OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gaspar Rodríguez Llaneza

Gaspar Rodríguez Llaneza (Oviedo, 9 de juny de 1968) és un exfutbolista asturià, que ocupava la posició de defensa.

## Trajectòria

Va jugar a primera divisió amb el Reial Oviedo entre 1989 i 1993. Va disputar un total de 38 partits amb els asturians, gairebé la majoria en les dues primeres temporades.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Gaspar Rosés i Arús

Gaspar Rosés i Arús (m. Ribes de Freser, 24 de setembre de 1932) fou un advocat, polític i dirigent esportiu català.

## Biografia

Era fill de Francesc Rosés Canet i Josefa Arús Oliveras (+1892).
Fou elegit regidor de l'ajuntament de Barcelona pel districte VI a les eleccions municipals de 1911. Fou membre de l'Ateneu Barcelonès i de la Societat Econòmica Barcelonesa d'Amics del País.
Fou diputat de la Lliga Regionalista per Arenys de Mar a les eleccions generals espanyoles de 1918, diputat de la Diputació de Barcelona el 1921 i president del FC Barcelona durant els períodes 25 de juny de 1916 - 17 de juny de 1917, 27 de juny del 1920 - 17 de juliol del 1921 i 30 de juny del 1930 - 22 d'octubre del 1931, escollit per l'assemblea de socis. L'acta de la primera Junta directiva presidida per ell l'1 de juliol del 1916 va ser la primera redactada en català en la història del Barça, a l'hora que iniciava la catalanització institucional del club, amb diverses actuacions sota el seu mandat. Durant el seu tercer mandat com a president se suïcidà el fundador del club Joan Gamper. També fou president de la Federació Catalana de Futbol.
Mor d'accident juntament amb la seva esposa Maria Reverter Alegria i la seva filla Maria del Pilar.

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)

## Referències

* 1 2 «esquela». La Veu de Catalunya, 26-09-1932, pàg. 4.
* ↑ Enciclopèdia de l'Esport Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2012. ISBN 978-84-412-2106-2.
* ↑ «esquela de Josefa Arús y Oliveras». La Vanguardia, 24-03-1892, pàg. 1.
* ↑ Julià Cèlia Canyelles. Els governs de la ciutat de Barcelona (1875-1930). Ajuntament de Barcelona, 2013, p.254. ISBN 978-84-9850-461-3.
* ↑ «Gaspar Rosés (1916-1917 / / 1920-1921 / / 1930-1931)». [Consulta: 8 gener 2021].
* ↑ Revista Barça. Núm. 64. Agost-Setembre del 2013. Pàg.62-63
* ↑ Closa, A.; Rius, J.; Vidal, J. Un segle de futbol català. Barcelona: FC de Futbol, 2001.
* ↑ Gallen Utset, Carles. Les Federacions Esportives Catalanes i els seus presidents. Barcelona: UFEC, 2013. ISBN Gi.1233-2013.
* ↑ Berasategui, M. Lluïsa «Futbol i cultura a Catalunya durant el període d'entreguerres». Revista d'història de l'educació, 7, 2004, pàg. 217-228.
# Grans Voltes

