OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# SmartMedia

SmartMedia és una targeta de memòria estàndard desenvolupada per Toshiba el 1995 per competir amb les CompactFlash, les PC Card i les MiniCard, un dels més difosos d'emmagatzematge d'imatges juntament amb les targetes CompactFlash. Ja no es fabrica i no hi ha hagut nous dispositius dissenyats per usar-se amb les SmartMedia des de fa anys.

## Dimensions

* Dos tipus: 5 V i 3,3 V, segons el seu voltatge d'alimentació.
* Capacitat màxima: 128 MB.
* Mides estàndard: alt : 45mm, ample : 37mm, gruix : 0,76 mm.
La SmartMedia era una de les primeres targetes de memòria més petites i primes, es feia servir com a emmagatzematge de dispositiu portàtil, per a treure fàcilment i usar-la en un PC. Va ser popular a càmera digital, i el 2001 acaparava la meitat d'aquest mercat. Va ser recolzada per Fuji i Olympus, encara que el format ja començava a tenir problemes. No hi havia targetes més grans de 128 MiB, i les càmeres compactes van assolir una mida on fins a les SmartMedia eren massa grans. Toshiba va canviar a targetes Secure Digital, i Olympus i Fuji a xD. SmartMedia va quedar sense suports a PDA, MP3, o llibres electrònics, com trobar altres formats. No tenia capacitat ni flexibilitat.
Consisteix en un únic xip flaix NAND ficat en una prima carcassa plàstica (encara que algunes targetes de més capacitat contenen múltiples xips enllaçats). No té controlador integrat, el que la va mantenir barata. Aquesta característica va causar problemes més tard, ja que alguns dispositius antics necessitar actualitzacions de microprogramari per a gestionar targetes de major capacitat. També va fer impossible el "wear leveling" automàtic - procés per evitar el desgast prematur d'un sector mapejant les escriptures a altres sectors en la targeta.
Un avantatge que manté sobre altres formats és la capacitat d'usar-la en una unitat de disquet de 3,5 "amb un adaptador FlashPath. Pot ser l'única manera de fer ús de memòria flash en maquinari molt vell. El problema és que és molt lent: la lectura/escriptura es limita a velocitats de disquet.
Tenen dos formats, 5V i 3,3 V (de vegades indicat com 3V). La carcassa difereix en la posició de la cantonada tallada. Molts dispositius SmartMedia antics només suporten targetes de 5V, i molts nous només les de 3,3 V; per protegir aquestes de danyar-les en dispositius només de 5V, el lector ha de tenir alguna seguretat mecànica (ex.: detectar el tipus de cantonada) per no permetre la seva inserció, però alguns lectors barats no operen així, i les danyarien. Es recomana fer servir lectors de voltatge dual.
Hi ha un adaptador de targetes xD a port SmartMedia, però no encaixa totalment. Limita la capacitat de la targeta xD a l'usar-se en aquests adaptadors (de vegades 128MB ó 256 MB).

### Protecció de còpia

Moltes SmartMedia inclouen el sistema "ID". Estan així marcades amb la seva capacitat. Donava a cada targeta un ID únic per utilitzar amb sistemes de protecció de còpia. Ningú va utilitzar aquest primitiu sistema DRM, excepte la companyia coreana Game Park en els seus títols comercials per a la consola portàtil GP32. Aquest sistema també es va implementar a la targeta XD més recents.
# Somabràquids

Els somabràquids (Somabrachyidae) són una família de lepidòpters glossats de la superfamília dels zigenoïdeus (Zygaenoidea). Inclou dos gèneres i 8 espècies.

