OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llista de municipis de La Rioja

* Ábalos
* Agoncillo
* Aguilar del Río Alhama
* Ajamil
* Albelda de Iregua
* Alberite
* Alcanadre
* Aldeanueva de Ebro
* Alesanco
* Alesón
* Alfaro
* Almarza de Cameros
* Anguciana
* Anguiano
* Arenzana de Abajo
* Arenzana de Arriba
* Arnedillo
* Arnedo
* Arrúbal
* Ausejo
* Autol
* Azofra
* Badarán
* Bañares
* Baños de Rioja
* Baños de Río Tobía
* Berceo
* Bergasa
* Bergasillas Bajera
* Bezares
* Bobadilla
* Brieva de Cameros
* Briñas
* Briones
* Cabezón de Cameros
* Calahorra
* Camprovín
* Canales de la Sierra
* Canillas de Río Tuerto
* Cañas
* Cárdenas
* Casalarreina
* Castañares de Rioja
* Castroviejo
* Cellorigo
* Cenicero
* Cervera del Río Alhama
* Cidamón
* Cihuri
* Cirueña
* Clavijo
* Cordovín
* Corera
* Cornago
* Corporales
* Cuzcurrita de Río Tirón
* Daroca de Rioja
* Enciso
* Entrena
* Estollo
* Ezcaray
* Foncea
* Fonzaleche
* Fuenmayor
* Galbárruli
* Galilea
* Gallinero de Cameros
* Gimileo
* Grañón
* Grávalos
* Haro
* Herce
* Herramélluri
* Hervías
* Hormilla
* Hormilleja
* Hornillos de Cameros
* Hornos de Moncalvillo
* Huércanos
* Igea
* Jalón de Cameros
* Laguna de Cameros
* Lagunilla del Jubera
* Lardero
* Ledesma de la Cogolla
* Leiva
* Leza de Río Leza
* Lumbreras
* Manjarrés
* Mansilla de la Sierra
* Manzanares de Rioja
* Matute
* Medrano
* Munilla
* Murillo de Río Leza
* Muro de Aguas
* Muro en Cameros
* Nájera
* Nalda
* Navajún
* Navarrete
* Nestares
* Nieva de Cameros
* Ocón
* Ochánduri
* Ojacastro
* Ollauri
* Ortigosa de Cameros
* Pazuengos
* Pedroso
* Pinillos
* Pradejón
* Pradillo
* Préjano
* Quel
* Rabanera
* El Rasillo de Cameros
* El Redal
* Ribafrecha
* Rincón de Soto
* Robres del Castillo
* Rodezno
* Sajazarra
* San Asensio
* San Millán de la Cogolla
* San Millán de Yécora
* San Román de Cameros
* Santa Coloma
* Santa Engracia del Jubera
* Santa Eulalia Bajera
* Santo Domingo de la Calzada
* San Torcuato
* Santurde de Rioja
* Santurdejo
* San Vicente de la Sonsierra
* Sojuela
* Sorzano
* Sotés
* Soto en Cameros
* Terroba
* Tirgo
* Tobía
* Tormantos
* Torrecilla en Cameros
* Torrecilla sobre Alesanco
* Torre en Cameros
* Torremontalbo
* Treviana
* Tricio
* Tudelilla
* Uruñuela
* Valdemadera
* Valgañón
* Ventosa
* Ventrosa
* Viguera
* Villalba de Rioja
* Villalobar de Rioja
* Villamediana de Iregua
* Villanueva de Cameros
* El Villar de Arnedo
* Villar de Torre
* Villarejo
* Villarroya
* Villarta-Quintana
* Villavelayo
* Villaverde de Rioja
* Villoslada de Cameros
* Viniegra de Abajo
* Viniegra de Arriba
* Zarratón
* Zarzosa
* Zorraquín
# Lluís Figa i Faura

Lluís Figa i Faura (Palamós, Baix Empordà, 6 de maig de 1918 - 11 de febrer de 1996) fou un advocat i jurista català.

## Biografia

Es llicencià en dret a la Universitat de Barcelona el 1940, i el 1950 va obtenir una plaça de notari a Barcelona, on va exercir fins a la seva jubilació. El 1973 fou nomenat degà del Col·legi de Notaris.
Alhora, del 1958 al 1963 fou catedràtic d'organització econòmica internacional a la facultat de ciències econòmiques de la Universitat de Barcelona. També fou president de l'Acadèmia de Jurisprudència i Legislació de Catalunya i magistrat del Tribunal Superior de la Mitra, d'Andorra. Al Segon Congrés Jurídic Català aportà una notable ponència sobre l'estatut personal i patrimonial dels cònjuges i va publicar nombrosos articles a la Revista Jurídica de Catalunya.
Fou membre emèrit de la secció de Filosofia i Ciències Socials de l'Institut d'Estudis Catalans i el 1993 va rebre la Creu de Sant Jordi.