Es coneix com a Grans Voltes les proves ciclistes per etapes de tres setmanes de durada, que les diferencia de les Voltes menors d'una setmana. Existeixen tres Grans Voltes: el Tour de França, el Giro d'Itàlia i la Volta a Espanya. Totes inclouen en el seu traçat etapes planes, de muntanya i contrarellotges individuals (en nombre variable). Sovint aquestes curses comencen amb un pròleg, que és una prova de contrarellotge individual de pocs quilòmetres (menys de 15). Una altra prova freqüent és la contrarellotge per equips.
A més de la classificació general, a les Grans Voltes hi ha una sèrie de classificacions secundàries. Les més habituals són la classificació per punts, la classificació de la muntanya i la classificació per equips. Durant els anys 90 s'ha popularitzat la classificació dels joves, que té en compte el temps de la classificació general, però només per a corredors menors de 25 anys. Altres classificacions, caigudes en desús a finals dels 90, són les metes volants, la combativitat o la combinada. Al Giro d'Itàlia encara és vigent la classificació de l'intergiro, que respon a la mateixa filosofia de la classificació general, però amb els temps presos a mitjan etapa.
Només hi ha tres ciclistes que hagin guanyat el mateix any la classificació general, per punts i de la muntanya d'una mateixa Gran Volta:
* Eddy Merckx, al Tour de França 1969
* Tony Rominger, a la Volta a Espanya 1993
* Laurent Jalabert, a la Volta a Espanya 1995
Cap ciclista ha aconseguit vèncer en les tres curses el mateix any, i tot just set han realitzat la gesta de guanyar la classificació general a les tres Grans Voltes:
* Jacques Anquetil, guanyador de cinc Tours, dos Giros i una Volta a Espanya.
* Felice Gimondi, guanyador d'un Tours, tres Giros i una Volta a Espanya.
* Eddy Merckx, guanyador de cinc Tours, cinc Giros i una Volta a Espanya.
* Bernard Hinault, guanyador de cinc Tours, tres Giros i dues Voltes a Espanya.
* Alberto Contador, guanyador de dos Tours, dos Giros i tres Voltes a Espanya.
* Vincenzo Nibali, guanyador d'un Tour, un Giro i una Volta a Espanya.
* Christopher Froome, guanyador de quatre Tours, un Giro i dues Voltes a Espanya.
Gimondi, Merckx i Hinault, a més, van aconseguir també guanyar el Campionat del Món de ciclisme.
Tres ciclistes van guanyar etapes en les tres Grans Voltes el mateix any:
* Miquel Poblet, el 1956
* Pierino Baffi, el 1958
* Alessandro Petacchi, el 2003

## Vegeu també

* Tour de França
* Giro d'Itàlia
* Volta a Espanya
# Grans Prínceps de Moscou
## Prínceps de Moscou i Grans Prínceps (1283-1547)

* Daniïl (1283-1303)
* Yuri (1303-1325)
* Ivan I (1325-1341)
* Semen (1341-1353)
* Ivan II (1353-1359)
* Dmitri (1359-1389)
* Vassili I (1389-1425)
* Vassili II (1425-1462)
* Ivan III (el Gran) (1462-1505) - primer sobirà de tota Rússia
* Vassili III (1505-1533)
* Ivan IV (Etapa abans d'autoproclamar-se tsar) (1533-1547)
# Giovanni Gastel

Giovanni Gastel (Milà, 27 de desembre de 1955 - 13 de març de 2021), va ser un fotògraf italià.

## Biografia

Fill de Giuseppe Gastel i Ida Visconti di Modrone, nebot de Luchino Visconti, Giovanni Gastel va néixer a Milà el 27 de desembre de 1955 i es va consolidar com a fotògraf de moda. Va començar a fer fotografia a principis dels anys 70.
El 1981 va començar a treballar a moltes revistes de moda, incloses: Vogue Italia, Elle i Vanity Fair, col·laborant també amb marques com Dior, Trusardi, Krizia, Tod's o Versace.
Durant aquests anys de compromís professional, va començar a desenvolupar el seu estil personal, caracteritzat per una ironia poètica. La seva passió per la història de l'art el va portar a introduir a les seves fotografies el gust per la composició equilibrada. Les seves referències són el Pop Art i l'obra fotogràfica d' Irving Penn. Des dels anys 2000, es va dedicar al retrat.
Giovanni Gastel va morir a Milà el 13 de març de 2021 a causa del COVID-19, als 65 anys.

## Referències

* ↑ «Giovanni Gastel, morto di Covid. Scompare un grande della fotografia» (en italià).
* 1 2 3 4 Simone Mosca. «Morto di Covid il fotografo Giovanni Gastel: aveva 65 anni, i suoi scatti tra arte, moda e personaggi» (en italià). la Repubblica. Repubblica. [Consulta: 14 març 2021].
# Gueorgui Dimitrov (desambiguació)