## Filogènia

Cladograma segons Catalogue of Life:
| Zygaenoidea | Somabrachyidae Psycharium Somabrachys Aididae Anomoeotidae Chrysopolomidae Cyclotornidae Dalceridae Epipyropidae Heterogynidae Himantopteridae Lacturidae Limacodidae Megalopygidae Zygaenidae |

## Referències

* ↑ Genera of Somabrachyidae a Butterflies and Moths of the World Catalogue (Natural History Museum) Retrieved 30 March 2011
* ↑ Geertsema, H. (2000). Studies on African zygaenoid moths (Lepidoptera: Zygaenoidea): Parapsycharium n. gen. (Somabrachyidae) from the Western Cape province, South Africa. African Zoology 35 (2): 251–259
* ↑ van Nieukerken et al. «Order Lepidoptera Linnaeus, 1758. In: Zhang, Z.-Q. (Ed.) Animal biodiversity: An outline of higher-level classification and survey of taxonomic richness». Zootaxa, 2011, pàg. 212–221.
* ↑ Bisby F.A., Roskov Y.R., Orrell T.M., Nicolson D., Paglinawan L.E., Bailly N., Kirk P.M., Bourgoin T., Baillargeon G., Ouvrard D. (red.). «Species 2000 & ITIS Catalogue of Life: 2011 Annual Checklist.». Species 2000: Reading, UK., 2011. [Consulta: 24 setembre 2012].
Acanthopteroctetidae · Acrolepiidae · Acrolophidae · Adelidae · Agathiphagidae · Agonoxenidae · Aididae · Alucitidae · Andesianidae · Anomoeotidae · Anomosetidae · Anthelidae · Arctiidae · Arrhenophanidae · Axiidae · Batrachedridae · Bedelliidae · Blastobasidae · Bombycidae · Brachodidae · Brahmaeidae · Bucculatricidae · Callidulidae · Carposinidae · Carthaeidae · Castniidae · Cecidosidae · Choreutidae · Coleophoridae · Copromorphidae · Cosmopterigidae · Cossidae · Crambidae · Crinopterygidae · Cyclotornidae · Dalceridae · Doidae · Douglasiidae · Drepanidae · Dudgeoneidae · Elachistidae · Endromidae · Epermeniidae · Epicopeiidae · Epipyropidae · Eriocottidae · Eriocraniidae · Ethmiidae · Eupterotidae · Galacticidae · Gelechiidae · Geometridae · Glyphipterigidae · Gracillariidae · Hedylidae · Heliodinidae · Heliozelidae · Hepialidae · Hesperiidae · Heterobathmiidae · Heterogynidae · Himantopteridae · Holcopogonidae · Hyblaeidae · Immidae · Incurvariidae · Lacturidae · Lasiocampidae · Lecithoceridae · Lemoniidae · Limacodidae · Lophocoronidae · Lycaenidae · Lymantriidae · Lyonetiidae · Lypusidae · Megalopygidae · Metachandidae · Micropterigidae · Mimallonidae · Mirinidae · Mnesarchaeidae · Momphidae · Neopseustidae · Neotheoridae · Nepticulidae · Noctuidae · Nolidae · Notodontidae · Nymphalidae · Oecophoridae · Oenosandridae · Opostegidae · Palaeosetidae · Palaephatidae · Pantheidae · Papilionidae · Pieridae · Plutellidae · Prodidactidae · Prodoxidae · Prototheoridae · Psychidae · Pterolonchidae · Pterophoridae · Pyralidae · Riodinidae · Roeslerstammiidae · Saturniidae · Schreckensteiniidae · Scythrididae · Sematuridae · Sesiidae · Simaethistidae · Somabrachyidae · Sphingidae · Symmocidae · Thyrididae · Tineidae · Tineodidae · Tischeriidae · Tortricidae · Uraniidae · Urodidae · Whalleyanidae · Yponomeutidae · Ypsolophidae · Zygaenidae
# Somaek

Somaek (소맥) és un còctel de cervesa fet amb soju i cervesa. La cervesa més utilitzada és d'estil lager. El nom és l'acrònim de les paraules coreanes soju (소주) i maekju (맥주, «cervesa»). La proporció dels dos ingredients sovint varia, però es considera que la proporció ideal és de tres parts de soju per set parts de cervesa.

