vies respiratòries, inhalatoris

## R03C Adrenèrgics per a ús sistèmic

    R03C A Agonistes de receptors alfa i beta adrenèrgics
    R03C B Agonistes de receptors beta adrenèrgics no selectius
    R03C C Agonistes selectius de receptors beta-2 adrenèrgics
    R03C K Adrenèrgics i altres agents contra malalties obstructives de les vies respiratòries
    R03D Altres agents contra malalties obstructives de les vies respiratòries, inhalatoris per a ús sistèmic

## R03D Altres fàrmacs sistèmics contra malalties obstructives de les vies respiratòries

    R03D A Xantines
    R03D B Xantines i adrenèrgics
    R03D C Antagonistes del receptor de leucotriens
    R03D X Altres agents contra malalties obstructives de les vies respiratòries, inhalatoris per a ús sistèmic

## Referències

* ↑ «ATC/DDD Index 2016: code R03». WHO Collaborating Centre for Drug Statistics Methodology.
* ↑ «ATCvet Index 2016: code QR03». WHO Collaborating Centre for Drug Statistics Methodology.
# CBG

CBG té els següents significats:
* Centraal Bureau voor Genealogie, centre d'estudis de genealogia dels Països Baixos
* Comics Buyer's Guide, publicació periòdica nord-americana sobre la indústria del còmic
* Globulina fixadora de cortisol (del nom en anglès Corticosteroid-Binding Globulin), proteïna del plasma sanguini fixadora del cortisol
* cbg també és el codi ISO 639-3 de la llengua chimila, parlada pels chimiles de Colòmbia