«Gueorgui Dimitrov» té aquests significats:
* G. M. Dimitrov (1903-1972), polític búlgar
* Gueorgui Dimitrov (1903-1972), primer ministre búlgar
* Gueorgui Dimitrov Dimitrov, sociòleg búlgar
* Gueorgui Dimitrov (esquiador) (nascut el 1930), esquiador búlgar
* Gueorgui Dimitrov Níkolov, futbolista búlgar (1931-1978)
* Gueorgui Gueorguíev Dimitrov, futbolista búlgar (1959-2021)
* Gueorgui Dimitrov (futbolista, 1966), futbolista búlgar
* Gueorgui Dimitrov (futbolista, 1992), futbolista búlgar
* Gueorgui Dimitrov (compositor), compositor
# Attleboro

Attleboro és una població dels Estats Units a l'estat de Massachusetts. Segons el cens del 2008 tenia 42.833 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Attleboro tenia 42.068 habitants, 16.019 habitatges, i 10.924 famílies. La densitat de població era de 590,4 habitants per km².
Dels 16.019 habitatges en un 33,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,6% hi vivien parelles casades, en un 10,6% dones solteres, i en un 31,8% no eren unitats familiars. En el 25,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,57 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,12.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,4% tenia menys de 18 anys, un 6,8% entre 18 i 24, un 34% entre 25 i 44, un 21% de 45 a 60 i un 12,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91 homes.
La renda mediana per habitatge era de 50.807 $ i la renda mediana per família de 59.112$. Els homes tenien una renda mediana de 40.331 $ mentre que les dones 28.769$. La renda per capita de la població era de 22.660$. Entorn del 3,7% de les famílies i el 6,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Attleboro». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Attleboro». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Granota toro

La granota toro (Rana catesbeiana) és una espècie d'amfibi anur pertanyent a la família Ranidae originària de l'est de l'Amèrica del Nord que s'ha introduït com a invasora en altres zones d'Amèrica i Euràsia. Habita masses d'aigua permanents, com llacs i pantans.

## Descripció

És una granota de grans dimensions, la més grossa de l'Amèrica del Nord. Fa de 100 a 175 mm i pot arribar fins als 460 mm. Pesa fins a 0,5 kg. El color varia de cafè a diferents tons de verd, i sovint presenta taques de color més fosc al dors.
S'alimenta de petits vertebrats: serps, peixos, ocells, altres granotes i capgrossos, i en alguns casos, de ratapinyades, cucs, insectes i crustacis.

## Distribució i hàbitat

És originària de l'Amèrica del Nord, el sud del Canadà (Ontario i el Quebec), els Estats Units i l'est de Mèxic. Actualment, les poblacions natives de Costa Rica estan extingides.
Viu a prop de masses d'aigua, preferiblement aigües somes, tranquil·les i càlides. S'adapta bé a ambients antropitzats. S'ha introduït a Catalunya, però la població ha quedat localitzada. Forma part de la llista de les cent espècies invasores més perjudicials d'Europa

## Referències

* ↑ Andreu, Jara; Pino, Joan. Centre de Recerca Ecològica i Aplicacions Forestals (Creaf) (ed.). El projecte EXOCAT - Informe 2013. Barcelona: Generalitat de Catalunya, 2013, p. 49.
* ↑ «100 of The Worst» (en anglès). Daisie, 2012.
# Granite City

Granite City és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del tenia 31.301 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Granite City tenia 31.301 habitants, 12.773 habitatges, i 8.455 famílies. La densitat de població era de 724,5 habitants/km².
Dels 12.773 habitatges en un 30% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,6% hi vivien parelles casades, en un 13,7% dones solteres, i en un 33,8% no eren unitats familiars. En el 29,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,7% tenia menys de 18 anys, un 8,3% entre 18 i 24, un 29,2% entre 25 i 44, un 21,5% de 45 a 60 i un 16,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.615 $ i la renda mediana per família de 42.130 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.226 $ mentre que les dones 23.510 $. La renda per capita de la població era de 17.691 $. Aproximadament el 8,8% de les famílies i l'11,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Granite City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Granite City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Miguel

Miguel és el nom dels següents personatges:
* Miguel González Marí (Alacant 1980) més conegut com a Miguel, jugador de pilota valenciana.
* Miguel Francisco Moreno (Badalona - 19 de febrer de 1968) il·lustrador català format a l'Editorial Bruguera, on hi signava amb el nom de Miguel.
# Rutes E1xx

Xarxa de carreteres europees de tipus 1xx

## Rutes de classe A

| Rutes E | Es.(*) | Trajecte | Itinerari elbruz.org |
| E101 | (*) | Moscou (Rússia) - Kíev (Ucraïna) | - |
| E105 | - | Kirkenes (Noruega) - Yalta (Ucraïna) | E105 |
| E115 | - | Moscou - Makhatxkalà (Rússia) | E115 |
| E117 | (*) | Mineraljnie Vodi - Vladikavkaz (Rússia) | - |
| E119 | (*) | Moscou - Makhatxkalà (Rússia) | - |

## Rutes de classe B

No existeixen.