## Obres

* Cómo se hace un testamento (1960)
* Manual de derecho civil catalán (1961)
* La validez de los actos y contratos otorgados por las sociedades mercantiles antes de su inscripción en el registro mercantil (1977)
* Cultura jurídica catalana (1979) a Revista Jurídica de Catalunya
* El dret civil catalá en perill (1993) a Revista Jurídica de Catalunya
* Josep Maria de Porcioles (1994) a Revista Jurídica de Catalunya

## Referències

* ↑ «Lluís Figa i Faura». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Institut d'Estudis Catalans. Memòria: curs 1995-1996, p. 142-146.
# Resolució 81 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 81 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 24 de març de 1950, tenint una comunicació del Secretari General de les Nacions Unides, el Consell va prendre nota de la Resolució 268 de l'Assemblea General de les Nacions Unides i va decidir basar-se en els principis que hi figuren en ell, produint-se una ocasió adequada.
La resolució es va aprovar amb 10 vots; la Unió Soviètica estava absent quan es va produir la votació.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1 a la 100 (1946 - 1953)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
* Text de la Resolució 268 de l'Assemblea General (PDF)
# Zagorodni

Zagorodni (en rus: Загородный) és un poble (un possiólok) de l'óblast d'Uliànovsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 247 habitants. Pertany al districte d'Uliànovsk.

## Referències

* ↑ «Численность населения Алнашского района в разрезе населённых пунктов на 1 января 2008 года». Алнашский районный Совет депутатов. Arxivat de l'original el 2012-04-11. [Consulta: 20 febrer 2010].
* ↑ «Селения Симбирского уезда. III. Ключищенская волость.». web.archive.org, 10-10-2010. Arxivat de l'original el 2010-10-10. [Consulta: 30 octubre 2019].
* ↑ Край Ильича: Памят.места [Ульяновска и обл.]/Редкол.: Н. А. Кузминский, М. Х. Валкин, Г.Н, Фёдоров. — 2-е изд.-Саратов: Приволж. кн. изд-во (Ульян. отд-ние), 1985. — с. 303.
# West Point (Califòrnia)

West Point és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 746 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, West Point tenia 746 habitants, 305 habitatges, i 203 famílies. La densitat de població era de 77 habitants/km².
Dels 305 habitatges en un 25,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,6% hi vivien parelles casades, en un 14,4% dones solteres, i en un 33,4% no eren unitats familiars. En el 26,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,86.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,4% tenia menys de 18 anys, un 5,9% entre 18 i 24, un 20% entre 25 i 44, un 30% de 45 a 60 i un 19,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.417 $ i la renda mediana per família de 27.794 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.028 $ mentre que les dones 22.500 $. La renda per capita de la població era d'11.439 $. Entorn del 28,2% de les famílies i el 33,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- West Point». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- West Point». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Distribució triangular

En teoria i estadística de probabilitats, la distribució triangular és una distribució de probabilitat contínua amb el límit inferior a, el límit superior b i el mode c, on a < b i a ≤ c ≤ b.

## Generació de variables aleatòries distribuïdes triangularment

Donada una variada aleatòria U extreta de la distribució uniforme en l'interval (0,1), després la variació
$X={\begin{cases}a+{\sqrt {U(b-a)(c-a)}}&{\text{ for }}0<U<F(c)\\&\\b-{\sqrt {(1-U)(b-a)(b-c)}}&{\text{ for }}F(c)\leq U<1\end{cases}}$
on $F(c)=(c-a)/(b-a)$, té una distribució triangular amb paràmetres $a,b$ i $c$. Això es pot obtenir a partir de la funció de distribució acumulada.

## Ús de la distribució

La distribució triangular s'utilitza normalment com a descripció subjectiva d'una població per a la qual només hi ha dades de mostra limitades, i especialment en els casos en què la relació entre variables és coneguda però les dades són escasses (possiblement a causa de l'alt cost de recollida). Es basa en un coneixement del mínim i del màxim i una "conjectura inspirada" sobre el valor modal. Per aquests motius, la distribució triangular s'ha anomenat distribució de "manca de coneixement".

