OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# V. Vale

V. Vale és un escriptor i editor estatunidenc-japonès. Després de llicenciar-se en anglès per la Universitat de Berkeley, va començar a freqüentar la famosa botiga i editorial City Lights Bookstore/Publishing de San Francisco, fundada pel poeta Lawrence Ferlinghetti. Aquest autor i Allen Ginsberg li van proporcionar capital perquè fundés la seva pròpia editorial el 1977: RE/Search Publications. RE/Search Publications ha editat aproximadament quaranta revistes, a més de llibres, CD, vídeos i programes d'entrevistes amb artistes per a la televisió local per cable Channel 29. Descrit pel Washington Post com el "Studs Terkel underground", V. Vale ha publicat quatre llibres sobre J.G. Ballard; un sobre William S. Burroughs, Brion Gysin i Throbbing Gristle; i les edicions Modern Primitives; Incredibly Strange Films; Incredibly Strange Music Vol. I and II; Angry Women; Industrial Culture Handbook; Pranks I and II; etc. És autor de nombrosos articles per a diverses publicacions i ha realitzat conferències arreu del món.

## Referències

* ↑ «V. Vale». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 17 febrer 2016].
# Sande (Møre og Romsdal)

Sande és un municipi situat al comtat de Møre og Romsdal, Noruega. Té 2.559 habitants (2016) i té una superfície de 93.13 km². El centre administratiu del municipi és el poble de Larsnes.

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 6 maig 2016].

## Enllaços externs

* Sande - Lloc web oficial
# Sant Esteve d'Enseu

Sant Esteve d'Enseu és una església romànica del poble d'Enseu, pertanyent al terme de Baix Pallars, del Pallars Sobirà. Pertangué a l'antic terme de Gerri de la Sal. Està situada en un turó de 758 metres d'altitud, en el costat nord-est del poble d'Enseu.
És una església d'una sola nau amb absis a llevant, tot dins de les característiques línies del romànic del segle xi. L'absis, que s'obre a la nau a través d'un arc que forma simplement un plec, està decorat amb arcuacions llombardes, de les quals només han desaparegut les dues darreres del costat nord, eliminades en alguna reforma. La coberta original, de la qual es conserva encara el ràfec, era de lloses, que van ser substituïdes més tardanament per teules. Tota la coberta, tant de la nau com de l'absis, és a dos vessants.
Té categoria de sufragània, depenent de Sant Feliu de Gerri de la Sal, agrupada modernament a Sant Feliu de Sort.

## Bibliografia

* DALMAU i Argemir, Delfí: Campanars parroquials de torre de Catalunya, pàg. 712. Lliçà de Vall, 2014. pdf.
* Gavín, Josep Maria. Pallars Sobirà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 9). ISBN 84-85180-26-7.
* MADOZ, Pascual. Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar, vol.VII, pàg. 487-488. Madrid: Establecimiento literario-tipográfico La Ilustración, 1847. Edició facsímil: Articles sobre El Principat de Catalunya, Andorra i zona de parla catalana del Regne d'Aragó al «Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar» de Pascual Madoz. Vol. 1. Barcelona: Curial Edicions Catalanes, 1985. ISBN 84-7256-256-5.
* Pladevall i Font, Antoni; Castilló Cadena, Arcadi. «Gerri de la Sal». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.
* Roig i Deulofeu, Albert; Cases i Loscos, Maria-Lluïsa. «Sant Esteve d'Enseu». A: El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993, p. 211-212 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7.

## Enllaços externs

* Sant Esteve d'Enseu en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
# Sant Miquel de Collmorter

Sant Miquel de Collmorter és una església romànica tardana del lloc de Collmorter, a l'antic terme de Mur i actual de Castell de Mur, al Pallars Jussà.
La capella de Sant Miquel de Casa Francisco és el que queda d'aquesta església, situada a l'extrem de ponent del poblet. L'edifici actual conserva algunes traces que fan pensar en una construcció medieval, romànica, tot i que molt transformada.

## Referències

* ↑ GEC

## Bibliografia

* CASES I LOSCOS, Maria-Lluïsa. "Sant Miquel de Collmorter", a El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7
* GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Sant Miquel de Montcortès

Sant Miquel de Montcortès fou una capella barroca del poble de Montcortès, de l'antic terme municipal de Montcortès de Pallars, i de l'actual de Baix Pallars, a la comarca del Pallars Sobirà.
Està situada a migdia del poble de Montcortès, a uns 800 metres de distància, en el Bosc de Sant Miquel.

