OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lehava

Lehava (en hebreu: להבה) és una organització política jueva d'extrema dreta basada a Israel que lluita contra l'assimilació dels jueus, i que té com a objectiu acabar amb qualsevol relació personal i comercial en els jueus (yehudim) i els no-jueus (goyim).
Aquest grup s'oposa a la presència cristiana a Israel. El grup es concentra en una política contrària a la barreja racial, denunciant els casaments entre dones jueves i homes no-jueus, especialment àrabs. El grup ha estat criticat pel President d'Israel, qui els ha anomenat "rosegadors". En gener de 2015, el diari Jerusalem Post va publicar que el ministre de defensa, Moshe Yaalon estava preparant la il·legalització del grup Lehava. Yaalon va dir que va ordenar al Shin Bet i al ministeri de defensa, reunir les proves necessàries per il·legalitzar al grup.
Tres membres de Lehava van ser detinguts en 2014 per provocar un incendi i fer pintades anti-àrabs en el col·legi Max Rayne hand in hand bilingual school, a Jerusalem. El líder del grup Lehava, el jueu Ben Zion Gopstein, va ser detingut després de l'incident, juntament amb altres membres del grup. L'incident va cridar l'atenció dels mitjans de comunicació internacionals, els reporters de l'agència de notícies Reuters van dir que l'acció contra el grup Lehava va tenir lloc després de mesos de protestes per part dels activistes d'esquerra israelians i pels comentaris dels mitjans de comunicació.
En resposta, Goldstein va criticar al ministre Yalon, suggerint que Yalon havia de centrar-se en il·legalitzar al moviment islamista, en lloc d'amoinar-se per un grup contrari a l'assimilació dels jueus, i va acusar al ministre d'estar tractant de guanyar vots entre els votants d'esquerres, castigant al grup Lehava. Goldstein, va afirmar que el grup tractava de salvar a les dones jueves, i que per això mereixia guanyar el Premi Israel.

## Referències

* ↑ Robert Tait «Burning of Christian churches in Israel justified, far-Right Jewish leader says». The Daily Telegraph, 06-08-2015.
* ↑ Yasmin Kaye «Meet Lehava, the Israeli Fascists Mounting a Vicious Crusade to Keep their Women Away from Arabs». , 22-09-2014 [Consulta: 27 agost 2017].
* ↑ «Grinning Jewish Extremists Charged in Jerusalem School Arson». Reuters, 15-12-2014.
* ↑ Stuart Winer «Over vocal protest, Arab-Jewish wedding goes ahead». The Times of Israel, 17-08-2014 [Consulta: 27 agost 2017].
# La Xopera (Lleida)

La Xopera és un parc urbà de Lleida. És una zona de crescuda de xops, situada al marge esquerre del riu Segre, de gran valor arquitectònic natural com a zona urbanística d'esbarjo. Fa diferents terrasses naturals.

## Història

La riuada del novembre del 1982 s'emportà alguns xops i es va haver de fer una restitució i repoblació global de la xopera. Arran de les inundacions que es produïren amb aquesta riuada es canalitzà el riu. A la dècada del 2000 es va enjardinar el marge esquerre permetent el seu ús com a passeig, i el 2010 es va recuperar part del marge dret també amb zones enjardinades.

## Referències

* 1 2 «La Xopera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 gener 2017].
# La Xispa