### Simulacions empresarials

Per tant, la distribució triangular s'utilitza sovint en la presa de decisions empresarials, especialment en simulacions. En general, quan no se sap molt sobre la distribució d'un resultat (per exemple, només els seus valors més petits i més grans), és possible utilitzar la distribució uniforme. Però si també es coneix el resultat més probable, llavors el resultat es pot simular mitjançant una distribució triangular.

### Gestió de projectes

La distribució triangular, juntament amb la distribució PERT, també s'utilitza àmpliament en la gestió de projectes (com a entrada al PERT i, per tant, al mètode del camí crític (CPM)) per modelar esdeveniments que tenen lloc dins d'un interval definit per un valor mínim i màxim.

### Difuminació d'àudio

La distribució triangular simètrica s'utilitza habitualment en el trampat d'àudio, on s'anomena TPDF (funció de densitat de probabilitat triangular).

### Formació de feixos

La distribució triangular té una aplicació a la formació de feixos i la síntesi de patrons.

## Referències

* ↑ Zach. «An Introduction to the Triangular Distribution» (en anglès). https://www.statology.org,+28-01-2021.+[Consulta: 25 juny 2023].
* ↑ «Archived copy» (en anglès). www.asianscientist.com. Arxivat de l'original el 7 abril 2014. [Consulta: 12 gener 2022].
* ↑ «Archived copy» (en anglès). Arxivat de l'original el 23-9-2006. [Consulta: 23 setembre 2006].
* ↑ Ma, Nam Nicholas. «Distributed beamforming from triangular planar random antenna arrays». A: MILCOM 2015 - 2015 IEEE Military Communications Conference (en anglès), 2015, p. 553–558. DOI 10.1109/MILCOM.2015.7357501. ISBN 978-1-5090-0073-9.
# Barranc de les Vaqueres

El Barranc de les Vaqueres, és un barranc del terme de Sant Esteve de la Sarga, a la zona de Sant Esteve de la Sarga.
Es forma a 1.155 m. alt., a lo Clotó, per la unió del barranc de la Cleda amb el barranc de la Llau Xica. Des d'aquell lloc davalla cap al nord-est, i arriba a l'est del poble de Sant Esteve de la Sarga, on s'aboca en el barranc de Sant Esteve de la Sarga.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Premi Maria Antònia Oliver de Novel·la

El Premi Maria Antònia Oliver de Novel·la, és un premi de novel·la en llengua catalana convocat pel Departament de Cultura de l'Ajuntament de Manacor i la Institució Pública Antoni Maria Alcover i entregat dins els Premis Ciutat de Manacor. Porta el nom de l'escriptora manacorina Maria Antònia Oliver.
Al premi s'hi poden presentar novel·les inèdites de temàtica lliure, escrites en català. Té una dotació de 5.000 euros i l'obra guanyadora es publica a l'editorial Món de llibres.

## Guanyadors

* 2013: Rosa Planas per Nòmina encriptada
* 2014: Jaume Pons Lladó per Mentre el llop encara aleni
* 2015: Maria Antònia Perelló Femenia per La venjança del lliri
* 2016: Rosa Pagès Pallisé per Negra
* 2017: Josep Masanés per Pluja de fang
* 2018: Àngels Fitó per Aparicions, mixtures i altres revelacions, posteriorment publicat amb el títol Divines mutacions
* 2019: Xavier Gimeno per Ofici de bastardia
* 2020: Jordi Ortiz i Casas per La Casa dels Bressols
* 2021: desert
* 2022: Toni Arencón Arias per El blau de totes les ombres