## Referències

* 1 2 Park, Ju-min «Measuring beloved Korean drink, from smooth to blackout». Reuters, 08-06-2011 [Consulta: 30 December 2017].
* ↑ Schaap, Rosie «Soju for the Soul». The New York Times, 11-06-2015 [Consulta: 30 December 2017].
* ↑ Lee, Jean H. «Pyeongchang and the South Korea ski culture». CNN Travel, 09-02-2017 [Consulta: 30 December 2017].
* ↑ «Soju Bomb, Somaek Or Somaekcol? Master These Korean Drinks & Games!» (en anglès britànic), 13-06-2021. [Consulta: 27 març 2024].
* ↑ «Somaek, cómo preparar y disfrutar el cóctel de cerveza favorito de los coreanos» (en castellà), 16-04-2023. [Consulta: 27 març 2024].
# Radegunda de Treviño

* Per a altres significats, vegeu «Radegunda».
Radegunda de Treviño (Villamayor de Treviño, 1119 - Sordillos, Burgos, 1152) fou una eremita i pelegrina. És venerada com a santa per l'Església catòlica.

## Biografia

Hi ha poques dades, i molt contradictòries, sobre la seva vida; la Chrónica general del orden blanco de Bernardo de León n'és la font més completa. Diu que nasqué a Villamayor de Treviño cap al 1119, de família noble. Rebutjant el matrimoni i volen consagrar-se a la religió, visità, vestida de pelegrí, Terra Santa i Roma en pelegrinatge i recull nombroses relíquies que portarà al seu nou monestir. Malalta, viu retirada, reclosa i fent vida eremítica en una cambra emparedada d'on pot veure els sants oficis a l'església, i es lliura a la penitència, el dejuni i la pregària. Hi mor el 29 de gener de 1152 i és sebollida a San Miguel, on rep veneració des de llavors.
Bernardo de León, i molts santorals que el segueixen, indiquen que Radegunda fou l'última religiosa del monestir premonstratenc de San Pablo de Sordillos (província de Burgos), que s'extingí per la seva pobresa i passà a annexar-se al de San Miguel de Villamayor de Treviño. No obstant això, el monestir de Sordillos es va fundar en 1166 per allotjar les monges que procedien del monestir doble de Villamayor de Treviño, fundat en 1165 i del qual depenia. Viuria, per tant, al monestir de Sordillos, on hauria arribat des de Treviño.
Les dates, però, no concorden: si hagués mort en 1152, encara no s'havia fundat el monestir. El més probable és que es tractés d'una eremita que visqués en una cel·la o cambra, reclosa i lliurada a la penitència, vora l'església de Sordillos.

## Veneració

El seu record es va mantenir i en construir-se el monestir premostratenc, la seva devoció s'hi vinculà i hi quedà associada. El frare Valentín de la Cruz explica que el seu cos es venerava en una urna que servia de pedestal a una imatge de Santa Paulina, a l'església parroquial de Villamayor de Treviño. José María González Marrón, historiador local, diu que morí en 1152 i que fou sebollida a la parròquia, d'on anys després se'n tragueren les restes i es col·locaren en l'urna, juntament amb el got amb què bevia i un saler.
Un monòlit, situat al lloc on hi hagué el monestir de San Pablo, diu erròniament: "SANTA RADEGUNDIS VIVIÓ AQUÍ, ? 1152 / CONVENTO PREMONSTRA-/TENSE. S. PABLO", però no té en compte que el monestir encara no estava fundat.
Del monestir de Sordillos, avui resta l'església, convertida en parròquia del lloc.

## Bibliografia

* Liz Herbert McAvoy. Anchoritic Traditions of Medieval Europe. Boydell & Brewer Ltd, 2010. p. 96.
* Sordillos. Arxivat 2013-04-03 a Wayback Machine.
* Catholic.net. "Radegunda de Treviño, Santa".
# Raimon d'Avinhon

Raimon d'Avinhon (fl. primera meitat del s. XIII) fou un trobador occità. Se'n conserva només una poesia.