## Bibliografia

* Gavín, Josep Maria. Pallars Sobirà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 9). ISBN 84-85180-26-7.
* Pagès, Montserrat; Castilló, Arcadi. «Gerri de la Sal - Montcortès de Pallars». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.

## Enllaços externs

* Sant Miquel de Montcortès en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
# San-Gavino-di-Carbini

San-Gavino-di-Carbini (en cors San Gavinu di Carbini) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament de Còrsega del Sud. L'any 1999 tenia 738 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 229 | 301 | 266 | 381 | 538 | 738 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Pierre Pietri | | |

## Personatges

* Jean Nicoli, heroi de la resistència contra el feixisme.
# Universitat d'Ohio

La Universitat d'Ohio, Ohio University en anglès i abreujada OU, és un centre d'educació superior fundat el 1804 a Athens (Ohio). La universitat està classificada com de primer nivell dins els rànquings estatunidencs i destaca per la seva facultat de periodisme, entre d'altres.
Alguns dels seus exalumnes més notables són:
* Samuel S. Cox, ambaixador
* John Kaplan, periodista
* Richard Dean Anderson, actor
* Clarence Page, periodista
* Jay Mariotti, periodista
* Edward J. Roye, president de Libèria
* Paul Newman, actor
* Venkatraman Ramakrishnan, químic guardonat amb un Nobel
* Jessica González Herrera, política catalana.

## Vegeu també

* Wexner Center for the Arts, centre artístic depenent de la Universitat
* Alexander Stewart Thompson, en fou director de la Música
# Universitat d'Oslo

La Universitat d'Oslo (Universiteetet i Oslo en noruec, Universitas Osloensis en llatí) és la institució educativa pública de nivell superior més gran de Noruega. Aquesta universitat el 2010 tenia prop 28.000 estudiants i 3.200 acadèmics És la universitat més antiga del país.

## Història

Fou fundada el 1811 sota el nom Det Kongelige Frederiks Universitet (Reial Universitat Fredericiana) en honor del rei de Dinamarca-Noruega Frederic VI. Abans Noruega no tenia pas universitat pròpia, i sota el règim del Regne de Dinamarca-Noruega, l'única universitat era la Universitat de Copenhaguen. Després de la dissolució d'aquest regne, la Universitat d'Oslo es convertí en la primera en llur classe a Noruega. El 1939 canvià al seu nom actual. Compta amb diverses biblioteques i campus a la ciutat d'Oslo, així com dos museus (el d'Història Cultural i el d'Història Natural).
El 2010 tenia vuit facultats: Teologia, Dret, Medicina, Humanitats, Matemàtiques i Ciències Naturals, Odontologia, Ciències Socials i Educació.

## Rànquings

A l'Academic Ranking of World Universities del 2010 se situa en la posició 75 del món (la més alta de Noruega). També l'any 2010 en els QS World University Rankings la UiO figurava en el lloc 100 mundial, mentre que el Webometrics Ranking of World Universities la situava en la posició 53a.

## Vegeu també

* Universitat de Bergen
* Universitat Noruega de Ciència i Tecnologia
* Universitat de Trondheim
* Universitat de Tromsø
* Universitat de Molde
* Centre for International Climate and Environmental Research

## Referències

* ↑ «Top 500 World Universities». Shanghai Jiao Tong University. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «QS World University Rankings 2010 Results».
* ↑ http://www.webometrics.info/top12000.asp?offset=50 Arxivat 2012-05-25 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de la Universitat d'Oslo
# Universitat d'Ontario Occidental