La Xispa fou una revista d'humor que es va publicar durant la Guerra Civil Espanyola a Calonge. És l'única revista satírico-humorística catalana no política en temps d'aquell conflicte bèl·lic. Es van arribar a publicar 12 números.
L'ideòleg de la revista va ser Joan Isern i Cama, a qui li agradava molt escriure. Isern, pastisser de professió, ja havia escrit abans a altres revistes locals calongines, com Mar i Muntanya o La Veu de Calonge. Per tirar la revista endavant, Isern va buscar la implicació d'amics seus. En concret, de Martí Camós i Salvador, Sixte Palet i Gispert i Miquel Valmaña i Gispert. Posteriorment es van afegir altres persones, com Faust Margarit, Caterina Isern i Robert Viñals.
La redacció de la revista es trobava en el primer pis d'un immoble que dona davant mateix de l'entrada principal a l'església parroquial de Calonge. I la impressió es feia a la fàbrica de cartonatges i arts gràfiques que tenia Joan Molla i Oliver a Sant Antoni de Calonge, al costat de la carretera de Palamós a Platja d'Aro. La distribució es feia per mitjà de l'única llibreria del poble, que gestionava Pere Clara i Farrarons. La revista costava cinc cèntims que servien per cobrir les despeses de l'edició, ja que el setmanari no tenia publicitat.

## Referències

* ↑ «"La Xispa"». Revista de Girona, Número 219, 2003.
* ↑ «La Xispa de Calonge». Estudis del Baix Empordà, Número 18, 1999. Arxivat de l'original el 2014-12-05 [Consulta: 28 novembre 2014].

## Enllaços externs

* «La Xispa, en digital». bibgirona. Arxivat de l'original el 2015-06-16. [Consulta: 17 maig 2015].
# La Rovira (Sagàs)

La Rovira o Malla és una masia del municipi de Sagàs (Berguedà) catalogada l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. La Rovira és una masia de tipus senyorial, de galeries i planta quadrada amb torratxa central d'il·luminació. Coberta a quatre vessants, igual que la torratxa, té totes les finestres d'arc de mig punt o d'arcs apuntats, amb balconades. Els murs de la casa són totalment arrebossats. Al costat de la casa i davant l'era hi ha les dependències annexes i el jardí. El bosc omple els voltants de la casa.

## Història

L'any 1348 la documentació fa referència a la mort de l'abat Guillem de Ça Rovira, fill de la Rovira de Sagàs, monjo cambrer del monestir de la Portella fins a l'any 1338 i abat a partir d'aquesta data. La Rovira ja devia ser un mas important a l'època medieval, així s'explica que un fill d'aquesta casa obtingués la màxima dignitat abacial del monestir de la Portella. La casa actual és una obra senyorial del segle xviii, un esquema antecedent de la torre senyorial del segle xix.

## Referències

* 1 2 «Mas la Rovira». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 desembre 2014].
# Lavras

Lavras és un municipi brasiler de l'estat de Minas Gerais, que se situa a la mesorregió del Campo das Vertentes. Localitzada a 919 metres d'altitud, en latitud 21° 14' 43 sud i longitud 44° 59' 59 oest, ocupa una superfície de 566,1 km². La població censada el 2010 era de 92.171 habitants i estimada el 2012 en 94.228 habitants, però té una població flotant aproximada de 122.000 a causa de les universitats locals i la influència econòmica que té a la regió.

## Història

El arraial dos Camps de Sant'Ana dónes Lavras do Funil es va fundar a la primera meitat del segle xviii, el 1720 o 1729. Els primers habitants van ser Francisco Bueno da Fonseca, els seus fills i altres sertanistas, que buscaven or i l'obertura de nous camins fins a les Mines dues Goiases. El 1737 els exploradors van rebre del governador Martinho de Mendonça una carta de sesmaria que confirmava l'ocupació de la regió, que es despuntava en l'agricultura i pecuària.
El ràpid desenvolupament del poble va fer que la seu parroquial fos transferida de Carrancas a Lavras el 1760. El 1813 l'arraial va ser elevat a la categoria de freguesia, arran del desmembrament de Carrancas. A l'època de l'Imperi, Lavras va obtenir la seva emancipació política i administrativa i passà a condició de vila el 1831 i de ciutat el 1868. Després de la Proclamació de la República, Lavras es va consolidar com un dels més importants pols regionals de Mines Gerais.
El municipi de Lavras, després de desmembraments polítics i administratius de 1938, 1943, 1948 i del principi dels anys 1960, va anar perdent els districtes pels municipis veïns que es van crear i avui té districte únic: la seu urbana.