## Vida

Pràcticament no se sap res d'aquest trobador, del qual només es conserva una poesia. Possiblement fos originari d'Avinyó. Ja que aquesta poesia està compresa en una part d'un cançoner compilada el 1254, ha de ser anterior a aquesta data; per tant, se situa la seva producció en la primera meitat del s. XIII. S'ha dit que podria identificar-se amb el Raimon d'Avinhon que va traduir, a principis de segle, la Practica Chirurgiae de Roger de Parma o de Salern (Ruggero Frugardo) a versos occitans i que s'ha suposat, gratuïtament, que havia de ser metge.
La seva única composició és una peça humorística on descriu llargament (78 versos) els múltiples oficis que ha fet. I diu que és trobaires bels e bos i també joglars desavinens però també bos meges, quant es locs ("bon metge, quan n'és l'ocasió"). De totes maneres, el to humorístic de la peça i l'enumeració d'un centenar d'oficis discordants i desordenats no permet treure conclusions sobre si el trobador i el metge haurien estat una mateixa persona.

### Obra

* (394,1) Sirvens sui avutz et arlotz

## Referències

* ↑ Vegeu, Riquer, Los trovadores, p. 1316
* ↑ Una explicació sobre la numeració de la poesia trobadoresca d'acord amb el repertori de Pillet i Carstens es troba a l'article Alfred Pillet.

## Bibliografia

* Martí de Riquer, Los trovadores. Historia literaria y textos. Barcelona: Ariel, 1983, vol. 3, p. 1316-1320 [Conté una breu explicació i l'edició i traducció a l'espanyol de l'única poesia conservada]

### Repertoris

* Alfred Pillet / Henry Carstens, Bibliographie der Troubadours von Dr. Alfred Pillet [...] ergänzt, weitergeführt und herausgegeben von Dr. Henry Carstens. Halle : Niemeyer, 1933 [Raimon d'Avinhon és el número PC 394]

## Vegeu també

* Llista de trobadors i trobairitz

## Enllaços externs

* http://troubadours.byu.edu/PC/PC-394/394%20-%20Raimon%20d'Avignon.htm
# Rerepaís

El rerepaís, de vegades conegut amb el germanisme hinterland (literalment 'terra posterior') és l'àrea d'influència d'un port, del qual depèn econòmicament per ser-ne consumidora de les principals importacions i proveïdora del gruix de les exportacions. No s'ha de confondre amb el concepte d'avantpaís o voreland, la zona ultramarina a la qual s'adreça el tràfic d'aquest port.
Aquest concepte s'associa als períodes d'expansió colonial i s'aplica específicament a la regió interna situada després d'un port, on es recullen les exportacions i a través de la qual es distribueixen les importacions. En un sentit més ampli a l'anterior el terme es refereix a l'esfera d'influència d'un assentament, és l'àrea pel qual l'assentament central és el nexe comercial.

## Referències

* ↑ «Rerepaís». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «rerepaís». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ http://www.termcat.cat/ca/Cercaterm/
Viccionari
# Rerum Ecclesiae

Rerum Ecclesiae és una encíclica del papa Pius XI, publicada el 28 de febrer de 1926, dedicada al tema de l'evangelització dels pobles no cristians. En aquesta encíclica, el papa convida a una millor organització missionera insistint especialment en l'arrelament local de l'obra missionera i la implantació d'una Església indígena gràcies a la formació del clergat local.

