OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Karlheinz Brandenburg

Karlheinz Brandenburg (Erlangen, Alemanya, 20 de juny de 1954) és un enginyer de so que va contribuir al format de compressió d'àudio MPEG Audio Layer 3, més conegut com a MP3.

## Biografia

Es va graduar com enginyer industrial en la Universitat d'Erlangen-Nuremberg, concretament en l'especialitat d'Enginyeria Elèctrica (1980) així com en Matemàtiques (1982). El 1989 va obtenir en la mateixa universitat el doctorat en Enginyeria Elèctrica pel seu treball en la codificació digital d'àudio i tècniques de mesura perceptual. Els resultats de la investigació del seu doctorat són la base per als seus assoliments en MPEG-1 Layer 3 (MP3), MPEG-2 Advanced Audio Coding (AAC) i altres esquemes moderns de compressió d'àudio.
Des de 1989 fins a 1990 va treballar amb l'empresa AT&T Laboratoris Bell en Murray Hill, Nova Jersey, Estats Units en ASPEC i MPEG-1 Layer 3. El 1990 va tornar a la Universitat d'Erlangen-Nuremberg i el 1993 va estar al capdavant del departament d'àudio/multimèdia en l'Institut Fraunhofer per a circuits integrats d'Erlangen. Des de 2000, ha estat professor a temps complet en l'institut de tecnologia mediàtica en la Universitat Tècnica d'Ilmenau. A més, és director de l'Institut Fraunhofer para tecnologia mediàtica digital en Ilmenau.
* Brandenburg és fellow de l'Audio Engineering Society (AES) i director del comitè de grup de treball dels estàndards AES SC-06-04 Internet Audio Delivery Systems. Té registrades 27 patents als Estats Units com co-inventor.

## Guardons

* 1990 Guardó de graduació de la facultat tècnica de la Universitat d'Erlangen-Nuremberg
* 1994 Fellow, Audio Engineering Society (AES)
* 1996 Guardó d'Innovació del Govern de Baviera
* 1998 Medalla de Plata, Audio Engineering Society, "per les seues contínues contribucions i lideratge en l'art i ciència de la codificació d'àudio"
* 2000 Guardó del Consell de Govern, Audio Engineering Society
* 2000 Cerimònia del Guardó del Futur Alemany de mans del President Federal d'Alemanya pel desenvolupament del format mp3 lliurat a Karlheinz Brandenburg, Harald Popp i Bernhard Grill
* 2000 Societat d'Electrònica de Consum, IEEE: Premi a l'Excel·lència en Enginyeria, Regió 10
* 2001 Premi Alemany d'Internet NEO
* 2003 Premi per les seues publicacions de la Societat d'Enginyeria d'Àudio
* 2004 Guardó Innovador SPUTNIK
* 2004 Premi Masaru Ibuka de l'Electrònica de Consum IEEE "per les seues destacades contribucions per a la codificació d'àudio digital"

## Enllaços externs

* Fraunhofer Institute for Digital Media Technology (IDMT)
* Fraunhofer Institute for Integrated Circuits (IIS)
* Information of the IIS about the German Future Award 2000
# Tenrec musaranya pigmeu

El tenrec musaranya pigmeu (Microgale parvula) és una espècie de tenrec musaranya endèmica de Madagascar. Els seus hàbitats naturals són els boscos humits de terres baixes tropicals o subtropicals i les montanes humides tropicals i subtropicals on viu en un altitud entre 450 i 2050 metres. La població minva per la transformació de boscos en terres de conreu, per encara no sembla amenaçat.

## Referències

* 1 2 IUCN «Microgale parvula: Stephenson, P.J., Soarimalala, V. & Goodman, S.: The IUCN Red List of Threatened Species 2016: e.T13349A97201228» (en anglès). IUCN Red List, 04-02-2015. DOI: 10.2305/iucn.uk.2016-1.rlts.t13349a97201228.en..
Espècies vivents d'afrosorícides :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Afrotheria :
Subordre Tenrecomorpha (tenrecs) :
Subordre Chrysochloridea (talps daurats) :
Categoria :
# Pimelodus pintado

Pimelodus pintado és una espècie de peix de la família dels pimelòdids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 28,1 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Uruguai.