### Creixement poblacional

| Any | Població |
| 1991 | 65.893 |
| 1996 | 72.659 |
| 2000 | 78.772 |
| 2007 | 87.421 |
| 2010 | 92.171 |
| 2012 | 94.228 |

## Referències

* ↑ IBGE, Censo Populacional, 2010. http://www.censo2010.ibge.gov.br/primeiros_dados_divulgados/index.php?uf=31 Arxivat 2012-04-24 a Wayback Machine.
* ↑ SAINT-ADOLPHE, J. C. Milliet de.
* ↑ COSTA, Firmino.
* ↑ NÉMETH-TORRES, Geovani.
# Life and Nothing More

Life and Nothing More és una pel·lícula dramàtica espanyola del 2017 dirigida per Antonio Méndez Esparza, ambientada en la perifèria d'una ciutat dels Estats Units i rodada en anglès. Fou projectada en la secció Cinema del Món Contemporani del Festival Internacional de Cinema de Toronto del 2017.

## Sinopsi

Regina viu al nord de Florida. És mare soltera i viu amb els seus dos fills. Ella lluita econòmicament per arribar a final de mes, ja que el pare és a presó. No manté gaire bona relació amb seu fill gran, Andrew, té catorze anys, que anhela trobar el seu propòsit de jove home negre a l'Amèrica actual i es veu obligat a assumir la pressió creixent de la responsabilitat familiar. La seva cerca de connexió amb un pare absent el condueix a una cruïlla perillosa.

## Repartiment

* Regina Williams: Regina
* Robert Williams
* Andrew Bleechington: Andrew
* Diane Merritt: periodista (veu)
* Ry'nesia Chambers

## Premis
### Premis Feroz

| Any | Categoria | Nominada | Resultat |
| 2018 | Premi Especial | - | Guanyadora |

### Premis Turia

| Any | Categoria | Nominada | Resultat |
| 2018 | Millor Pel·lícula Espanyola | - | Guanyadora |

### Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià

| Any | Categoria | Nominada | Resultat |
| 2017 | Premi SIGNIS | - | Guanyadora |
| 2017 | Premi FIPRESCI | - | Guanyadora |
| 2017 | Conquilla d'Or | - | Nominada |

## Referències

* ↑ «‘Life and Nothing More’: Film Review: TIFF 2017». The Hollywood Reporter, 08-09-2017. [Consulta: 28 setembre 2017].
* ↑ «Toronto Adds Films From Aaron Sorkin, Louis C.K., Brie Larson». Variety, 15-08-2017. [Consulta: 16 agost 2017].
* ↑ 'La vida y nada más', cuando el cine de la periferia estadounidense es (sorprendentemente) español, espinof.com 2 de desembre de 2017
* ↑ «La lista completa de ganadores de los premios Feroz 2018» (en castellà), 23-01-2018. [Consulta: 14 gener 2019].
* ↑ Jorge Sanz, Paco Plaza y la periodista que informó sobre el máster de Cifuentes, Premios Turia 2018, Europa Press, 28 de juny de 2018
* ↑ ‘La vida y nada más' de Antonio Méndez Esparza nominada a los Spirit Awards, Andalucía al Día, 22 de novembre de 2017
* ↑ Méndez Esparza confiesa que "toda" la película 'La vida y nada más' ha sido "un descubrimiento" para él, La Vangaurdia, 28 de setembre de 2017
# Trull de Can Rubiés

Trull de Can Rubiés és una obra de la Selva de Mar (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat dins del nucli urbà de la població, delimitat per la Plaça del Camp de l'Obra, el carrer de Baix i el carrer del Cant d'en Gall. Localitzat al costat de l'església de Sant Esteve.
Edifici de planta rectangular format per dues crugies, que consta de planta baixa i dues més d'alçada. Tant els pisos superiors com la galeria adossada a la façana de la plaça, que no és original, manquen d'interès arquitectònic. L'element més destacable de l'edifici és la planta baixa, lloc on s'ubica el mecanisme del trull. Aquesta planta ha estat rehabilitada per adaptar-la al nou ús de l'edifici. S'han refet tant els forjats com les cobertes, les parets estan arrebossades i, algunes, s'han deixat amb la pedra vista. S'aprecia que l'edifici estava construït amb rebles lligats amb morter. Del mecanisme del trull es conserva en perfecte estat el fogó, la batedora, la premsa, les basses de decantació (bastides amb rajoles de color groc), la tina subterrània, el trull pròpiament dit i la mola.

