OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# MÁSmóvil

MÁSmóvil és la marca comercial de Másmovil Telecom 3.0, operadora independent de telefonia mòbil amb seu social a Alcobendas (Espanya). Fundada el març de 2006 a Barcelona per Meinrad Spenger i Christian Nyborg. Va obtenir l'aprovació de la Comisión del Mercado de las Telecomunicaciones el 12 de maig de 2006 per operar sota la xarxa d'Orange. El servei es va iniciar comercialment el 19 de febrer de 2008 i s'ha convertit en el quart operador al mercat espanyol amb 10,4 milions de clients.

## Servei i cobertura

MÁSmóvil és un operador mòbil virtual que empra la xarxa d'antenes ja existent d'Orange Espanya i amb l'heretada de Yoigo. En ser les targetes SIM compatibles amb les d'Orange, les de MÁSmóvil es poden emprar als mòbils Orange encara que no estiguin alliberats. El servei d'atenció al client es pot obtenir mitjançant telèfon, correu electrònic, o l'ús de xarxes socials, on atenen les demandes i problemes dels usuaris i els informen de promocions i novetats al món de la telefonia mòbil. A diferència dels operadors amb xarxa pròpia i tarifes més altes, que subvencionen els terminals a canvi d'entregar-los bloquejats, els mòbils que ofereix MÁSmóvil són lliures i el seu preu és ajustat, però no està subvencionat. A mitjans de juny de 2010 es va començar a implementar, tot i que no a la majoria de seccions, el català al seu lloc web.
Ha anat comprant altres companyies petites com Ibercom en 2014, PepePhone, Yoigo en 2016, Llamaya en 2017, Lebara en 2018 i Lycamobile en 2020, i Euskaltel en 2021.

## Referències

* 1 2 del Castillo, I. «MásMóvil compra el operador virtual Lycamobile por 372 millones» (en castellà). Expansion, 02-03-2020. [Consulta: 12 agost 2021].
* ↑ Ferreras, Belén. «MásMóvil se come a Euskaltel. ¿Y ahora qué?» (en castellà). Cronica Vasca, 30-03-2021. [Consulta: 12 agost 2021].

## Vegeu també

* Accés Multimèdia Universal

## Enllaços externs

* MÁSmóvil
# Pacte del Pardo

El Pacte del Pardo fou un pacte signat a la mort d'Alfons XII el 24 de novembre de 1885 al Palau del Pardo (Madrid) entre Antonio Cánovas del Castillo, cap del Partit Liberal Conservador, i Práxedes Mateo Sagasta, cap del Partit Liberal Fusionista, els dos dirigents més importants de la restauració borbònica, pel qual acordaven turnar-se en el poder pacíficament donant suport la regència de Maria Cristina d'Habsburg-Lorena, embarassada del futur Alfons XIII, per tal de garantir l'estabilitat de la monarquia davant la pressió del carlisme i dels republicans.
L'entrevista es va dur a terme gràcies a la mediació de Martínez Campos. En aquest pacte es va sancionar el torn de govern entre ambdós partits (encara que estava ja implícit des de l'any 1881, data en la qual Sagasta va assumir el poder per primera vegada), pel qual Cánovas es va comprometre a cedir el poder als liberals de Sagasta en canvi de què aquests acatessin la Constitució espanyola de 1876. El 27 de novembre, Sagasta va formar un nou Govern, tal com s'havia acordat tres dies abans. El torn instaurat en el Pacte del Pardo es va portar a terme amb bastant correcció entre ambdues formacions i en la pràctica va funcionar acceptablement fins a l'any 1909.
En l'aplicació d'aquest pacte, Cánovas va presidir tres governs, amb breus parèntesis de Jovellar i Martínez Campos, fins al 6 de febrer de l'any 1881, data en la qual Sagasta va formar el seu primer gabinet liberal, en el qual es va mantenir fins al 13 d'octubre de l'any 1883. A Sagasta el va substituir al capdavant de l'executiu un breu Govern de la llavors anomenada Esquerra Dinàstica (José de Posada Herrera i López Domínguez), per a donar pas al quart Govern de Cánovas del Castillo, el 18 de gener de l'any 1884.
# Roca dels Coloms

La Roca dels Coloms és una muntanya de 916 metres que es troba al municipi del Castell de l'Areny, a la comarca catalana del Berguedà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Scaphiophryne obscura

Scaphiophryne obscura és una espècie de granota que viu a Madagascar.