## Esmenes: ampliació o modificació de la xarxa

Esmenes a l'acord europeu sobre les grands rutes de tràfic internacional (doc. TRANS/SC.1/2001/3 du 20/07/2001 et TRANS/SC.1/2002/3 du 09/04/2002)
Excepte l'E105 i l'E115, han estat modificades i formen part de l'expansió de la xarxa cap a l'est:
* E101: Moscou - Kaluga; Briansk (Rússia); Hlúkhiv; Kíev (Ucraïna)
* E117: Mineraljnie Vodi; Naljchik; Vladikavkaz (Rússia); l'Àsia
* E119: Moscou; Tambov; Povorino; Volgograd; Astracan; Makhatxkalà (Rússia); l'Àsia
* Les rutes E121, E123, E125 i E127 concerneixen als itineraris a l'Àsia.

## Vegeu també

Rutes "A" Ex Rutes "A" E1x i rutes "B" E1xx Rutes "A" E2x i rutes "B" E2xx Rutes "A" E3x i rutes "B" E3xx Rutes "A" E4x i rutes "B" E4xx Rutes "A" E5x i rutes "B" E5xx Rutes "A" E6x i rutes "B" E6xx Rutes "A" E7x i rutes "B" E7xx Rutes "A" E8x i rutes "B" E8xx Rutes "A" E9x i rutes "B" E9xx Rutes "B" E0xx
# Monestir d'Hayravank

El monestir d'Hayravank (en armeni: Հայրավանք), armeni, dels s. IX a XII, es troba al nord-est del poble d'Hayravank, a la riba sud-oest del llac Sevan, a la província de Geghark'unik'. El complex monàstic consta d'una església, capella i atri.
Envoltant el monestir hi ha molts khachkar i làpides que formen part d'un petit cementeri. Al nord-oest, a poca distància, hi ha les restes dels murs d'una fortificació medieval i els fonaments d'una població de l'edat del bronze. Durant les excavacions arqueològiques s'hi trobà un vaixell negre lluent de l'edat de bronze primerenca. També hi aparegueren armes de metall i pedra, eines, ídols d'argila, embarcacions, llars i dues tombes de l'edat de ferro.

## Arquitectura
### Església i capella

L'església d'Hayravank fou construïda durant el s. IX. Té un pla central en forma de quadrilòbul amb quatre absis semicirculars en la intersecció dels quals sengles trompes suporten el tambor octogonal que hi ha al damunt. Al s. X s'hi afegí una capella petita, en l'angle sud-est de l'església. Un portal senzill condueix a l'església des de l'atri, encara que aquesta entrada s'hi degué afegir entre els s. XII i XIII. Hi ha una segona entrada per la paret de l'església del costat sud. Les parets exteriors difereixen de la resta del complex en la incorporació a la façana de fragments de roca. El tambor originari i la cúpula s'havien enrunat totalment: foren reconstruïts entre 1977 i 1989.

### Atri

El gavit, una mena d'atri exclusiu de l'arquitectura armènia, se situa a l'oest i s'afegí a l'església al s. XII. La porta principal accedeix a l'estructura des de la paret occidental, i té un timpà en forma d'arc amb una inscripció mig esborrada damunt de la llinda. Un altre portal condueix al gavit des de la paret sud. La cúpula i els arcs recolzen en dues columnes gruixudes a la meitat occidental de l'edifici i dues columnes adossades a la paret oriental. La cúpula consisteix en un petit tambor octogonal (vist des de dins) així com la curta cúpula cònica octogonal decorada amb una maçoneria en patró d'arlequí, que alterna els tons roig i un gris lluminós de tova calcària. Es considera un dels exemples més primerencs d'obra de paleta policroma decorativa que s'hauria d'estendre per tots els edificis sagrats d'Armènia. Un òcul a la part alta de la cúpula deixa entrar la llum.