## Referències

* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Azpelicueta, M.d.l.M., Lundberg, J.G. & Loureiro, M. 2008. Pimelodus pintado (Siluriformes: Pimelodidae), a new species of catfish from affluent rivers of Laguna Merín, Uruguay, South America. Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia, 157: 149-162.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lundberg, J.G. i M.W. Littmann 2003. Pimelodidae (Long-whiskered catfishes). p. 432-446. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Sam Hollis

Sam Hollis (Nottingham, 1866 – 17 d'abril de 1942) fou un futbolista i entrenador de futbol anglès. , Nascut a Nottingham com a Samuel Woodroffe Moore, tenia relativament poca experiència futbolística, ja que havia treballat prèviament al registre local i com a propietari d'un pub. Es va unir a l'Woolwich Arsenal el 1894 com a entrenador del primer equip.
L'abril del 1897, Hollis va ser temptat pel recentment creat Bristol City F.C., entitat de la qual es va convertir en gerent; va acabar passant tres periodes separats amb els Robins. El primer va acabar el març de 1899 quan va marxar per convertir-se en secretari gerent del Bedminster. El Bedminster es va fusionar amb el Bristol City el 1900 i Hollis va perdre la feina. Tanmateix, el 1901 va tornar a gestionar el Bristol City. Durant aquest segon i més successiu periode, el City va acabar com a subcampió de la Southern League i va ascendir a la Football League.
Va marxar el març de 1905 i va gestionar un hotel entre 1905 i 1911, ja que havia dirigit prèviament una pub entre 1899 i 1909. Va assumir el càrrec de gerent de Bristol City per tercera vegada el gener de 1911, i va supervisar el descens del club de la First Division de nou a la Segona. Va deixar Ashton Gate l'abril de 1913 i el juliol d'aquest mateix any va assumir el càrrec de gerent del Newport County AFC de la Southern League, on va romandre fins al 1917. Després d'això, va deixar la gestió administrativa d'entitats de futbol, tot i que va passar diversos anys com a president dels accionistes del Bristol City. Va morir a Bristol l'abril de 1942.

## Referències

* ↑ Dennis Turner & Alex White. The Breedon Book of Football Managers. Breedon Books, 1993. ISBN 1-873626-32-0.
* ↑ «Was Sam Hollis Arsenal's Manager?». Andy Kelly. Arxivat de l'original el 2012-10-25.
# Macfal·lita

La macfal·lita és un mineral de la classe dels silicats. Rep el nom en honor de Russell Patterson MacFall (1 de setembre de 1903 – 6 de setembre de 1983) editor del diari Chicago Tribune. Va ser un mineralogista aficionat interessat en la mineralogia sistemàtica, autor de sis llibres sobre mineralogia popular, paleontologia i geologia. També va ser un especialista en els minerals de la regió on es va descobrir per primera vegada la macfal·lita.

## Característiques

La macfal·lita és un silicat de fórmula química Ca₂Mn$^{3+}$₃(SiO₄)(Si₂O₇)(OH)₃. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1974. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la macfal·lita pertany a «09.B - Estructures de sorosilicats amb grups barrejats de SiO₄ i Si₂O₇; cations en coordinació octaèdrica [6] i major coordinació» juntament amb els següents minerals: al·lanita-(Ce), al·lanita-(La), al·lanita-(Y), clinozoisita, dissakisita-(Ce), dol·laseïta-(Ce), epidota, hancockita, khristovita-(Ce), mukhinita, piemontita, piemontita-(Sr), manganiandrosita-(La), tawmawita, tweddillita, ferrial·lanita-(Ce), niigataïta, manganiandrosita-(Ce), dissakisita-(La), vanadoandrosita-(Ce), uedaïta-(Ce), epidota-(Sr), al·lanita-(Nd), ferrial·lanita-(La), åskagenita-(Nd), zoisita, sursassita, julgoldita-(Fe2+), okhotskita, pumpel·lyïta-(Fe$^{2+}$), pumpel·lyïta-(Fe$^{3+}$), pumpel·lyïta-(Mg), pumpel·lyïta-(Mn$^{2+}$), shuiskita, julgoldita-(Fe$^{3+}$), pumpel·lyïta-(Al), poppiïta, julgoldita-(Mg), ganomalita, rustumita, vesuvianita, wiluïta, manganovesuvianita, fluorvesuvianita, vyuntspakhkita-(Y), del·laïta, gatelita-(Ce) i västmanlandita-(Ce).