## Referències

* Glaw, F. & Vences, M. 2004. Scaphiophryne obscura. 2006 IUCN Red List of Threatened Species. Consulta: 2 de febrer del 2008.
# Xàquera vella

La xàquera o xàquera vella és una dansa popular valenciana.
Musicalment, és de ritme lent, d'aire solemne, executada per la dolçaina i el tabalet. Fins a final del segle xix es ballava per tot el País Valencià. La presidien el rector i el batle, i la parella de cap de dansa era formada per persones casades.
Dintre de la dansa dels Nanos del Corpus Christi de València es balla la xàquera vella, a més de un fandanguet.

## Referències

* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «xàquera». A: Diccionari català-valencià-balear. Palma: Moll, 1930-1962. ISBN 8427300255.
* ↑ «xàquera» Diccionari Normatiu Valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua.
* ↑ Pujol, F.; Amades, J.. Cançoner popular de Catalunya. Vol I. Diccionari de la dansa, 1936, p. 498-499 [Consulta: 15 juny 2017].
* ↑ Bueno Tárrega, Baltasar (imp. 2016). La procesión de Corpus Christi de Valencia. B. Bueno. ISBN 978-84-608-5066-3. OCLC 948786081. Consultado el 8 de julio de 2022.
* ↑ Cervantes, Biblioteca Virtual Miguel de. «LA DANZA DE LA MOMA DEL CORPUS DE VALENCIA / Atienza PeÑarrocha, Antonio» (en castellà). [Consulta: 13 juliol 2022].
* ↑ Las danzas populares en la Fiesta del Corpus Chisti de Valencia, desde sus orígenes hasta el siglo XX. Caries Pitarch Alfonso. Revista de Estudios Yeclanos. Yakka Nº 7 (1996). Yecla, 1996
# Bronson

«Bronson» té aquests significats:
* Toponímia:
** Bronson (Florida)
** Bronson (Iowa)
** Bronson (Kansas)
** East Bronson, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida
** Lake Bronson, població dels Estats Units a l'estat de Minnesota
* Biografies:
** Amos Bronson Alcott (Wolcott, Connecticut, 1799 - 1888, Boston), pedagog estatunidenc
** Charles Bronson (Ehrenfeld, 1921 − Los Angeles, 2003), actor estatunidenc
# Abaza Siyavuş Paixà

Abaza Siyavuş Paixà és el nom dels següents personatges:
Nom de dos gran visirs otomans:
* Abaza Damad Siyavuş Paşa, 1651 i 1656
* Köprülü Damadı Abaza Siyavuş Paşa, 1687-1688
# Els Orriets

Els Orriets (també coneguda com el Cap d'Urdiets) és una muntanya de 2.146 metres situada a l'extrem oriental de la Serra de Querol, al Port del Comte. Es troba entre els municipis de Guixers i de la Coma i la Pedra a la Vall de Lord, (Solsonès).

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ Aquest és el topònim que figura al Mapa de Catalunya 1:50.000 de l'ICC
# Al-Kindí (desambiguació)

Al-Kindí és el nom dels següents personatges:
* Abd-al-Massih ibn Ishaq al-Kindí, apologista del cristianisme vers 830
* Abu-Yússuf Yaqub ibn Ishaq al-Kindí, Al-Kindí, (801-873), gran filòsof àrab
* Abu-Úmar Muhàmmad ibn Yússuf at-Tujibí al-Kindí (18 de gener de 897 - 16 d'octubre de 961), historiador d'Egipte
# Barra de coco

La barra de coco és un dim sum fred de postres present en Hong Kong, Taiwan, sud de la Xina i en barris xinesos de l'estranger. És dolç i té una textura blana, similar a la gelatina però és de color blanc en comptes de transl·lúcid. De vegades se'n diu púding de coco malgrat no ser realment un púding.