La Universitat d'Ontario Occidental (UWO), també coneguda com Western University o simplement Western, és una universitat pública canadenca de London, a l'extrem sud-oest del corredor Quebec-Windsor. El campus principal s'ubica en 455 hectàrees (1,120 acres) de terreny, envoltat de barris residencials i el riu Thames que divideix la part oriental del campus. La universitat gestiona dotze facultats.
La universitat va ser fundada el 7 de març de 1878 pel bisbe Isaac Hellmuth de la diòcesi anglicana d'Huron com a Western University of London, Ontario. Les quatre primeres facultats van ser les d'Arts, Teologia, Dret i Medicina. La universitat es va convertir en aconfessional el 1908, i va créixer substancialment en l'època posterior a la Segona Guerra Mundial en què s'hi van afegir diverses facultats i escoles.
El 1923 la universitat va ser rebatejada com a University of Western Ontario. Les classes a l'indret actual de la universitat van començar el 1924. La torre del University College, un dels trets distintiu de la universitat, va rebre el nom de Middlesex Memorial Tower en honor als homes del comtat de Middlesex que van lluitar a la Primera Guerra Mundial.

## Referències

* ↑ «Land, Building Area, and Space 2016–17». University of Western Ontario. [Consulta: 21 gener 2018].
* ↑ «Land, Building Area, and Space, 2017». University of Western Ontario. [Consulta: 21 gener 2018].
* ↑ «An Act to incorporate The Western University of London, Ontario». The University of Western Ontario. [Consulta: 29 març 2020].
* ↑ Pound, Richard W. Fitzhenry and Whiteside Book of Canadian Facts and Dates. Fitzhenry and Whiteside, 2005, p. 285.
* 1 2 Green, J Paul. «University of Western Ontario». A: . Arxivat 10 de març 2005 a Wayback Machine.
* ↑ not stated. History of the County of Middlesex, Canada. Londres: W.A. & C.L. Goodspeed, 1889, p. 295.
* ↑ «An Act to incorporate The Western University and College of London, Ontario.». Uwo.ca. [Consulta: 25 agost 2018].
* ↑ «An Act respecting The University of Western Ontario». The University of Western Ontario. [Consulta: 29 març 2020].
* ↑ Zimmer, Mitchell. «Helen Irene Battle». University of Western Ontario. Arxivat de l'original el 2 abril 2012. [Consulta: 6 abril 2012].
* ↑ Friedland, Martin L. The University of Toronto: A History (en anglès). University of Toronto Press, 2002, p. 432. ISBN 9780802044297.

## Bibliografia

* Barr, Murray Llewellyn. A Century of Medicine at Western: A Centennial History of the Faculty of Medicine, University of Western Ontario. University of Western Ontario, 1977. ISBN 9780919534001.
* Gwynne-Timothy, John RW. Western's First Century. University of Western Ontario, 1978.
# Universitat d'Oklahoma

La Universitat d'Oklahoma, en anglès: University of Oklahoma (també coneguda com a OU) és una universitat pública situada a Norman a la part central de l'estat d'Oklahoma, als Estats Units. Amb 30.447 estudiants inscrits és el centre d'estudis superiors de l'estat d'Oklahoma. Junt al campus principal a Norman, també disposa d'un hospital clínic i la facultat de medicina a Oklahoma City, així com una representació a Tulsa amb uns 3.500 estudiants. Aquest universitat destaca per la seva recerca en arquitectura, geologia, història de les ciències,meteorologia, estudi dels natius americans, enginyeria de petroli, Dret i dansa.

## Història

Va ser fundad el 1890 amb el nom de Norman Territorial University, i el 1907 va adquirir el seu nom actual.

## Esport

l'equip esportiu de la OU són els Oklahoma Sooners. Aquesta universitat pertany a la Big 12 Conference. l'esport principal és el futbol americà. Els partits locals es juguen al Gaylord Family Oklahoma Memorial Stadium.

## Estudiants famosos

* Gregory Benford – Escriptor i físic
* Bobby Boyd – Jugador de futbol americà
* C. J. Cherryh – Escriptora
* James Garner – Actor
* Fred Haise – Astronauta
* Todd Hamilton – Jugador de golf
* Ed Harris – Actor, director i productor
* Brad Henry – Governador d'Oklahoma
* Shannon Lucid – Astronauta
* Ralph Neely – Jugador de futbol americà
* Mary Kim Titla – Reportera de televisió, periodista, candidata ameríndia al Congrés
* Helen Robson Walton – Vidua de Sam Walton, fundador de la cadena de supermercats Walmart

