OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Engelszell (formatge)

El formatge trapenc Engelszell s'elabora a l'abadia d'Engelszell prop del poble d'Engelhartszell a Àustria.
És un formatge que ha recuperat una elaboració tradicional quasi perduda. Els monjos refugiats de Mariastern van portar amb ells la recepta, però resultava inadequada davant la tecnologia i les exigències d'avui dia. A petició de la comunitat d'Engelszell, el monestir cistercenc de l'abadia de Schlierbach, va fabricar, de manera experimental, acla seva gran formatgeria moderna, tres classes de formatges diferents, dels quals els monjos d'Engelszell van triar el que millor corresponia al formatge d'antany. La formatgeria de l'abadia de Schlierbach assumeix encara la producció corrent.
El formatge es comercialitza sota el nom «Engelszeller Bio-Trappist» (formatge ecològic trapenc d'Engelszell).
Es tracta d'un formatge tou amb escorça rentada, disponible en rodes de més o menys un quilo, i en rodes petites de 150 grams.
Tal com a cervesa Engelszell, pertany a l'Associació Internacional Trapenca i té el segell d'Authentic Trappist Product.

## Referències

* ↑ «Stift Engelszell (AT)». Asociación Internacional Trapense. [Consulta: 15 maig 2016].
* ↑ «Internationale Vereniging Trappist - Engelszeller». Arxivat de l'original el 2019-12-17. [Consulta: 17 desembre 2019].
# Hieronymus Georg Zeuthen

Hieronymus Georg Zeuthen (Grimstrup, Municipi d'Esbjerg, Dinamarca, 16 de juny de 1839 - Copenhaguen, 6 de gener de 1920) va ser un matemàtic i historiador de les matemàtiques danès.

## Vida i Obra

Malgrat haver nascut a Grimstrup, on el seu pare era pastor luterà, va fer els seus estudis secundaris a Sorø, on va conèixer Julius Petersen amb qui va fer amistat de per vida. El 1857 va ingressar a la universitat de Copenhagen, on es va graduar en matemàtiques el 1862.
El 1863, amb una beca del govern danès, va anar a estudiar a París amb Michel Chasles. Hi va conèixer altres joves geòmetres com Jean Gaston Darboux, Felix Klein o Sophus Lie. En retornar a Dinamarca i després d'uns mesos de servei militar, va treballar en la seva tesi doctoral que va presentar el 1865 seguint les teories enumeratives de les còniques de Chasles. El propi Chasles va fer que es publiqués, en francès, a la revista Nouvelles Annales de Mathèmatiques (1866).
El 1866 va començar la docència a la universitat de Copenhagen, en la que va ser successivament professor adjunt (1866), extraordinari (1869), associat (1875) i titular, a partir de 1886. En va ser rector en dues ocasions (1895-6 i 1905-6); també va ensenyar a l'Institut Politècnic de la ciutat.
Els seus treballs acadèmics versen en general sobre geometria, però també és recordat com historiador de les matemàtiques, vessant a què es va anar inclinant progressivament a partir de 1876. Hi destaquen els seus estudis interpretatius de la matemàtica clàssica dels grecs.

## Referències

* ↑ Kleiman, 1991, p. 2.
* ↑ Kleiman, 1991, p. 4.
* ↑ Noether, 1921, p. 1.
* ↑ Kleiman, 1991, p. 5.
* ↑ Kleiman, 1991, p. 8.
* ↑ Kleiman, 1991, p. 6.
* ↑ Kleiman, 1991, p. 10.
* ↑ Caving, 1996, p. 277.

## Bibliografia

* Caving, Maurice «The Debate between H.G. Zeuthen and H. Vogt (1909-1915) on the Historical Source of the Knowledge of Irrational Quantities» (en (anglès)). Centaurus, Vol. 28, Num. 2-3, 1996, pàg. 277-292. DOI: 10.1111/j.1600-0498.1996.tb00611.x. ISSN: 0008-8994.
* Kleiman, Steven L. «Hieronymus Georg Zeuthen (1839-1920)». A: Steven Kleiman, Anders Thorup (eds.). Enumerative Algebraic Geometry: Proceedings of the 1989 Zeuthen Symposium (en (anglès)). American Mathematical Society, 1991, p. 1-15. ISBN 0-8218-5131-4.
* Noether, Max «Hieronymus Georg Zeuthen (obituari)» (en (alemany)). Mathematische Annalen, Vol. 83, Num. 1-2, 1921, pàg. 1-23. DOI: 10.1007/BF01464224. ISSN: 1432-1807.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Hieronymus Georg Zeuthen» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Haas, Karlheinz. «Zeuthen, Hieronymus Georg». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 20 agost 2017].
# Eligmodontia puerulus