## Preparació

Les barres de coco es fan de llet de coco (preferiblement fresca), que s'afegeix a una barreja de farina tang (una mescla de midó de blat) i farina de blat de moro, o una barreja d'agar-agar i gelatina. S'endolceix, i de vegades es cobrix amb ratlladura de coco sec. La textura va d'elàstica (si es fa servir gelatina i agar-agar com a aglutinants) a la cremosa (si es fa servir amidó de blat i maizena) segons la recepta, i la versió dim sum estàndard no té farciment.

## Referències

* ↑ Harkins, Dan. «What Is a Coconut Bar? (with pictures)» (en anglès americà). Delighted cooking, 12-02-2023. [Consulta: 12 març 2023].
* ↑ «Coconut Jelly Recipe (椰汁糕)» (en anglès americà). Rackoflam, 30-06-2020. [Consulta: 12 març 2023].
# Dicopomorpha echmepterygis

Dicopomorpha echmepterygis és una espècie d'himenòpter apòcrit de la família Mymaridae. Els mascles són els més petits de tots els insectes coneguts.

## Característiques

Són cecs i no posseeixen ales. La seva mida no excedeix les 139 µm de longitud (més petita que un parameci unicel·lular). Òbviament, els ous i les larves d'aquesta vespa són considerablement més petits que l'adult.

## Història natural

Aquesta espècie, pròpia d'Illinois, és un parasitoide idiobiont dels ous del psocòpter Echmepteryx hageni.
Els mascles s'aparellen amb les seves germanes dins de l'ou de l'hoste, i moren sense abandonar-lo. Maneres de vida similars es poden trobar en la família Trichogrammatidae, també en la superfamília Chalcidoidea.

## Referències

* ↑ «BioLib - Dicopomorpha echmepterygis». [Consulta: 17 setembre 2023].
# Xinxeta

Una xinxeta o tatxeta és un accessori de despatx molt comú que consisteix en una mena de clau, generalment metàl·lic, amb una cabota circular i una punxa al centre, que es fixa a una paret o un tauler amb la sola força del polze. S'empra especialment per a exposar temporàriament documents, com ara fulls d'informació o cartells, en parets o taulers d'anuncis.

## Tipus

* Xinxeta clàssica. La xinxeta convencional està composta per una curta punta metàl·lica i pot ser de colors. Les xinxetes de colors solen dur dues parts en la part del cap, la funda i la part plana on va la funda.
* Xinxeta americana. La xinxeta americana es diferencia de la convencional pel seu pràctic cap, per a facilitat el posar i el treure. El millor exemple és un tauler d'anuncis. Es compon d'una punta amb cap cilíndric de plàstic.
* Tatxa. La tatxa es diferencia de la convencional que existeixen molts tipus de cap tant per la forma i com per la grandària. En aquestes la punta pot ser d'acer o de ferro. La funció més estesa és en tapisseria de mobiliari, encara que per a això és més recomanable la tatxa amb punta d'acer, puix les normals es dobleguen amb molta facilitat. La punta està soldada al capdavant de la tatxa.

## Història

La xinxeta va ser inventada pel rellotger Johann Kirsten l'any 1903 en la localitat de Lychen al districte d'Uckermark a Alemanya. Va vendre els seus drets d'invenció a Otto Lindstedt, un empresari, qui va rebre una patent de l'Oficina el 8 de gener de 1904. Lindstedt es va fer ric, mentre que Kirsten, el rellotger, va romandre pobre. Altres fonts adjudiquen la invenció de la xinxeta al propietari de la indústria austríaca, Heinrich Sachs el 1888.
Les versions modernes es fabriquen amb més manejables "cabotes" cilíndriques de plàstic.