## Història

L'única referència històrica que es troba sobre el trull, és a una acta de l'ajuntament sota el mandat de l'alcalde Antoni Climent, on en data d'1 de desembre de 1935 queda constància de la sol·licitud del veí Enric Ferrer Fàbrega per instal·lar dos "electro-motors" en el seu molí d'oli. Desgraciadament no podem assegurar que es refereixi al trull de Can Rubíes, ja que desconeixem si hi havia més trulls al mateix poble.
Encara que no sabem exactament la data d'inauguració del trull, la fonts orals del poble ens indiquen que es remunta a l'època moderna. Aquest estava a disposició del poble per tal de produir tant oli com vi. L'any 2005 es va endegar un projecte de rehabilitació interna i externa del trull. A data de desembre del 2008 encara no havia finalitzat la part externa, tot i que la interna s'havia museïtzat i inaugurat l'any 2006.
Des de l'any 2007, l'Associació Cultural Els Estudis de la Selva de Mar i el consistori organitzen anualment la Jornada de l'oliva i l'olivera al municipi. L'acte inclou visites guiades al trull de Can Rubíes, una recollida tradicional d'aquest producte en un olivar un concurs d'elaboració d'allioli i un dinar col·lectiu al centre on s'aprofita per fer una xerrada.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Trull de Can Rubiés». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2015].
# Tràbea (vestit)

* Per a altres significats, vegeu «Quint Trabea».
La tràbea (en llatí trabea, en plural trabeae) era el nom de diverses peces de vestir que s'usaven a l'antiga Roma.
Una característica d'aquesta roba era el seu color, que normalment era púrpura o morat o blanca amb franges d'aquest color. La seva forma era la d'una toga, encara que era més estreta i curta, i s'anomenava també toga trabea, encara que de vegades s'usava com un mantell. La portaven els membres més distingits de la societat romana. El nom podria derivar-se de trabs, (franges).
Una peça de roba coneguda com a trabea triumphalis l'usaven habitualment els cònsols a l'Antiguitat tardana. Quan l'emperador Justinià II Rinotmet va abolir el càrrec de cònsol com a autoritat separada del mateix emperador, la trabea triumphalis es va transformar en una peça anomenada Loros, que només portava la família imperial i els alts funcionaris administratius. Tot i que l'emperador Lleó VI va abolir completament l'antic títol de cònsol, els loros van persistir fins al final de l'imperi com a vestit formal i cerimonial dels emperadors.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Toga». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 21 març 2022].
# Linley

Linley és el nom dels següents personatges:
* Cody Linley (Texas, 1989), actor estatunidenc
* Francis Linley (Doncaster, Yorkshire, 1771 - 1800), compositor anglès
* Thomas Linley (1733 - Londres, 1795), compositor anglès
* Thomas Linley (fill) (Bath, Somerset, 1756 - Grimsthorpe, Lincolnshire, 1778), compositor anglès
* Wilhelm Linley (Bath, Somerset, 1771 - Londres, 1835), compositor i músic anglès
# Tràcia (desambiguació)