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina de manganès de Copper Harbor, al comtat de Keweenaw (Michigan, Estats Units). També ha estat descrita a la mina Franklin, a Franklin (Nova Jersey, EUA), a Brestovačka Banja (Districte de Zaječar, Sèrbia), a la mina Wakasa (Hokkaidō, Japó), i a dos indrets d'Itàlia: la mina Cerchiara (Ligúria), i la mina Prabornaz (Vall d'Aosta). Aquests indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Macfallite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 30 desembre 2019].
# Xalets - Humbert Torres

Xalets - Humbert Torres és un barri de Lleida, ubicat al nord del nucli urbà.
L'any 2008 tenia 4.430 habitants.

## Referències

* ↑ «La població de Lleida l'any 2008». Arxivat de l'original el 2009-06-28. [Consulta: 27 juny 2009].
# Cancer Minor

Cancer Minor, el petit cranc, és una antiga i difusa constel·lació creada per Petrus Plancius que apareix per primera vegada en 1.613, composta per estels febles de Bessons al costat de Càncer. Es va usar durant part del segle xvii, però ja estava en desús per al segle xviii.

## Referències

* ↑ atlascoelestis.com, Felice Stoppa: Le costellazioni di Petrus Plancius
# Plymouth (Carolina del Nord)

Plymouth és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 4.107 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Plymouth tenia 4.107 habitants, 1.623 habitatges i 1.119 famílies. La densitat de població era de 409,7 habitants per km².
Dels 1.623 habitatges en un 33,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 39,1% hi vivien parelles casades, en un 27,2% dones solteres, i en un 31% no eren unitats familiars. En el 28,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,6% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 23% entre 25 i 44, un 23,1% de 45 a 60 i un 17,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 71 homes.
La renda mediana per habitatge era de 17.281 $ i la renda mediana per família de 26.800 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.352 $ mentre que les dones 17.350 $. La renda per capita de la població era de 12.067 $. Entorn del 30,8% de les famílies i el 37,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Plymouth». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Plymouth». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Pluvionivòmetre

Un pluvionivòmetre és un pluviòmetre, normalment de grans dimensions i capacitat, destinat a la mesura de les precipitacions caigudes durant llargs períodes en indrets poc accessibles, on la lectura s'efectua poques vegades a l'any, com ara les zones muntanyoses. Al recipient s'hi introdueix solució anticongelant perquè no es glaci l'aigua de la pluja i perquè es desfacin la neu i la calamarsa. Per evitar l'evaporació també s'hi introdueix una capa d'oli mineral de punt de congelació baix que cobreix la barreja.

## Referències

* ↑ «Pluvionivòmetre». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Fontserè, Eduard. Assaig d'un vocabulari meteorològic català. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 1948. Arxivat 2015-01-23 a Wayback Machine.
# Santa Maria de Vilalba Sasserra

Santa Maria de Vilalba Sasserra és una obra del municipi de Vilalba Sasserra (Vallès Oriental) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici religiós d'una sola nau. L'absis romànic fou destruït en allargar el presbiteri. El presbiteri actual és quadrat i de carreus. El campanar és de secció quadrada i d'un sol cos coronat amb quatre buits per contenir les campanes. Aquests buits tenen obertures de mig punt i dues gàrgoles damunt. Al cim hi ha merlets i un cos piramidal. Hi ha una portalada, a l'oest, que és quadrada i una altra cap al sud que és de mig punt, senzilla, que està tapiada, probablement era la porta de l'església romànica. A l'interior hi ha un arc triomfal de mig punt. Té dues capelles. La de la dreta és del segle xviii i té volta rebaixada.

## Història

Aquesta parròquia va rebre, abans del segle xiv, diverses denominacions. Així, en els documents anteriors al segle xi li donen el nom de Santa Maria de Vulpiliariis o Vullpayeriis i també el de Santa Maria de Serta. El 1130, en l'acta de consagració de l'església de Collsabadell, hi consta com a dependent d'aquesta, a la qual estigué unida fins a mitjan segle xv. Se sap que l'any 1609 es donà permís per ampliar l'església. El 1446 era unida a la de Sant Andreu de Vallgorguina.
A principis del segle XX la parròquia es va traslladar a la nova església de Santa Maria al nucli de Trentapasses.