## Enllaços externs

* Mapes i tatxes per al mapeig participatiu Arxivat 2010-03-28 a Wayback Machine. (anglès)
# Bronski Beat

Bronski Beat va ser un trio anglès de synthpop format per Jimmy Somerville, Steve Bronski i Larry Steinbachek que va assolir èxit a mitjans de la dècada de 1980. Tots els membres de la banda eren obertament homosexuals i les seves cançons ho reflectien, i sovint contenint comentaris polítics sobre temes relacionats amb els gais, donant suport al partit laborista. Somerville va deixar Bronski Beat el 1985 per desavinences polítiques i va formar The Communards, sent reemplaçat pel nou vocalista John Foster, amb qui la banda va continuar tenint èxits al Regne Unit i Europa fins a 1986 deixant de banda la política centrant-se en el pop pur. Foster va deixar Bronski Beat després del seu segon àlbum, i la banda va tenir diversos vocalistes abans de dissoldre's el 1996.
El 2016 Steve Bronski va formar la banda de nou al costat d'Ian Donaldson, membre de la banda en la dècada de 1990, i Stephen Granville.

## Discografia

* 1984: The Age of Consent
* 1986: Truthdare Doubledare
* 1987: Out & About (publicat digitalment en 2017)
* 1995: Rainbow Nation
* 2017: The Age of Reason

## Referències

* ↑ «Bronski Beat keyboardist Larry Steinbachek dies at 56» (en anglès). BBC, 12-01-2017. [Consulta: 7 març 2020].
* 1 2 Buckley, Peter. The Rough Guide to Rock (en anglès). Rough Guides, 2003, p. 221. ISBN 1843531054.
* ↑ Summers, Claude. The Queer Encyclopedia of Music, Dance, and Musical Theater. Cleis Press Start, 2012, p. 240. ISBN 1573448753.
* ↑ Van Gus, Rob. «Bronski Beat – The Age Of Reason» (en suec). Zero, 04-08-2017. [Consulta: 7 març 2020].
# Agugliaro

Agugliaro és un municipi italià de 1.379 habitants de la província de Vicenza (regió del Vèneto). Es troba a la zona anomenada Basso Vicentino, en els confins amb la província de Pàdua. Està situat entre els turons Berici (Vicenza) i els turons Euganeas (Pàdua).
Destaca per les seves viles de notable valor arquitectònic, en particular la Vila Saraceno (segle xv, a la localitat de Finale), obra d'Andrea Palladio, propietat de la fundació britànica «The Landmark Trust» que té com a president el príncep Carles d'Anglaterra, una de les viles pal·ladianes declarades Patrimoni de la Humanitat per la Unesco.

## Notes

* ↑ Font: ISTAT - Balanç demogràfic el dia 31/11/2008 «Statistiche demografiche ISTAT». Arxivat de l'original el 2007-11-11. [Consulta: 19 juliol 2012].
# Elminia

Elminia és un gènere d'ocells de la família dels Estenostírids (Stenostiridae ).

## Taxonomia

Aquest gènere era antany classificat als monàrquids (Monarchidae), però estudis genètics van afavorir que s'inclogueren a la nova família dels estenostírids (Stenostiridae). Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.6, 2010) aquest gènere està format per cinc espècies:
* Elminia longicauda - elmínia blava.
* Elminia albicauda - elmínia pàl·lida.
* Elminia nigromitrata - elmínia de capell negre.
* Elminia albiventris - elmínia ventreblanca.
* Elminia albonotata - elmínia cuablanca.

## Referències

* ↑ P Beresford, FK Barker, PG Ryan i TM Crowe (2005): African endemics span the tree of songbirds (Passeri): molecular systematics of several evolutionary 'enigmas'. Proc. Roy. Soc. Lond. B 272(1565): 849–858.
* ↑ J Fuchs, J Fjeldså, RCK Bowie, G Voelker i E Pasquet. (2006): The African warbler genus Hyliota as a lost lineage in the oscine songbird tree: Molecular support for an African origin of the Passerida. Molecular Phylogenetics and Evolution 39(1): 186–197.
# Lo Rengueret (Torallola)

Lo Rengueret és un indret del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Toralla i Serradell, al Pallars Jussà, en territori que havia estat del poble de Torallola.
Està situat al sud de Torallola i al nord-est de Sensui. És al costat nord de Peraire, al nord-oest de la Montada i al sud de l'Era.
# Bartolomé Serrano Jiménez