Eligmodontia puerulus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. Viu a altituds de fins a 3.000 msnm al nord-oest de l'Argentina, el centre-oest de Bolívia, l'extrem meridional del Perú i el nord-est de Xile. El seu hàbitat natural són els altiplans andins. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ Ojeda, R.; Pardiñas, U.; D'Elía, G. Eligmodontia puerulus. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 23 març 2017.
# Voynich (cràter)

Voynich és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 48,7 km de diàmetre. Porta el nom de Ethel Lilian Voynich (1864-1960), escriptora britànica, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1985.

## Referències

* ↑ «Voynich». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Idanha-a-Nova

Idanha-a-Nova és un municipi portuguès al districte de Castelo Branco, a la regió del Centre i a la subregió de Beira Interior Sul. L'any 2006 tenia 10.561 habitants. Es divideix en 17 freguesias. Limita al nord amb Penamacor, a l'est i sud amb Extremadura i a l'oest amb Castelo Branco i Fundão. El formen les freguesies d'Alcafozes, Aldeia de Santa Margarida, Idanha-a-Nova, Idanha-a-Velha,* Ladoeiro, Medelim, Monfortinho, Monsanto, Oledo, Penha Garcia, Proença-a-Velha, Rosmaninhal, Salvaterra do Extremo, São Miguel de Acha, Segura, Toulões i Zebreira.
Evolució demogràfica :
| 1801 | 1849 | 1900 | 1930 | 1960 | 1991 | 2001 | 2004 |
| 3543 | 9844 | 23002 | 27998 | 30418 | 16101 | 11659 | 10929 |
# Eleccions federals suïsses de 2003

Les eleccions federals suïsses de 2003 se celebraren el 19 d'octubre de 2003 per a renovar els 200 membres del Consell Nacional de Suïssa i els 46 membres del Consell dels Estats de Suïssa que escolliran els 21 membres del Consell Federal de Suïssa. El partit més votat fou el Partit Popular Suís.

## Resultats electorals
### Consell Nacional de Suïssa

Resultat de les eleccions al Consell Nacional de Suïssa de 19 d'octubre de 2003
| Partits | Partits | Abbr. | Vots | % | +/– | Escons | +/– |
| | Partit Popular Suís | SVP/UDC | 561,817 | 26.6 | +4,1% | 55 | +11 |
| | Partit Socialdemòcrata de Suïssa | SPS/PSS | 490,388 | 23.4 | +0,9% | 52 | +1 |
| | Partit Radical Democràtic de Suïssa | FDP/PLR | 363,643 | 17.3 | –2,6% | 36 | –7 |
| | Partit Popular Democristià de Suïssa | CVP/PDC | 302,355 | 14.4 | –1,4% | 28 | –7 |
| | Partit Verd de Suïssa | GPS/PES | 155,110 | 7.4 | +2,4% | 13 | +4 |
| | Partit Evangèlic Suís | EVP/PEV | 47,839 | 2.3 | +0,5% | 3 | ±0 |
| | Partit Liberal de Suïssa | LPS/PLS | 45,864 | 2.2 | ±0,0% | 4 | –2 |
| | Unió Democràtica Federal | EDU/UDF | 26,586 | 1.3 | +0,1% | 2 | +1 |
| | Demòcrates Suïssos | SD/DS | 20,175 | 1.0 | –0,8% | 1 | ±0 |
| | Partit del Treball | PdA/PST-POP | 14,595 | 0.7 | –0,3% | 2 | ±0 |
| | Llista Alternativa (amb Verds Alternatius Socialistes de Zug) | AL | 12,523 | 0.6 | +0,4% | 1 | +1 |
| | solidaritéS | Sol | 10,563 | 0.5 | ±0,0% | 1 | +1 |
| | Partit Socialcristià | CSP/PCS | 7,358 | 0.4 | ±0,0% | 1 | ±0 |
| | Lliga de Ticino | LdT | 7,304 | 0.4 | –0,5% | 1 | –1 |
| | Partit Suís de la Llibertat | FPS | 3,999 | 0.2 | –0,7% | 0 | ±0 |
| Total (participació 48,9%) | Total (participació 48,9%) | | | | | 200 |
| Font: http://www.wahlen.ch/ Arxivat 2021-02-28 a Wayback Machine. ||||||