## Enllaços externs

* Armeniapedia.org: Hayravank Monestir.
* Armenica.org: Hayravank Monestir.

## Referències

* ↑ An Archaeological/Touristic Gazetteer and Map Set for the Historical Monuments of Armenia [Consulta: 15 juny 2019].
# Resolució 655 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 655 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, fou adoptada per unanimitat el 31 de maig de 1990 després de considerar un informe del Secretari General de les Nacions Unides sobre la Força de les Nacions Unides d'Observació de la Separació, el Consell va observar els seus esforços per establir una pau duradora i justa a l'Orient Mitjà.
La resolució va demanar a les parts implicades que implementessin immediatament la Resolució 338 (1973), va renovar el mandat de la Força d'Observadors durant uns altres sis mesos fins al 30 de novembre de 1990 i va demanar al Secretari General envia un informe sobre la situació al final d'aquest període.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 601 a la 700 (1987 - 1991)
* Alts del Golan
* Conflicte araboisraelià

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# 493 aC

El 493 aC va ser un any del calendari romà prejulià. A la República Romana es coneixia com l'Any del Consolat d'Aurunc i Viscel·lí (o també any 261 ab urbe condita). La denominació 493 aC per a aquest any s'ha emprat des de l'edat mitjana, quan el calendari Anno Domini va ser el mètode prevalent a Europa per a anomenar els anys.

## Esdeveniments
#### Grècia

* El poble d'Atenes escull Temístocles com a arcont, com a cap judicial civil i oficial executiu d'Atenes. Va convèncer a la polis d'augmentar el seu poder naval, davant del perill persa.
* Temístocles inicia la construcció d'una fortificació a la base naval d'El Pireu, el port de la ciutat d'Atenes. Aconsella als atenesos que aprofitin els seus ports naturals en comptes d'utilitzar la badia arenosa de Falèron.
* Entre els refugiats que arriben de Jònia després del col·lapse de la Revolta Jònica hi ha un cap anomenat Milcíades, que té una bona reputació com a soldat. Temístocles el converteix en general de l'exèrcit atenenc.
* Frínic, poeta tràgic, va presentar un poema sobre la caiguda de Milet. Buscava no tant divertir al públic com moure les seves passions, i segons Heròdot, va ser tant poderós l'efecte que va causar la descripció que va fer de la captura de Milet que el públic es va posar a plorar desconsoladament. Frínic va ser multat amb mil dracmes per haver provocat tant de sofriment, i es va aprovar una llei que prohibia tornar a representar aquella tragèdia.

#### República Romana

* Pòstum Comini Aurunc i Espuri Cassi Viscel·lí són elegits cònsols a Roma. Durant el seu mandat els plebeus es revolten revoltat i ocupen l'Aventí. Comini Aurunc fa la guerra contra els volscs i els ocupa diverses ciutats. En aquesta campanya Gai Marci es distingeix en la lluita a la ciutat de Coríols i rep el sobrenom de Coriolà.
* El cònsol Espuri Cassi Viscel·lí va fer un tractat amb la Lliga llatina (foedus Cassianum) on Roma assumia les decisions sobre els assumptes de guerra i pau, i tenia en exclusiva el dret a nomenar el comandant en cap de l'exèrcit confederal.
* En aquest any, Cassi Viscel·lí consagra el temple de Ceres, Baccus i Proserpina que el dictador Aulus Postumi Albus Regil·lensis havia dedicat l'any 498 aC.
* S'inicia per primera vegada a Roma el festival de la Cereàlia, que durava set dies, una festa del culte a Demèter que van introduir els guardians dels llibres sibil·lins, la van assimilar a la deessa romana Ceres i li van construir un temple (Aedes Cereris Casa de Ceres) prop del Circ Màxim.