Bartolomé Serrano Jiménez, més conegut com a Jim (Terrassa, Vallès Occidental, 5 de març de 1969) és un atleta català especialitzat en proves de camp a través, cursa de fons i ruta. S'inicià atlèticament a la Unió Atlètica Terrassa i, posteriorment, competí sota el paraigües de Nike, Inc., el Club Calvià de Mallorca, el Club Canet de Mar, Adidas, el Club California Sports i Puma. Amb la selecció espanyola fou dues vegades consecutives subcampió mundial de mitja marató per equips, el 1996 i 1997, i dues més medalla de bronze al Mundial de marató, el 1994 i 1995. Amb l'equip estatal de cros fou bronze al Mundial i subcampió d'Europa (1995). Fou campió d'Espanya de mitja marató el 1997, i el 2013 encara mantenia el rècord de Catalunya de mitja marató. Després de patir diverses lesions, es retirà de la competició professional el 2001.

## Referències

* 1 2 «Bartolomé Serrano Jiménez». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Bartolomé Serrano Jiménez». Reial Federació Espanyola d'Atletisme. [Consulta: 25 maig 2019].
# Dicotomia

Una dicotomia és la divisió d'un concepte en 2 meitats oposades, que s'exclouen o alternen; com per ex., l'opció entre el bé i el mal a l'ètica. Els 2 termes es representen com A i no-A, on no-A és l'antònim conceptual d'A. La diferència amb l'antítesi o oposició és que aquesta només estudia la relació de contraris entre els 2 termes mentre que la dicotomia els engloba en una categoria major i els planteja com a alternatives.

## Dicotomies rellevants en la història del pensament

* Bé - Mal
* A priori - A posteriori
* Anàlisi - Síntesi
* Negre - Blanc
* Cos - Ànima (o ment)
* Occident - Orient
* Esquerra - Dreta (en política)
* Sagrat - Profà
* Yin i Yang
* Significant - Significat
* Subjecte - Objecte
Viccionari
# Eleccions generals de Bòsnia i Hercegovina de 1990

Les eleccions generals de Bòsnia i Hercegovina de 1990 es convocaren el 18 de novembre i el 2 de desembre del 1990, i foren les primeres (i les últimes) eleccions plurals a Bòsnia i Hercegovina dins Iugoslàvia. S'escolliren els 239 membres del Parlament de Bòsnia i Hercegovina. La participació fou del 77,4% i es caracteritzà per la presentació de partits de base ètnica.

## Resultats

Resultat de les eleccions generals de Bòsnia i Hercegovina de 1990
| Partit | Cambra dels Ciutadans | Cambra dels Municipis | Total escons |
| Partit d'Acció Democràtica | 43 | 43 | 86 |
| Partit Democràtic Serbi | 34 | 36 | 70 |
| Unió Democràtica Croata | 21 | 24 | 45 |
| Lliga Comunista-Partit dels Canvis Democràtics (SK-SDS) | 17 | 2 | 19 |
| Organització Musulmana Bosniana (MBO) | 2 | 0 | 2 |
| Partit del Renaixement Serbi (SPO) | 1 | 0 | 1 |
| Altres | 12 | 4 | 16 |
| Total | 130 | 109 | 239 |
El balanç ètnic dels membres de la nova assemblea era de 99 musulmans, 83 serbis, 50 croats i 7 iugoslaus.
Pel que fa als candidats presidencials, cada comunitat votà als seus representants, i els dos més votats foren els bosnians Fikret Abdič (47,3%) i Alija Izetbegović (39,8%). ambdós del Partit d'Acció Democràtica (SDA); els serbis votaren Biljana Plavsič (26%) i Nikola Koljević (25,2%), del Partit Democràtic Serbi; i els croats Stjepan Kljuić (21,4%) i Franjo Boras (18,9%). Ejup Ganić (SDA) es presentà com a iugoslau i va obtenir el 32,1% dels no definits nacionalment.
Durant 1991 els representants serbis boicotejaren les activitats del Parlament, de manera que a finals de 1991 l'abandonaren i el 9 de gener de 1992 proclamaren a Sarajevo el Parlament del Poble Serbi de Bòsnia i Hercegovina. Posteriorment, l'esclat de la guerra de Bòsnia impossibilitaria la renovació d'aquest parlament, tot i la proclamació d'independència, fins als acords de Dayton de 1996.