### Consell dels Estats

Resultat de les eleccions al Consell dels Estats de Suïssa de 19 d'octubre de 2003
| Partits | Partits | Escons | ± |
| | Partit Popular Suís (SVP/UDC) | 8 | +1 |
| | Partit Socialdemòcrata de Suïssa (SPS/PSS) | 9 | +3 |
| | Partit Radical Democràtic de Suïssa (FDP/PRD) | 14 | -4 |
| | Partit Popular Democristià de Suïssa (CVP/PDC) | 15 | 0 |
| Total | Total | 46 | |
| Font: http://www.politik-stat.ch/srw2003CH_de.html |||

## Referències

* "Church, Clive H. (May 2004). "The Swiss Elections of October 2003: Two Steps to System Change?", West European Politics, 27 (3): 518–534
# Eleccions federals suïsses de 1987

Les eleccions federals suïsses de 1987 se celebraren el 18 d'octubre de 1987 per a renovar els 200 membres del Consell Nacional de Suïssa i els 46 membres del Consell dels Estats de Suïssa que escolliran els 21 membres del Consell Federal de Suïssa. El partit més votat fou el Partit Radical Democràtic de Suïssa.

## Resultats electorals
### Consell Nacional de Suïssa

Resultat de les eleccions al Consell Nacional de Suïssa de 18 d'octubre de 1987
| Partits | Partits | Abr. | Vots | % | +/– | Escons | +/– |
| | Partit Radical Democràtic de Suïssa | FDP/PLR | 440.386 | 22,9 | -0,4% | 51 | -3 |
| | Partit Popular Democristià de Suïssa | CVP/PDC | 376.128 | 19,6 | -0,6% | 42 | ±0 |
| | Partit Socialdemòcrata de Suïssa | SPS/PSS | 353.334 | 18,4 | -4,4% | 41 | -6 |
| | Partit Popular Suís | SVP/UDC | 211.535 | 11,0 | -0,1% | 25 | +2 |
| | Partit Verd de Suïssa | GPS/PES | 93.411 | 4,9 | +3,0% | 9 | +5 |
| | Partit Liberal de Suïssa | LPS/PLS | 51.844 | 2,7 | -0,1% | 9 | +1 |
| | Aliança dels Independents | LdU | 80.099 | 4,2 | -0,2% | 8 | -1 |
| | Acció Nacional | NA/AN | 48.701 | 2,5 | -0,4% | 3 | -1 |
| | Partit Evangèlic Popular | EVP/PEV | 36.970 | 1,9 | -0,2% | 3 | = |
| | Organitzacions Progressistes Suïsses | POCH | 24.166 | 1,3 | -2,0% | 3 | ±0 |
| | Partit de l'Automòbil | AP | 50.024 | 2,6 | - | 2 | - |
| | Alternativa Verda i Feminista | FGA/AVF | 46.080 | 2,4 | +1,4% | 1 | +1 |
| | Partit del Treball | PdA/PST-POP | 15.273 | 0,8 | -0,1% | 1 | ±0 |
| | Partit Socialista Autònom | PSA | 10.848 | 0,6 | -0,1% | 1 | ±0 |
| | Unió Democràtica Federal | EDU/UDF | 17.681 | 0,9 | +0,5% | 0 | ±0 |
| | Els Republicans | Rep | 6.609 | 0,3 | -0,2% | 0 | -1 |
| | Partit Socialcristià | CSP/PCS | 5.830 | 0,3 | -0,1% | 0 | ±0 |
| | Altres | | 50.151 | 2,6 | | 1 | |
| Total (participació 46,5%) | Total (participació 46,5%) | | 1.934.457 | | | | 200 |
| Font: http://www.wahlen.ch/ Arxivat 2021-02-28 a Wayback Machine. ||||||