## Referències

* 1 2 «Santa Maria de Vilalba Sasserra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 gener 2016].
* ↑ «Nou Temple parroquial de Vilalba Sasserra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 gener 2016].
# Satchelliella fonticola

Satchelliella fonticola és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Europa, incloent-hi Alemanya, Itàlia i França.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ TELA INSECTA - Le réseau de l'entomologie Francophone Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (francès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Fauna Europaea (anglès)
* ↑ PESI (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Satchelliella hirticornis

Satchelliella hirticornis és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Europa: els Alps a França, Alemanya, Itàlia i Àustria.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ TELA INSECTA - Le réseau de l'entomologie Francophone Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (francès)
* ↑ Rote Liste gefährdeter Schmetterlingsmücken (Diptera: Psychodidae) Bayerns Arxivat 2011-09-15 a Wayback Machine. (alemany)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Fauna Europaea (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# San Antonio de Pichincha

La parròquia de San Antonio de Pichincha està situada al nord de la ciutat de Quito, Equador, al centre mateix de la línia equatorial. Té una superfície de 116,26 quilòmetres quadrats i es troba a 2.439 metres sobre el nivell del mar. A San Antonio es troba la Ciudad Mitad del Mundo on van arribar l'any 2014 377.000 turistes. La parròquia va ser creada el 1901, durant la presidència de Leónidas Plaza. El seu nom original fou Lulumbamba (plana de fruites madures) i després San Antonio de Pomasqui que es va mantenir fins al 1901.
Els Shyris, governants de l'antic Regne de Quito, van construir en aquest lloc un observatori astronòmic del seu déu sol, amb l'afany de determinar el lloc precís del seu pas, per establir els seus canvis en els equinoccis i solsticis i fixar així l'Intiñán (camí del sol).

## Referències

* 1 2 Jácome, Evelyn. «El desarrollo de San Antonio se frenó por cinco factores» (en castellà). El Comercio, 08-03-2019. Arxivat de l'original el 2019-03-08. [Consulta: 8 març 2019].
* 1 2 «San Antonio de Pichincha, un singular destino turístico en el centro del planeta» (en castellà). Ministerio de Turismo, 08-03-2019. Arxivat de l'original el 2019-03-08. [Consulta: 8 març 2019].

## Enllaços externs

* Sant Antonio Virtual - Portal digital de San Antonio de Pichincha
# Pink Martini

Pink Martini és un grup de música fundat el 1994 pel pianista Thomas M. Lauderdale a Portland, Oregon. El grup es defineix a si mateix com a "una petita orquestra" i la seva música barreja gèneres i estils com ara la música clàssica, la llatina, el jazz, el pop clàssic o la música lounge. Les seves creacions solen descriure's com a vintage, una definició que mostra clarament el seu estil i contingut així com les seves referències principals.
La cantant i lletrista principal de Pink Martini és China Forbes.
L'any 2010, la cantant Storm Large s'afegí al grup després d'una operació a les cordes vocals de China Forbes. Actualment, tant China Forbes com Storm Large són cantants del grup. Tots els discos del grup són realitzats i distribuïts per la discogràfica Heinz Records, fundada el 1997 pel mateix Lauderdale per a tal fi.

## Àlbums

* Sympathique (1997)
* Hang On Little Tomato (2004)
* Hey Eugene! (2007)
* Splendor in the Grass (2009)
* Joy to the World (2010)
* 1969 (2011), en col·laboració amb la cantant japonesa Saori Yuki.
* A Retrospective (2011), àlbum recopilatori amb els principals èxits del grup fins al moment.
* Get Happy (2013)
* Dream a Little Dream (2014), en col·laboració amb el grup musical The von Trapps
* Je dis oui! (2016)
* Sympathique - 20th Anniversary Edition (2018)
* Non Ouais! - The French Songs of Pink Martini (2018)
# Pont de la Riera de Terra Negra

El Pont de la Riera de Terra Negra és un pont al municipi de Fogars de la Selva (la Selva). Les restes físiques del Pont de la Riera de Terra Negra les trobem emplaçades en un fageda de plataners. Aquest petit pont forma part del "Camí Rector" que s'obrí a través dels camps per tal que el capellà que s'encarregava de l'ofici litúrgic en la demarcació d'Hostalric i Fogars pogués circular en bones condicions. En l'actualitat el pont es troba molt brut i cobert per herbes i bardisses que el cobreixen completament, fins al punt que costa molt d'identificar-lo. Com es pot veure a simple vista el pont ha caigut en desús, perdent així la funció primigènia amb què va ser ideat, com era el trànsit de vianants.
En el que seria el llit de la riera que dona nom al pont, Riera de Terra Negra la qual està completament seca, ja que no circula gens d'aigua i que transita paral·lelament a la Tordera, trobem les restes de les antigues baranes metàl·liques.
Tanmateix, tot i l'estat pèssim de conservació en què es troba immers el pont, cal destacar d'aquest dos aspectes: per una banda, la plataforma del pont, amb un desnivell bastant acusat i que ostenta unes dimensions aproximades de 10 metres de llarg, per 3 d'ample. Mentre que per l'altra l'arc de mig punt cobert amb rajola, el qual presenta una relació desigual entre la llum (amplada) i la sageta (alçada), ja que s'ha accentuat més l'amplada. Remarcar que interiorment tota la volta de canó també té com a matèria primera la rajola.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Pont de la riera de la Terra Negra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2015].