## Enllaços externs

* Territorial proposals for the settlement of the war in Bosnia-Hercegovina per Mladen Klemenčić, Martin Pratt i Clive H. Schofield, International Boundaries Research Unit (anglès)
# Xiuladora de Guadalcanal

La xiuladora de Guadalcanal (Pachycephala implicata) és un ocell de la família dels paquicefàlids (Pachycephalidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les muntanyes de l'illa de Guadalcanal, a les Salomó

## Referències

Fins fa poc considerada coespecífica amb Pachycephala richardsi. Actualment són classificades com dues espècies diferents, arran treballs com ara Joseph et al 2014

## Referències

* ↑ «Xiuladora de Guadalcanal». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/04/2023(català)
* ↑ L Joseph, AS Nyári i MJ Andersen. 2014. Taxonomic consequences of cryptic speciation in the Golden Whistler Pachycephala pectoralis complex in mainland southern Australia. Zootaxa 3900(2): 294–300.
# Aguerd

Aguerd (en àrab اكرض, Agarḍ; en amazic ⴰⴳⴰⵔⴷ) és una comuna rural de la província d'Essaouira, a la regió de Marràqueix-Safi, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 5.378 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Els passos dobles

Els passos dobles (títol original: Los pasos dobles) és el cinquè llargmetratge dirigit per Isaki Lacuesta. Fou estrenada el 23 de setembre de 2011 i resultà guanyadora de la Conquilla d'Or a la millor pel·lícula del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià del mateix any.
Es tracta d'una ficció d'aventures en to documental sobre el viatge experimental d'una expedició a les terres del desert de l'Àfrica, amb el pintor Miquel Barceló al capdavant, amb la idea de trobar un particular "tresor" enterrat (unes pintures ubicades en un refugi militar) segons la biografia novel·lada –real o no– de l'artista francès Augierás. Los pasos dobles segueix l'estructura d'un joc semblant a una gimcana: una sèrie de pistes sobre el terreny porten a la consecució del premi, un baobab en forma d'esquelet, un amulet de bronze, un peix de pedra, objectes que poden conduir a la galeria pictòrica que resideix sota de les sorres del desert.

## Argument

Un presumpte artista francès desconegut del segle xix, François Augiéras, va deixar un interessant llegat pictòric en un búnquer militar al desert de l'Àfrica que, segons la llegenda, quedà sepultat sota la sorra. Cent anys després, el pintor Miquel Barceló s'embarca en una aventura per terres africanes rere la pista de l'obra perduda d'Augiéras en una increïble experiència vital que el porta a connectar amb la senzillesa i l'hospitalitat de les tribus autòctones de la zona.

## Repartiment

* Bokar Dembele alias Bouba
* Miquel Barceló
* Alou Cissé alias Zol
* Hamadoun Kassogue
* Amon Pegnere Dolo
* Amassagou Dolo

## Premis i nominacions
### Premis

* 2011. Conquilla d'Or a la millor pel·lícula al Festival Internacional de cinema de Sant Sebastià per Isaki Lacuesta

### Nominacions

* 2012. Gaudí a la millor pel·lícula en llengua no catalana

## Crítica

* Una estupidesa amb anhels pintorescos, un guió improvisat en el qual té cabuda qualsevol disbarat amb pedigrí ètnic, una falsària recerca de la puresa
* Una pel·lícula que mai no ens sembla el que aparenta (a estones francesa, en altres semblaria rodada per un nadiu d'Àfrica Central), que acaba construint un discurs exemplar, rabiosament personal

## Referències

* ↑ «"Els passos dobles", d'Isaki Lakuesta, al 33». Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, 04-01-2016.
* ↑ «El gironí Isaki Lacuesta triomfa amb 'Los pasos dobles' en un Sant Sebastià d'autor». Diari de Girona, 25-09-2011.
* ↑ Los pasos dobles (en castellà).
* ↑ Boyero, Carlos. El País. Los pasos dobles (en castellà). El País, 20 de setembre de 2011.
* ↑ Torreiro, M. Fotogramas. Los pasos dobles (en castellà). Fotogramas.

## Enllaços externs

* Miquel Barceló's African Adventure, a The New York Times (anglès)