## Referències

* Resultats a electionresources.org
# Emakumeen Saria

L' Emakumeen Saria, coneguda també com a Durango-Durango Emakumeen Saria, és una cursa ciclista femenina que es disputa anualment a Durango al País Basc. Creada el 1997, es corre un dia abans que l'Emakumeen Bira.
Està organitzada per la Societat Ciclista Duranguesa.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2001 | Sara Felloni | Ruth Martínez | Rosa María Bravo Soba |
| 2002 | Joane Somarriba Arrola | Marta Vilajosana Andreu | Rosa María Bravo Soba |
| 2003 | Joane Somarriba Arrola | Eneritz Iturriagaetxebarria Mazaga | Edita Pučinskaitė |
| 2004 | Joane Somarriba Arrola | Jolanta Polikevičiūtė | Edita Pučinskaitė |
| 2005 | Mirjam Melchers | Trixi Worrack | Theresa Senff |
| 2006 | Susanne Ljungskog | Dorte Lohse | Theresa Senff |
| 2007 | Edita Pučinskaitė | Mirjam Melchers | Marta Bastianelli |
| 2009 | Noemi Cantele | Judith Arndt | Emma Johansson |
| 2010 | Marianne Vos | Emma Johansson | Annemiek van Vleuten |
| 2011 | Marianne Vos | Emma Johansson | Judith Arndt |
| 2012 | Emma Pooley | Charlotte Becker | Judith Arndt |
| 2013 | Marianne Vos | Emma Johansson | Evelyn Stevens |
| 2014 | Marianne Vos | Lizzie Armitstead | Emma Johansson |
| 2015 | Emma Johansson | Katarzyna Niewiadoma | Elena Cecchini |
| 2016 | Megan Guarnier | Elisa Longo Borghini | Emma Johansson |
| 2017 | Annemiek van Vleuten | Shara Gillow | Eider Merino Cortázar |
| 2018 | Anna van der Breggen | Annemiek van Vleuten | Sabrina Stultiens |
| 2019 | Lucy Kennedy | Amanda Spratt | Soraya Paladin |
| 2020 | Annemiek van Vleuten | Anna van der Breggen | Elisa Longo Borghini |
| 2021 | Anna van der Breggen | Annemiek van Vleuten | Cecilie Uttrup Ludwig |
| 2022 | Pauliena Rooijakkers | Veronica Ewers | Cecilie Uttrup Ludwig |
| 2023 | Ashleigh Moolman | Ane Santesteban González | Claire Steels |
| 2024 | Cédrine Kerbaol | Évita Muzic | Thalita de Jong |

## Vegeu també

* Emakumeen Bira

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
* Palmarès a cqranking.com
* Palmarès a cyclebase.nl
# Huo Jun