## Bibliografia

* Pladevall i Font, Antoni, dir.; Catalunya Romànica. El Gironès, La Selva, El Pla de l'Estany, 1991
# Sean O'Callaghan

Sean O'Callaghan (Tralee, 26 de gener de 1954 - Kingston, 23 d'agost de 2017) va ser un paramilitar irlandès de l'Exèrcit Republicà Irlandès Provisional (IRA o PIRA), que des de finals dels setanta fins a mitjans dels vuitanta va treballar contra l'organització infiltrat com a agent informador de la SDU, la unitat especial d'intel·ligència de la Garda Síochána irlandesa.
A mitjans dels anys vuitanta va deixar l'IRA, i posteriorment es va lliurar voluntàriament a la fiscalia britànica per accions en què havia participat com a pistoler de l'IRA als anys setanta. Després de sortir de la presó, va publicar unes memòries que detallaven la seva vida en el paramilitarisme republicà irlandès titulades The Informer: The True Life Story of One Man's War on Terrorism (1998). Tot i que les revelacions d'Ocallaghan van ser criticades i titllades d'exageració per fonts republicanes, l'exprimer ministre irlandès Garret FitzGerald va descriure O'Callaghan com un dels espies més importants del govern irlandès que operaven a l'IRA provisional durant el conflicte nord-irlandès de finals del segle xx.

## Referències

* 1 2 «Sean O’Callaghan: Former Provisional IRA commander and informer» (en anglès). The Irish Times, 02-09-2017 [Consulta: 12 desembre 2020].
* ↑ «O'Callaghan - the truth» (en anglès). An Phoblacht, 27-02-1997 [Consulta: 12 desembre 2020].
# Pinsà carminat

El pinsà carminat (Carpodacus erythrinus) és una espècie d'ocell de la família dels fringíl·lids (Fringillidae) que habita zones de matoll, bosc i terres de conreu de la major part d'Euràsia, des d'Europa Central i el sud d'Escandinàvia, cap a l'est, a través de Rússia fins al nord de Mongòlia, Txukotka i Kamtxatka, i més al sud, des del nord de Turquia i el Caucas, cap a l'est fins a la Xina central.

## Referències

* ↑ «Pinsà carminat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/04/2022(català)
# Sassir

Sassir (rus: Сасыр; iacut: Сааһыр) és un poble de la República de Sakhà, a Rússia, que el 2018 tenia 666 habitants. És la localitat més propera al Parc Natural del Moma.
# Sassikoli

Sassikoli (en rus: Сасыколи) és un poble de l'óblast d'Astracan, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 5.224 habitants.

## Referències

* ↑ «Карты Генштаба L-38 (Б) 1:100000. Астраханская область и Калмыкия». Arxivat de l'original el 2016-10-03. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Akhtubinka». GeoNames. Arxivat de l'original el 2019-02-24. [Consulta: 23 febrer 2019].
* ↑ «Регионы России → Астраханская обл. → Харабалинский р-н → Ахтубинка с.». Arxivat de l'original el 2015-03-24. [Consulta: 10 setembre 2020].
# Portada/article setembre 13
## Catedral d'Amiens

La catedral d'Amiens és una església catedralícia de culte catòlic romà sota l'advocació de la Mare de Déu que està a la ciutat d'Amiens, en el departament del Somme; és la més gran de França pel seu volum interior, d'uns 200.000 m$^3$. Amb les catedrals de Chartres, Reims i Bourges, és considerada l'arquetip de l'estil gòtic clàssic del segle xiii. Inclou també elements de les fases següents de l'art gòtic; en concret, del gòtic radiant –principalment a la capçalera– i del gòtic flamíger –en particular la gran rosassa a la façana occidental, la torre nord i el cadirat del cor. La seva longitud total és de 145 metres i la seva alçada sota la volta és de 42,30 metres, xifra que s'apropa al màxim que pot suportar aquest tipus d'arquitectura.