## Contingut

Recordant l'important treball realitzat des de la segona meitat del segle xix per l'obra de la Propagació de la Fe de Pauline Jaricot el 1Papa va convidar els bisbes i arquebisbes de ser tan generosos com abans per al treball missioner.
Tot i això, insistia en una implantació més local de les noves esglésies:
* fomentant encara més les vocacions locals i insistint en una formació intel·lectual més del clergat
* convidant a la fundació de congregacions religioses indígenes
* desitjant una millor distribució territorial de les forces missioneres
* convidant en particular a la introducció de la vida contemplativa al territori de la missió (la vida contemplativa forma part integral de la vida de totes les Esglésies)

## Notes

* ↑ El 1922, Pius XI va declarar pontifical l'obra de Jaricot, que es desplaçà a Roma. Amb l'obra de Sant Pere apòstol, la "Propagació de la Fe" esdevingué realitat el maig de 1922, i s'encoratjà la implementació a totes les diòcesis de les Obres pontifícies missioneres.

## Enllaços externs

* Text de l'encíclica (italià)
# Raio Piiroja

Raio Piiroja (Pärnu, 11 de juliol de 1979) és un exfutbolista estonià de la dècada de 2000.
Fou 114 cops internacional amb la selecció d'Estònia.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Pärnu/Kalev, Lelle, Flora, Vålerenga, Fredrikstad, Vitesse i Chengdu Blades.

## Referències

* ↑ «Football PLAYER: Raio Piiroja». eu-football.info. [Consulta: 4 juliol 2017].
* ↑ «Raio Piiroja lahkumismäng / Eesti - Island maavõistlus» (en estonià). Postimees.
* ↑ «Raio Piiroja». UEFA.com. [Consulta: 16 abril 2017].
* ↑ «Piiroja, Raio» (en estonian). ESBL.
# Reigneville-Bocage

Reigneville-Bocage és un municipi francès situat al departament de la Manche i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 29 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Reigneville-Bocage era de 29 persones. Hi havia 16 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 4 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

Tots els 15 habitatges que hi havia el 2007 eren l'habitatge principal de la família. Tots els 15 habitatges eren cases. Dels 15 habitatges principals, 12 estaven ocupats pels seus propietaris i 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 5 tenien tres cambres, 5 en tenien quatre i 5 en tenien cinc o més. 12 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 7 habitatges hi havia un automòbil i a 5 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Reigneville-Bocage el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 16 persones, 12 eren actives i 4 eren inactives. De les 12 persones actives 11 estaven ocupades (7 homes i 4 dones) i 1 aturada (1 home). De les 4 persones inactives 2 estaven jubilades i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Reigneville-Bocage a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Reigneville-Bocage a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Reigomys primigenus

Reigomys primigenus és una espècie de mamífer rosegador orizomini extint conegut a partir de jaciments del Plistocè situats al departament de Tarija (sud-est de Bolívia). Se n'ha trobat diverses mandíbules i una sèrie de molars aïllades que són gairebé iguals que les de Lundomys, un parent vivent. D'altra banda, el paladar d'aquest animal presenta diversos caràcters derivats que l'acosten a Holochilus, el grup que engloba les rates palustres de Sud-amèrica. Per aquest motiu, l'espècie fou assignada al gènere Holochilus en ser descrita per primera vegada el 1996. Tanmateix, els descobriments posteriors de Noronhomys i Carletonomys, que podrien tenir una relació més estreta amb les espècies actuals de Holochilus que H. primigenus, posà en dubte la pertinença d'aquest animal a Holochilus i desembocà en la seva reclassificació com a única espècie del gènere Reigomys.

## Referències

* Carleton, M. D.; Olson, S. L. «Amerigo Vespucci and the rat of Fernando de Noronha: a new genus and species of Rodentia (Muridae, Sigmodontinae) from a volcanic island off Brazil's continental shelf» (en anglès). American Museum Novitates, 3.256, 1999, pàg. 1-59.
Espècies d'orizominis :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Família: Cricetidae ·  Subfamília: Sigmodontinae :
# Reignac (Gironda)

Reignac és un municipi francès, situat al departament de la Gironda i a la regió de la Nova Aquitània. És un dels municipis situats al País Gavai o Gavacheria, que tot i trobar-se geogràficament a Occitània és de parla oïl (saintongesa)

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 1.269 | 1.352 | 1.267 | 1.206 | 1.263 | 1.197 | 1.380 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1983-1989 | Paul Aurian | RPR |
| 1989-2003 | Guy Mazaubert | |
| 2003- | Alain Gandre | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Reigoldswil

Reigoldswil és un municipi del cantó de Basilea-Camp (Suïssa), situat al districte de Waldenburg.