Huo Jun :
| Xinès tradicional: | Xinès tradicional: | 霍峻 |
| Xinès simplificat: | Xinès simplificat: | 霍峻 |
    En aquest nom xinès, el cognom és Huo (霍).
Huo Jun (? - 216) va ser originalment un oficial militar servint sota les ordres de Liu Biao durant el període dels Tres Regnes de la Xina. En el Romanç dels Tres Regnes, quan Liu Bei començà a manar sobre Jing, Huo Jun va deixar a Liu Biao i s'uní a Liu Bei. Huo Jun va seguir defenent de la ciutat de Jiameng (Jia Meng Cheng, 葭萌城) al Pas de Jiameng juntament amb la de Meng Da, qui havia recomanat Huo Jun a Liu Bei. En realitat, amb tot, Huo Jun serví a Liu Biao tot el camí fins al final, només després de la mort de Liu Biao, és quan ell va anar a servir sota Liu Bei. També, en realitat, Huo Jun estava estacionat en la Ciutat Jiameng (Jia Meng Cheng, 葭萌城) al Pas de Jiameng Pass per prou temps per si mateix, i fou només molt temps després que se li va unir Meng Da. Ja que Huo Jun i Meng Da servien a senyors diferents i només entraren en contacte l'un amb l'altre després que Meng Da s'havia unit a Liu Bei, és molt poc probable que es conegueren bé els dos i Meng Da Meng recomanara Huo Jun a Liu Bei, especialment quan es considera Liu Bei necessitaria algú de l'exterior que acaba d'arribar per recomanar-li un altre que ja era servint al seu càrrec per llarg temps.
Durant la conquesta de Liu Bei de Sichuan, Huo Jun se li encarregà de fer guàrdia a la important ciutat de Jiameng (Jia Meng Cheng, 葭萌城) al Pas de Jiameng ell a soles amb uns pocs centenars d'homes sota el seu comandament. Quan Liu Zhang uní forces amb Zhang Lu, Huo Jun va rebutjar de rendir-se a Zhang Lu quan s'ho va proposar i se va preparar per a la batalla vinent. Liu Zhang va enviar per atacar a Huo Jun a dos generals, Fu Jin (扶禁) i Xiang Cun (向存), dirigint uns mil homes; però no van poder prendre la ciutat després d'assetjar-la durant més d'un any. Huo Jun aleshores va llançar un contraatac sorpresa i va derrotar de totes passades l'exèrcit de Liu Zhang, matant a Xiang Cun (向存) en el procés, així Liu Zhang no va poder llançar més atacs després de la desastrosa derrota. Huo Jun posteriorment va aconseguir contenir al general de Zhang Lu Ma Chao amb èxit un any més, controlant l'avanç de Zhang Lu cap a Sichuan.
En els anys següents a Huo Jun se l'uní Meng Da; i durant l'etapa inicial de les lluites per Hanzhong, Huo Jun va predir correctament que l'estratègia correcta a prendre per part de Shu Han seria la defensiva, en lloc de sortir a atacar activament a l'exèrcit de Cao Wei. Meng Da no va tenir en compte aquest advertiment i va sortir a lluitar amb Zhang He igualment, sent derrotat.
És també sabut que Huo Jun era el pare del moderadament conegut oficial del Regne de Shu, Huo Yi. Després de la seva mort, Huo Jun va ser soterrat en Chengdu i Liu Bei en persona va assistir al seu funeral, i passà la nit a la tomba de Huo Jun.

## Família

* Fill
** Huo Yi (霍弋)

## Vegeu també

* Llista de persones dels Tres Regnes
# E512

La ruta europea E512 és una carretera que forma part de la Xarxa de carreteres europees. Comença a Remiremont (França) i finalitza a Mülhausen (França). Té una longitud de 77 km. Té una orientació d'est a oest.
Viccionari
# Red Bank (Tennessee)

Red Bank és una població dels Estats Units a l'estat de Tennessee. Segons el cens del 2000 tenia 12.418 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Red Bank tenia 12.418 habitants, 5.897 habitatges, i 3.290 famílies. La densitat de població era de 744,5 habitants/km².
Dels 5.897 habitatges en un 22,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 39,2% hi vivien parelles casades, en un 12,6% dones solteres, i en un 44,2% no eren unitats familiars. En el 37,9% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,1 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,77.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20% tenia menys de 18 anys, un 11,3% entre 18 i 24, un 31,3% entre 25 i 44, un 22% de 45 a 60 i un 15,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.848 $ i la renda mediana per família de 41.696 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.832 $ mentre que les dones 24.708 $. La renda per capita de la població era de 18.877 $. Entorn del 5,1% de les famílies i el 8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Red Bank». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Red Bank». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Setge d'Òtranto (1481)

El Setge d'Òtranto de l'any 1481 va ser la resposta de les tropes del Regne de Nàpols per a recuperar la ciutat i la fortalesa d'Òtranto, al sud d'Itàlia, que havia estat assetjada per les tropes otomanes i conquerida l'any 1480. Aquest nou setge de signe contrari va permetre recuperar la ciutat per al Regne de Nàpols.

## Antecedents

El 1480, les forces de l'Imperi Otomà, sota les ordres de Mehmet II, assetjaren infructuosament Rodes i ocuparen Òtranto i massacraren la majoria dels seus habitants, causant el pànic a Itàlia.