## Referències

* ↑ «PREMIS CIUTAT DE MANACOR, DE LITERATURA I ARTS PLÀSTIQUES». web de l'ajuntament de Manacor, 23-05-2013 [Consulta: 27 setembre 2020]. Arxivat 20 de setembre 2021 a Wayback Machine.
* ↑ https://www.manacor.org/ca/noticies/premis-ciutat-de-manacor-2013
* ↑ https://www.arabalears.cat/premium/cultura/premis-Ciutat-Manacor-presentats_0_1283271788.html
* ↑ https://manacormanacor.com/art/2954/lliurament-dels-premis-ciutat-de-manacor-2015-de-novella-poesia-teatre-assaig-i-arts-plastiques
* ↑ https://www.arabalears.cat/partforana/Convocats-Premis-Ciutat-Manacor_0_1741625980.html
* ↑ https://www.manacor.org/ca/noticies/els-autors-guanyadors-dels-premis-ciutat-de-manacor-2017-presenten-ledicio-en-paper-de-les
* ↑ Barceló, Miquel. «Els Ciutat de Manacor, uns premis en femení». Ara Balears, 26-05-2018. Arxivat de l'original el 2023-01-27. [Consulta: 15 febrer 2023].
* ↑ «Les quatre autores guanyadores dels Premis Ciutat de Manacor presenten l'edició de les seves obres literàries». Mallorca actual, 15-12-2018 [Consulta: 4 agost 2021].
* ↑ https://www.manacor.org/ca/noticies/els-ciutat-de-manacor-premien-els-treballs-de-xavier-gimeno-laia-carbonell-josep-tomas-i
* ↑ https://manacormanacor.com/art/18060/els-premis-ciutat-de-manacor-ja-tenen-guanyadors
* ↑ «Els Premis Ciutat de Manacor premien els treballs d'Antoni Puig, Josep M. Diéguez i Mireia Cassanyes». dBalears, 05-06-2021 [Consulta: 30 juny 2021]. Arxivat 15 de juny 2021 a Wayback Machine.
* ↑ «Els Premis Ciutat de Manacor premien els treballs de Carme Sánchez, Tomeu Caldentey i Toni Arencón». Manacor Manacor, 12-06-2022 [Consulta: 12 juny 2022].
# Mediateca de Perpinyà

La Mediateca de Perpinyà és un centre cultural de la ciutat de Perpinyà, de la comarca del Rosselló, a la Catalunya del Nord. És la figura que substitueix l'antiga Biblioteca Municipal.
Està situada a la confluència del carrer de Sant Salvador (actualment d'Émile Zola) amb el de la Universitat, al barri de Sant Jaume, però a la ratlla amb el de la Real.
En l'actualitat, 2017, forma una petita xarxa de biblioteques, amb quatre seus: la central, la Biblioteca Barande, al Vernet, la Biblioteca Bernat Nicolau, al nord del barri de l'Estació, als mateixos locals on es troba el Museu de les monedes i medalles Josep Puig i la Biblioteca Jean d'Ormesson, al barri del Molí de Vent.
És una biblioteca - mediateca moderna, en la qual s'ofereixen, a part dels serveis tradicionals d'una biblioteca enriquida per un bon fons d'elements audiovisuals, uns amplis serveis en línia.

## Referències

* ↑ La Mediateca de Perpinyà en els ortofotomapes de l'IGN
# La Pedraja de Portillo

La Pedraja de Portillo és un municipi de la província de Valladolid, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 1.102 | 1.117 | 1.083 | 1.055 | 1.098 | 1.106 | 1.111 | 1.076 | 1.045 | 1.145 | 1.146 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | | | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | | | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | | PSOE | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | | GMI | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | | PSOE | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | | PSOE | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Ángel Luis Torrero Merino | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Ángel Luis Torrero Merino | PSOE | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | Henar González Salamanca | PP | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |
# Mas Canyís (Banyeres del Penedès)

El Mas Canyís és una masia de Banyeres del Penedès (Baix Penedès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La masia es compon per un conjunt d'edificis, l'habitatge i un celler. El celler presenta una senzilla porta amb llinda i unes cobertes a dues vessants. L'habitatge, molt modificat, consta de dues façanes, ja que estatja la casa dels amos i la dels masovers. L'edifici té tres pisos. La façana de la dreta, la dels habitatges dels amos, és d'estructuració relativament recent, així com el baluard que la precedeix. La façana més antiga és la de la casa dels masovers. És precedida també per un baluard amb porta d'arc rebaixat que mena a un petit i allargat pati. Consta de tres plantes. Els baixos encara denoten l'existència d'un arc de mig punt dovellat en la porta d'entrada. La segona i tercera planta tenen totes les obertures modificades en donar-los una forma quadrada (golfes) o rectangular (segona planta). Les cobertes són de dues vessants. Tot el conjunt és arrebossat i emblanquinat.

## Història

La masia fou construïda en diferents etapes. El celler, les modificacions en l'estructura de l'habitatge, i el modern baluard, són relativament recents. En uns terrenys d'aquest mas es descobrí el 1960 un jaciment arqueològic, el qual fou estudiat per Salvador Vilaseca. Pertanyia a una necròpoli del període IV de la primera edat del ferro. Entre les troballes destacar una urna amb les restes òssies i l'arnés d'un guerrer.