«Tràcia» té aquests significats:
* Geografia:
** Macedònia Oriental i Tràcia, regió de Grècia
** Tràcia Occidental, regió de Grècia
** Tràcia Oriental, regió de Turquia equivalent a la part europea
** Diòcesi de Tràcia, divisió eclesiàstica
* Geografia històrica:
** Regne de Tràcia, regne hel·lenístic
** Tràcia (tema), un tema o divisió civil i militar de l'Imperi Romà d'Orient.
** Regió de Tràcia, regió repartida entre Grècia, Turquia i Bulgària.
** Província de Tràcia, província romana
** Estat autònom de Tràcia, efímer estat grec
** República de Gumuldjina o de Tràcia, efímera república musulmana i turcòfona.
** Rumèlia Oriental, antiga província autònoma a la Tràcia Búlgara.
# Llista d'alcaldes de Sant Feliu de Codines

La llista d'alcaldes de Sant Feliu de Codines inclou els alcaldes del municipi Sant Feliu de Codines des de 1900 ordenats de més antic a més recent.
* Enric Umbert i Corderes (1900 - 1904)
* Antoni Segalés i Busquets (1904 - 1906)
* Enric Umbert i Corderes (1906 - 1908)
* Domènec Permanyer i Sunyer (1908 - 1909)
* Feliu Florensa i Serrats (1909 - 1909)
* Joan Casals i Mirabitlles (1909 - 1910)
* Antoni Segalés i Busquets (1910 - 1910)
* Joan Casals i Mirabitlles (1910 - 1911)
* Josep Puigdomènech i Pons (1911 - 1912)
* Domènec Permanyer i Sunyer (1912 - 1916)
* Felip Ribas i Mumbrú (1916 - 1920)
* Llorenç Maurí i Serracant (1920 - 1923)
* Jaume Tura i Font (1923 - 1923)
* Antoni Segalés i Busquets (1923 - 1924)
* Josep Pineda i Flaquer (1924 - 1924)
* Domènec Pineda i Tura (1924 - 1927)
* Miquel Umbert i Anglí (1927 - 1930)
* Jaume Segalés i Deulander (1930 - 1931)
* Joan Déu i Furriol (1931 - 1932)
* Joan Font i Carner (1932 - 1932)
* Josep Grau i Vallcorba (1932 - 1935)
* Tomàs Turigas i Garriga (1935 - 1936)
* Josep Paré i Valls (1936 - 1936)
* Fidel Casas i Vallcorba (1936 - 1937)
* Josep Ullar i Vernet (1937 - 1939)
* Andreu Avel·lí Bis i Planella (1939 - 1940)
* Josep Grau i Vallcorba (1939 - 1940)
* Salvador Vilanova i Mas (1940 - 1952)
* Joan Casanovas i Daví (1952 - 1964)
* Àngel Falqués i Déu (1964 - 1979)
* Carles Borrell i Danis (1979 - 1983)
* Antoni Falqués i Ventura (1983 - 1988)
* Laia Berenguer i Puget (1988 - 1990)
* Antoni Verdaguer i Viaplana (1990 - 1991)
* Joan Fernàndez i Curtichs (1991 - 1995)
* Francesc Pineda i Fontseré (1995 - 2007)
* Pere Pladevall i Vallcorba (2007 - 2020)
* Mercè Serratacó i Costa (2020 - 2023)
* Pol Cabutí i Borrell (des de 2023)

## Referències

* ↑ Diccionari biogràfic d'alcaldes i alcaldesses del Vallès Oriental, del Museu de Granollers
# Turbina Pelton

Una turbina Pelton és una de les més eficients dels tipus de turbines hidràuliques. Inventada per Lester Allan Pelton. La turbina Pelton és el que s'anomena una turbina "d'acció", ja que l'element impulsor (normalment aigua) s'aplica directament sobre ella per a fer-la moure. És una de les tres principals famílies de turbines (Pelton, Francis i Kaplan).
Al voltant de tot el rodet, hi ha els catúfols amb forma de cullera doble i que són d'una gran eficiència. L'aigua es fa arribar en la direcció més idònia cap a aquests àleps a una pressió altíssima a través d'uns injectors (amb una agulla interior que en regula el cabal). És el tipus de turbina més apropiada per a grans salts d'aigua i petits o mitjans cabals, com els que hi ha a les petites centrals hidroelèctriques del Pirineu, tot i que són capaces de generar potències gens menyspreables.