## Enllaços externs

* Universitat d'Oklahoma - Lloc web oficial
# Santa Justa

«Santa Justa» té aquests significats:
* Biografies:
** Santes Justa i Rufina, màrtirs de Sevilla
** Sants Víctor, Pacífic, Justa i Clara de Manlleu, màrtirs venerats a Santa Maria de Manlleu fins al 1936
* Toponímia:
** Santa Justa (sard) o Santa Giusta (italià), municipi italià a la província d'Oristany (Sardenya)
** Ermita de Santa Justa, ermita romànica al terme de Lliçà d'Amunt, al Vallès Oriental
** Estació de Sevilla - Santa Justa, estació de ferrocarril de Sevilla
** San Pablo-Santa Justa, districte administratiu de la ciutat andalusa de Sevilla
# Ugo Locatelli

Ugo Locatelli (Toscolano Maderno, 5 de febrer de 1916 - Torí, 28 de maig de 1993) fou un futbolista italià dels anys 30.
Locatelli nasqué a Toscolano-Maderno, proper a Brescia, Llombardia. Jugà de centrecampista a la selecció italiana de Vittorio Pozzo dels anys 30. Disputà un total de 22 partits amb els azzurri, el primer jugat als Jocs Olímpics de 1936 enfront dels Estats Units. No va perdre cap dels partits que jugà amb Itàlia. Guanyà la medalla d'or als Jocs de Berlín 1936 i el Mundial de França 1938.
Pel que fa a clubs, jugà amb el Brescia Calcio entre 1933 i 1936, Ambrosiana Milà entre 1936 i 1941 i FC Juventus entre 1941 i 1949. Fou campió de l'Scudetto els anys 1938 i 1940.

## Palmarès

* Medalla d'or als Jocs Olímpics d'Estiu de 1936
* Campió de la Copa del Món de Futbol de 1938
* Lliga italiana de futbol 1937-38, 1939-40
* Copa italiana de futbol 1938-39, 1941-42

## Referències

* ↑ Di Maggio, Roberto. «Ugo Locatelli - International Appearances». L'autor, 2002. [Consulta: 1r gener 2016].

## Enllaços externs

* Carrera Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine. (francès)
* DatabaseOlympics.com
* Perfil a la web de la Juventus Arxivat 2011-07-22 a Wayback Machine.
* 1938 FIFA World Cup Final Line-up Arxivat 2013-11-01 a Wayback Machine.
# San Juan de la Rambla

San Juan de la Rambla és un municipi de l'illa de Tenerife, a les illes Canàries. El municipi es troba entre barrancs rocallosos i el mar en el nord de l'illa de Tenerife. En el passat va estar habitat pels guanxes; avui conserva nombrosos racons que desborden tipisme i on abunden les balconades canàries. L'església de San Juan Bautista, construïda al voltant del segle xviii, preserva un calze recobert d'or, un dels pocs que existeixen en l'illa. En la costa, entre els agrests penya-segats, s'obren al mar una sèrie de petites cales.

## Govern local

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | | | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | | | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | Manuel Reyes | (AIS) | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | Manuel Reyes | (AIS) | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | Manuel Reyes | (AIS) | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | Manuel Reyes | (AIS) | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Manuel Reyes | (AIS-CC) | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Manuel Reyes | (AIS-CC) | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |
# Union Dale

Union Dale és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 368 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Union Dale tenia 368 habitants, 148 habitatges, i 104 famílies. La densitat de població era de 56,2 habitants/km².
Dels 148 habitatges en un 31,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,8% hi vivien parelles casades, en un 8,8% dones solteres, i en un 29,1% no eren unitats familiars. En el 27,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,9% tenia menys de 18 anys, un 9% entre 18 i 24, un 27,7% entre 25 i 44, un 20,4% de 45 a 60 i un 16% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.375$ i la renda mediana per família de 33.125$. Els homes tenien una renda mediana de 30.125$ mentre que les dones 15.500$. La renda per capita de la població era de 12.960$. Entorn del 15,3% de les famílies i el 17% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Union Dale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Union Dale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Ust-Taskan

Ust-Taskan (en rus: Усть-Таскан) és un poble (possiólok) de l'óblast de Magadan, a Rússia, que el 2015 no tenia cap habitant.