## Vegeu també

* Poblat ibèric de Can Canyís

## Referències

* 1 2 «Mas Canyís». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Mas Canyís». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Masoveria Cirés

La Masoveria Cirés és una obra d'Argentona (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa de pagès de planta baixa i dos pisos d'un cos perpendicular a la façana, amb teulada a dues vessants amb el carener perpendicular a la façana.
A la banda sud té un cos de planta baixa amb terrat afegit a la façana durant la segona meitat del segle xx. A la façana hi ha la data 1835.

## Referències

* 1 2 «Masoveria Cirés». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 maig 2020].
# Masoveria de Campa

La Masoveria de Campa és una obra d'Oristà (Lluçanès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada al darrere del mas Campa, casa de la qual havia estat masoveria, la construcció és de planta rectangular, gairebé quadrada, amb murs de pedres irregulars i força morter. Algunes de les reconstruccions dels murs han estat fetes amb parament de fang.
El teulat és a una sola vessant orientat a Nord-est.
Actualment s'utilitza com a cort de porcs.

## Referències

* 1 2 3 «Masoveria de Campa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2017].
# Mel·lífer blanc-i-negre

El mel·lífer blanc-i-negre (Sugomel niger) és un menjamel, un ocell de la família dels melifàgids (Meliphagidae) i única espècie del gènere Sugomel.

## Hàbitat i distribució

Habita les sabanes àrides de la major part d'Austràlia. Amb hàbits nòmades, arriba amb freqüència fins a les zones humides.

## Descripció

* És un petit menjamel, amb 10 – 12 cm de llarg, bec llarg, prim i una mica corbat cap avall. Cua curta. Notable dimorfisme sexual.
* Mascles contrastats blanc i negre. Cap, coll i parts superiors negres. Zones inferiors blanques amb una banda negra a longitudinal a través del pit.
* Femella amb cap i parts superiors marrons i zones inferiors pàl·lides.

## Taxonomia

Aquesta espècie ha estat inclosa al gènere Certhionyx fins als treballs de Driskell et Christidis 2004 i de Christidis et Boles 2008 que propiciaren la inclusió dins el monotípic gènere Sugomel.

## Referències

* ↑ «Mel·lífer blanc-i-negre». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 22/04/2022(català)
* ↑ Amy C. Driskell et Les Christidis. (2004). Phylogeny and evolution of the Australo-Papuan honeyeaters (Passeriformes, Meliphagidae). Molecular Phylogenetics and Evolution, vol. 31, no 3, p. 943–960 (PMID: 15120392, DOI 10.1016/j.ympev.2003.10.017)
* ↑ L.Christidis, W.E. Boles. (2008). Systematics and taxonomy of Australian birds. CSIRO Publishing, Collingwood, Australia. ISBN 978-0-643-09602-8
# Mel·lífer d'Alor

El mel·lifer d'Alor (Myzomela prawiradilagae) és un ocell de la família dels melifàgids (Meliphagidae).

## Hàbitat i distribució

Viu als boscos de l'illa d'Alor, a les illes Petites de la Sonda.

## Taxonomia

Es tracta d'una espècie de recent descripció.

## Referències

* ↑ M Irham, H Ashari, Suparno, CR Trainor, P Verbelen, MY Wu i FE Rheindt. 2019. A new Myzomela honeyeater (Meliphagidae) from the highlands of Alor Island, Indonesia. Journal of Ornithology. https://doi.org/10.1007/s10336-019-01722-2.
# María Francisca Valle Fuentes

María Francisca Valle Fuentes (Ronda, 1964) és una advocada i política catalana. Llicenciada en dret per la Universitat de Barcelona (1988), és màster en dret de família i de la infància a la mateix universitat (2011). Des de 2007 és militant de Ciutadans.
A les eleccions municipals de 2015 va ser elegida regidora a l'Ajuntament de Cerdanyola del Vallès, i com a tal va ser consellera comarcal del Vallès Occidental. Va abandonar els càrrecs locals després que el 22 de març de 2016 substituís Jesús Galiano com a diputada al Parlament de Catalunya per Ciutadans. En les eleccions al Parlament de Catalunya de 2017, va ser reelegida diputada a la cambra catalana. Advocada amb despatx propi, ha estat en exercici des del 1990. Viu a Cerdanyola del Vallès.

## Referències

* ↑ «Distribució de regidors». Ajuntament de Cerdanyola del Vallès.
* 1 2 3 «Fitxa de la diputada en l'onzena legislatura». Parlament de Catalunya. [Consulta: 11 setembre 2018].
# Kondràkovo

Kondràkovo (en rus: Кондраково) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 373 habitants. Pertany al districte municipal de Múrom.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.