## Vegeu també

* Doble (automòbil de vapor) W.Doble pare patentà la turbina Pelton a Califòrnia.
# Lliga catalana de bàsquet

La Lliga catalana de bàsquet, coneguda oficialment com a Lliga Nacional Catalana i també històricament i popularment com a Lliga Catalana, és una competició oficial de bàsquet que organitza la Federació Catalana de Bàsquet. Consta de les següents categories:
* Lliga catalana de bàsquet masculina, màxima categoria de la competició masculina.
* Lliga catalana de bàsquet LEB, segona categoria de la competició masculina.
* Lliga catalana de bàsquet EBA, tercera categoria de la competició masculina.
* Lliga catalana de bàsquet femenina, màxima categoria de la competició femenina.
* Lliga catalana de bàsquet femenina 2, segona categoria de la competició femenina.
Prèviament a la creació d'aquesta competició existiren el Campionat de Catalunya, que se celebrà entre els anys 1923 i 1957, i la Lliga catalana "Trofeu Samaranch", que es disputà entre 1953 i 1969.

## Referències

* ↑ «Lligues Nacionals Catalanes». Federació Catalana de Basquetbol. Arxivat de l'original el 2012-09-16. [Consulta: 14 setembre 2012].
* ↑ Conde Esteve, Justo; Ramos Pérez, José Ramón. Joventut Badalona. La quinta essència del bàsquet, 1992, p. 152-153 [Consulta: 3 agost 2019].

## Enllaços externs

* Federació Catalana de Bàsquet
# Tuc de Poilanèr

El Tuc de Poilanèr és una muntanya de 2.221 metres que es troba entre els municipis d'Es Bòrdes i Vilamòs, a la comarca de la Vall d'Aran i França.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Uchau

* Per a altres significats, vegeu «Uchau (Valclusa)».
Uchau (occità) o Uchaud (francès) és un municipi francès al departament del Gard (regió d'Occitània).

## Referències

* ↑ Topònims occitans del Gard
# Triplà

Un triplà és un avió d'ala fixa equipat amb tres grups d'ales, cadascun dels quals té la mateixa grandària i està muntat un sobre l'altre. Normalment, el grup alar inferior està al mateix nivell que la part inferior del fuselatge de l'avió, el grup alar mitjà estarà al nivell de la part superior del fuselatge i el grup alar superior estarà per sobre del nivell del fuselatge. El primer triplà va ser dissenyat el 1908 per Ambroise Goupy i va ser construït per Louis Blériot, va volar amb un motor de 47kW (50CV) de Renault.
Durant la Primera Guerra Mundial, alguns fabricants d'aeronaus canviar a aquesta configuració per obtenir millor maniobrabilitat en els caces, sota pena d'una major resistència alar i menor velocitat. A la pràctica, els triplans generalment poques vegades oferien unes prestacions superiors a les dels biplans i relativament pocs avions van utilitzar aquesta configuració. La configuració de triplà també es va experimentar en grans avions com ara bombarders pesants com el Witteman-Lewis XNBL-1 Barling Bomber i els caces anti-zeppelin de la RAF.
El Sopwith Triplane va ser el primer avió triplà a entrar en servei durant la Primera Guerra Mundial, però de lluny el triplà més conegut va ser el Fokker Dr.I, que va volar centenars de vegades Manfred von Richthofen, més conegut com a Baró Roig .
Recentment, el terme "triplà tàndem" s'ha usat per referir-se a avions de reacció i caces que tenen aletes canards a més de les superfícies normals de control, per incrementar la maniobrabilitat. Aquests avions no es consideren triplans en el sentit tradicional. Exemples d'aquests avions poden ser els Sukhoi SU-37 i SU-47, els MiG MiG-29 i MiG-33 i un F-15 Eagle modificat per la NASA per a proves experimentals, el F-15 ACTIVE Arxivat 2006-10-13 a Wayback Machine..

## Vegeu també

* Monoplà
* Biplà