## Referències

* ↑ «П. Усть-Таскан и Эльген. Поездка выходного дня. Часть 1-я». [Consulta: 6 febrer 2016].
# Santa Maria de Castellmeià

Santa Maria de Castellmeià, també coneguda com la Mare de Déu de la Llet, forma part del conjunt de construccions disperses del llogarret de Castellmeià (entitat de població de Torrefeta i Florejacs), dit antigament Meià, situat a migdia del poble de Llor. És situada prop del castell que l'hi dona el nom. És una obra inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Història

El lloc fou conquerit al segle xi pels comtes d'Urgell. La primera referència a la fortalesa, dita «castrum Mediani», es troba l'any 1044 i consta que n'era feudatari Guillem Elomar. És versemblant creure que en aquest moment ja s'havia bastit l'església de Santa Maria, la qual formà part del bisbat d'Urgell. Se sap que era sufragània de la parròquia de Sant Julià del Llor.

## Arquitectura

Edifici de nau única, orientada de llevant a ponent i que mesura 14'3 metres de llargada per 5'8 d'amplada. Coberta amb volta de canó apuntada que arrenca d'una cornisa motllurada que ressegueix el perímetre de la nau i capçada a llevant amb un absis semicircular sobrealçat, cobert amb volta de quart d'esfera també apuntada. L'absis s'obre a la nau mitjançant un arc presbiteral. Al mur sud, s'adossa una capella coberta amb volta de canó apuntada després de la qual, en direcció a ponent, neix un banc de pedra que ressegueix interiorment els murs de la nau.
A la façana de ponent hi ha la porta d'entrada, feta amb un doble arc de mig punt en degradació amb l'escut dels Vergós esculpit a la clau. A damunt hi ha una petita finestra. Aquesta façana, és coronada per un campanar d'espadanya d'un sol ull. La part superior de l'absis sota la cornisa, és resseguit per un ràfec motllurat que fa uns petis arquets i, mig soterrada hi ha una finestra de doble esqueixada i arc de mig punt. La capella afegida a migjorn, d'època posterior, té una coberta d'un sol pendent. L'aparell és de carreus de sauló de mida mitjana i gran, de talla irregular i disposats en filades amb tendència a la uniformitat, que palesen les formes pròpies de la plenitud del segle xii.

## Referències

* 1 2 «Santa Maria de Castellmeià». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 gener 2017].
* 1 2 Solé i Benito, Xavier; Ramos i Martínez, Maria-Lluïsa. «Santa Maria de Castellmeià». A: El Segrià Les Garrigues El Pla d'Urgell La Segarra L'Urgell. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1997, p. 476 (Catalunya romànica, XXIV). ISBN 84-412-2513-3.

## Enllaços externs

* Santa Maria de Castellmeià a Catalunya Medieval
# Sassacus

Sassacus, el nom del qual prové de Sassakasu "sense por" (Oroton, Connecticut, 1560-campament mohawk, 1637) fou el cap dels pequot, molt temut entre les altres tribus de la zona perquè afirmava tenir poders sobrenaturals. Va cometre alguns ultratges als blancs en venjança d'altres que aquests havien comès. I amb l'excusa d'haver mort un comerciant de Boston a Black Island l'estiu del 1636, el 1637 els bostonians organitzaren una expedició punitiva dirigida per John Mason, que cremaren Fort Mystic. Escapà amb alguns guerrers i fou mort per mohawks.

## Referències

* ↑ «Pequot Indian Chiefs and Leaders | Access Genealogy» (en anglès americà), 09-07-2011. [Consulta: 3 gener 2023].
# San Pablo de los Montes

San Pablo de los Montes és un municipi de la província de Toledo, a la comunitat autònoma de Castella la Manxa. Limita amb Retuerta del Bullaque a la província de Ciudad Real i Menasalbas i Las Ventas con Peña Aguilera, a la de Toledo.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 2.131 | 2.098 | 2.098 | 2.128 | 2.161 | 2.103 | 2.092 | 2.077 | 2.259 | 2.282 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | Alfredo Castro Jiménez | PSOE | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | Félix Subira Sánchez | PSOE | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | Jesús Agudo Crespo | PP | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | Félix Subira Sánchez | PSOE | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | Ineso Gómez Albarrán | PP | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | Ineso Gómez Albarrán | PP | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Víctor Manuel Gómez López | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Víctor Manuel Gómez López | PSOE | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Toledo (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].