## Referències

* ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos : nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115. ISBN 9780931464508.
* ↑ Heròdot. Històries, VII, 142
* ↑ Tucídides. Història de la Guerra del Peloponnès, II, 5
* ↑ Heròdot. Històries, VI, 41
* ↑ Heròdot. Històries, VI, 21
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, II, 23
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, II, 33
* ↑ Dionisi d'Halicarnàs. Antiguitats romanes, VI, 49
* ↑ Ciceró. Pro Balbo, XXIV, 55
# 65a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia

La gala de la 65a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia va tenir lloc presencialment el 19 d'abril de 2021 als Cinemes Verdi de Barcelona, coincidint amb la BCN Film Fest, i va ser transmesa per Ràdio 4 i en el circuit català de La 2, presentada per Laura Mesa i Marc Sala i amenitzada musicalment per Suu, que va interpretar Tant de bo, i Miki Núñez amb No m'ho esperava.
El 8 de febrer de 2021, el jurat del premi, format per 13 periodistes i crítics de cinema presidit per Conxita Casanovas, presentadora de Va de cine de Ràdio 4, va donar a conèixer els guanyadors dels títols competitius. El premi de la indústria es va donar a conèixer el 9 d'abril i es va entregar a Santiago Segura per la seva trajectòria i valorant l'estrena en 2020 de Padre no hay más que uno 2: La llegada de la suegra.

## Premis Sant Jordi
### Premis competitius

| Categoria | Premiat | Labor premiada |
| Millor pel·lícula espanyola | El año del descubrimiento | Pel·lícula |
| Millor actor en pel·lícula espanyola | Mario Casas | No matarás. |
| Millor actriu en pel·lícula espanyola | Patricia López Arnaiz | Ane Uno para todos Ofrenda a la tormenta |
| Millor ópera prima | Nuria Giménez Lorang | My Mexican Bretzel |
| Millor pel·lícula estrangera | Boże Ciało | Pel·lícula |
| Millor actor en pel·lícula estrangera | Luca Marinelli | Martin Eden |
| Millor actriu en pel·lícula estrangera | Mariana di Girolamo | Ema |

### Premis honorífics

| Categoria | Premiat | Labor premiada |
| Premi de la indústria | Santiago Segura | |
| Premi especial a la trajectòria | Vicky Peña | - |
| Premi d'honor | | - |

## Roses de Sant Jordi

Igual que en anys anteriors, al costat dels Premis Sant Jordi es lliuren les Roses de Sant Jordi. A diferència dels premis de la crítica, les roses són concedides per votació popular entre els oïdors de Ràdio Nacional d'Espanya. El nom dels guanyadors es va donar a conèixer el 25 de març de 2021.
| Categoria | Premiada |
| Millor pel·lícula espanyola | La boda de Rosa |
| Millor pel·lícula estrangera | El pare |

## Vegeu també

* Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 2020
* Fotogramas de Plata 2020
* XXXV Premis Goya
* VIII Premis Feroz
* Premis Gaudí de 2021
* XXVI Premis Cinematogràfics José María Forqué

## Referències

* ↑ El año del descubrimiento", millor pel·lícula espanyola als Premis Sant Jordi 2021, rtve.es, 8 de febrer de 2021
* ↑ ‘La boda de Rosa’ y ‘El padre’ son los premios Rosas de Sant Jordi 2021, cineytele, 26 de març de 2021
* ↑ RNE entrega els 65 Premis Sant Jordi de Cinematografia, rtve.es, 19 d'abril de 2021
* ↑ Los Premis RNE Sant Jordi reconocen a 'El año del descubrimiento' como mejor película española
* ↑ Los premios RNE Sant Jordi de Cine reconocen la trayectoria de Santiago Segura, La Vanguardia, 9 d'abril de 2020
* ↑ El Premio RNE Sant Jordi a la Industria recae en Santiago Segura, cineytele, 8 d'abril de 2021
* ↑ Vicky Peña, premi RNE Sant Jordi de Cinematografia, El Punt Avui, 14 d'abril de 2021
* ↑ 'La boda de Rosa' i 'The father' premis Rosa de Sant Jordi de Cinematografia 2021 de RNE , RTVE, 25 de març de 2021
# Le Tronchet (Ille i Vilaine)

Le Tronchet (en bretó Ar Granneg) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2006 tenia 960 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 795 | 840 | 904 | 825 | 818 | 845 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Bernard Imbert | |
| 2008- | Jacques Scalart | |