## El setge

Els napolitans, comandats per l'infant Alfons, duc de Calàbria, i fill de Ferran I de Nàpols establiren el setge per mar i terra, reforçant les fortificacions de Gallipoli, Bríndisi, Tàrent, Lecce, Nardò, Ugento, Castro, Alessano i San Cataldo, i durant les operacions va morir Giulio Antonio Acquaviva. A petició del papa, Maties Corví va enviar al general Balázs Magyar, per recuperar la fortalesa. La fortalesa, equipada amb muralles medievals, rebé el bombardeig damb projectils incendiaris. Amb la mort de Mehmet II, Sixt IV no va afluixar en els esforços de croada que va caure el 10 de setembre de 1481.

## Conseqüències

L'infant Alfons a continuació va dirigir-se a Albània a donar suport a una revolta, però no va atacar el port d'Avlona i el Papa va acordar amb la República de Venècia treure Ferran del Regne de Nàpols.

## Referències

* ↑ Housley, Norman. Crusading and the Ottoman Threat, 1453-1505 (en anglès). Oxford University Press, 2012, p. 12.
* 1 2 Setton, Kenneth Meyer. A History of the Crusades, Volume VI: The Impact of the Crusades on Europe (en anglès). Univ of Wisconsin Press, 1990, p. 333. ISBN 0299107442. «Setton»
* ↑ Fonseca, Cosimo Damiano; Sivo, Vito. Studi in onore di Giosuè Musca (en italià). Dedalo, 2000, p. 325. ISBN 8822040031.
* 1 2 Purton, Peter Fraser. A History of the Late Medieval Siege, 1200-1500 (en anglès). Boydell & Brewer, 2010, p. 385. ISBN 1843834499.
* ↑ Coxe, William. History of the House of Austria from Foundation of the Monarchy by Rhodolph of Hapsburgh to the Death of Leopold the Second: 1218 to 1792 (en anglès). Longman, Hurst, Rees, Orme, and Brown, 1820, p. 402.
# Ernst Lehr

Ernst Lehr (1896-1945) va ser un científic de materials i enginyer mecànic alemany.

## Biografia

Ernst Lehr va néixer el 4 de juliol de 1896 a Groß-Eichen (Alemanya), fill d'un pastor luterà. Després de graduar-se a l'escola secundària a Friedberg, Lehr va estudiar enginyeria mecànica i elèctrica a la Universitat Tècnica de Darmstadt amb Viktor Blaess i Enno Heidebroek, entre d'altres. Després es va incorporar a la Darmstädter Maschinenfabrik Carl Schenck AG com a enginyer de desenvolupament, on es va especialitzar en el desenvolupament de màquines de tensió-compressió d'alta freqüència basades en el principi de ressonància, màquines de flexió per fatiga i màquines de vibració torsional per a proves de resistència a la fatiga. Lehr es va doctorar l'any 1925 pels seus coneixements adquirits en el camp de la resistència dels materials, que va cridar una gran atenció.
El 1935, Lehr es va traslladar a l'Oficina Estatal de Proves de Materials de Prússia a Berlín-Dahlem com a cap dels departaments d'enginyeria mecànica i tecnologia mecànica, on va centrar la seva investigació en la determinació pràctica de la distribució de tensions en peces de màquines difícils de formar i la força. distribució en peces de màquines en moviment ràpid. A més, va rebre una plaça de professor com a professor particular a la TH Berlín, on també es va habilitar el 1936.
A instigació de l'Alt Comandament de la Kriegsmarine, Lehr va ser enviat a MAN a Augsburg el 1938, on va establir i va dirigir l'institut de recerca de mecànica i disseny per als fabricants de motors de vaixells alemanys. A més, va assumir la direcció de l'institut d'investigació per a vehicles a la planta MAN de Nuremberg. Allí es va ocupar de la suspensió dels vehicles i la capacitat de càrrega dels coixinets i va inventar la primera suspensió de barres de torsió amb la major deflexió de ressort per a vehicles pesants En un viatge de negocis a l'Oficina d'Armes de l'Exèrcit a Berlín, Lehr va morir en bombardeig el 1945.

## Referències

* ↑ Panther - Meilenstein der Panzertechnik Bemerkungen über ein wegweisendes Waffensystem, © 2014. ISBN 978-3-935107-10-5.
* ↑ Biographie, Deutsche. «Lehr, Ernst - Deutsche Biographie» (en alemany). [Consulta: 6 març 2023].