## Enllaços externs

* Reigoldswil en Alemany, Francès o Italià al Diccionari històric de Suïssa.
* Web oficial del municipi
# Reiherstiegwettern

El Reiherstiegwettern (en baix alemany Reigerstiegwettern) també anomenat Kleiner Kanal (petit canal) és un wettern a Wilhelmsburg a l'estat d'Hamburg a Alemanya. Neix al carrer Bei der Wollkämmerei i desemboca al canal Ernst August, a la frontera de l'antic port franc a prop del port Spreehafen. Corre gairebé paral·lelment entre el canal Vering amb el qual està connectat a prop del centre cultural Honigfabrik i el Reiherstieg, un braç navegable de l'Elba, del qual prové el seu nom. Està força estanyat i la qualitat de l'aigua queda mitjana.
* Pont de l'antic ferrocarril del port o Hafenbahn
* Pont per a vianants
* El wettern força enllotat
* A prop del petit canal (Beim kleinen Kanal)
* El petit canal

## Referències

* ↑ Stadtatlas-Großraum Hamburg, Hamburg, Editorial PAS Verlags GmbH, 2009, pàgina 51, ISBN 978-3-934272-92-7
# Resolució 127 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 127 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada per unanimitat el 22 de gener de 1958, Va tractar les queixes de Jordània sobre les activitats israelianes entre les línies de demarcació de l'armistici. Tenint en compte un informe del Cap d'Estat Major interí de l'Organisme de les Nacions Unides per la Vigilància de la Treva a Palestina, el Consell va observar que ni Israel ni Jordània van gaudir de la sobirania sobre cap part de la zona. El Consell va dirigir llavors al cap de l'Estat Major que regulés les activitats dins de la zona per tal que els israelians no poguessin utilitzar propietats àrabs i viceversa, i va dirigir al cap de l'Estat Major que realitzés una enquesta de registres de propietats amb vista a determinar la propietat de la zona.
La resolució va fer seva la recomanació de que les parts, a través de les Comissions Mixtes d'Armistici, havien de discutir activitats civils a la zona i que fins que es pogués arribar a un acord, aquestes activitats a la zona haurien de suspendre's. El Consell va demanar a totes les parts que respectessin l'Acord General de Armistici i al Cap d'Estat Major que informi al Consell sobre l'aplicació de la present resolució.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 101 a la 200 (1953 - 1965)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Revue

Revue és un setmanari il·lustrat luxemburguès en llengua alemanya publicat a Luxemburg. Reveu va néixer el 1945. Va ser publicat per un editor independent i va ser propietat d'una família. El 2000 van vendre el setmanari a l'editorial luxemburguesa Editpress. La revista proporciona notícies en programes de televisió i persones famoses, incloent-hi els membres de la Família Gran Ducal Luxemburguesa.

## Referències

* ↑ «Media». Grand Duchy of Luxembourg. [Consulta: 14 novembre 2014].
* 1 2 The Media in Europe: The Euromedia Handbook. SAGE Publications, 31 gener 2004, p. 140. ISBN 978-0-7619-4132-3 [Consulta: 14 novembre 2014].
* 1 2 Georgios Terzis. European Media Governance: National and Regional Dimensions. Intellect Books, 2007, p. 137. ISBN 978-1-84150-192-5 [Consulta: 14 novembre 2014].

## Enllaços externs

* Revue - Lloc web oficial