OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Víctor Soler Beneyto

Víctor Soler Beneyto (Gandia, 24 d'octubre, 1980) és un polític valencià, diputat a les Corts Valencianes en la IX i XI legislatura.

## Biografia

És llicenciat en Ciències polítiques i de l'administració per la Universitat de València i diplomat en Gestió i administració pública per la Universitat Jaume I.
Militant del Partit Popular de la Comunitat Valenciana (PP), de 2007 a 2012 fou president de Nuevas Generaciones a Gandia. De 2010 a 2011 fou assessor de la consellera Isabel Bonig en la seua etapa al capdavant d'Infraestructures, Territori i Medi Ambient al Consell de la Generalitat Valenciana presidit per Francisco Camps en un primer moment i després per Alberto Fabra.
A les eleccions municipals espanyoles de 2011 fou escollit regidor de l'ajuntament de Gandia, on també ha estat primer tinent d'alcalde, portaveu del grup municipal popular i regidor d'administració i coordinació de govern.
Des de 2012 és secretari general del PPCV de Gandia i vocal del Comitè executiu regional. El setembre de 2015 va substituir en el seu escó Manuel Llombart Fuertes, elegit diputat a les eleccions a les Corts Valencianes de 2015.
El 2021 va accedir a la presidència de l'executiva local del PP a Gandia i un any més tard va renunciar a ser el candidat a l'alcaldia de Gandia en favor de l'exconseller Juan Carlos Moragues. Soler va ocupar el quart lloc a les llistes del PP a les eleccions municipals de 2023 obtenint l'acta de regidor. També el 2023, a les eleccions a les Corts Valencianes, va obtindre l'acta de diputat i va ser elegit secretari primer de la Mesa de les Corts.

## Referències

* ↑ Víctor Soler Beneyto Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., Noticias de Gandía
* ↑ «Fitxa de les Corts valencianes». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 14 setembre 2015].
* ↑ Fabra, Barberá y Llombart renuncian a su acta de diputado en las Cortes, El País, 31 de juliol de 2015
* ↑ García, Ana Isabel Llopis. «Víctor Soler: "Jamás encontrará nadie en mí un obstáculo que nos desvíe de nuestro objetivo"» (en espanyol europeu), 17-10-2022. [Consulta: 5 juliol 2023].
* ↑ García, Ana Isabel Llopis. «Víctor Soler asume el cargo de Secretario Primero de la Mesa de Les Corts» (en espanyol europeu), 27-06-2023. [Consulta: 5 juliol 2023].

## Enllaços externs

* Web de Víctor Soler Arxivat 2018-08-28 a Wayback Machine.
# Villazopeque

Villazopeque és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca d'Odra-Pisuerga.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 101 | 100 | 75 | 78 |
# Wilhelm Piec

Wilhelm Jerzy Piec, nascut Wilhelm Pietz, (Świętochłowice, 2 de novembre de 1915 - Świętochłowice, 4 d'abril de 1954) fou un futbolista polonès de les dècades de 1930 i 1940.
La seva carrera pel que fa a clubs, transcorregué entre el Naprzód Lipiny i l'AKS Chorzów. Fou internacional amb la selecció de Polònia, amb la qual disputà el Mundial de 1938.
El seu germà Ryszard Piec també fou futbolista.

## Referències

* 1 2 Perfil a eu-football.info
# Wilhelm Pfeffer

Wilhelm Friedrich Philipp Pfeffer va ser un botànic alemany. Nasqué el 9 de març de 1845 a Grebenstein i morí el 31 de gener de 1920 a Kassel.
Es va doctorar a la Universitat de Göttingen esent alumne de Nathanael Pringsheim (1823-1894). Estudià i va fer recerques a Marbourg, Würzburg i Bonn. Va ser professor de botànica aTübingen i després, 1887, a Leipzig on dirigí també el Jardí Botànic. Des de 1897 va ser membre de la Royal Society i membre de l'Académie des sciences de París. És autor de Handbuch der Pflanzenphysiologie (en dos volums, 1881) i de Studien zür Energetik der Pflanze (1892).
Estudià els fenòmens de l'osmosi i va ser un dels primers de posar a punt un membrana semipermeable. Va estudiar les pressions osmòtiques i va demostrar que la pressió necessària per diluir el sucre és proporcional a la seva concentració. Pfeffer treballà principalment amb Julius von Sachs (1832-1897) sobre la fisiologia vegetal.

## Referències

* ↑ «Pfeffer, Wilhelm Friedrich Philipp (1845-1920)». Author Details - International Plant Names Index (IPNI).
* ↑ Stafleu, Frans Antonie; Cowan, Richard. «Pfeffer, Wilhelm Friedrich Philipp». A: Taxonomic literature : a selective guide to botanical publications and collections with dates, commentaries and types (en anglès). Utrecht: Bohn, Scheltema & Holkema, 1976-1988, p. 218-220.
* ↑ Debus, Allen G. (ed.). World Who’s Who in Science. A Biographical Dictionary of Notable Scientists from Antiquity to the Present (en anglès). Chicago: Marquis-Who’s Who, 1968, p. xvi + 1855.
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
# Volta a Hongria 2018

La Volta a Hongria 2018 va ser la 39a edició de la Volta a Hongria. La cursa es va disputar entre el 14 i el 18 d'agost de 2018 entre les viles de Siófok i Budapest, després d'un recorregut de 864,9 km distribuïts en un pròleg i cinc etapes. La cursa formava part del calendari UCI Europa Tour 2018 amb una categoria 2.1.

## Equips

L'organització convidà a prendre part en la cursa a tres equips equips continentals professionals, tretze equips continentals i tres seleccions nacionals:

## Etapes

| Etapa | Data | Recorregut | Km | Guanyador | Líder |
| Pròleg | 14 d'agost | Siófok – Siófok | 3,5 | Patrick Schelling | Patrick Schelling |
| 1ª etapa | 15 d'agost | Balatonalmádi – Keszthely | 153,8 | Manuel Belletti | Manuel Belletti |
| 2a etapa | 16 d'agost | Velence – Székesfehérvár | 190,5 | Matteo Moschetti | Manuel Belletti |
| 3ª etapa | 17 d'agost | Cegléd – Hajdúszoboszló | 206,6 | Andriy Bratashchuk | Manuel Belletti |
| 4ª etapa | 18 d'agost | Karcag – Miskolc | 182,3 | Nikodemus Holler | Manuel Belletti |
| 5ª etapa | 19 d'agost | Budapest – Budapest | 128,2 | Nikodemus Holler | Manuel Belletti |

### Pròleg

Font: ProCyclingStats :
Font: ProCyclingStats :

### Etapa 1

Font: ProCyclingStats :
Font: ProCyclingStats :

### Etapa 2

Font: ProCyclingStats :
Font: ProCyclingStats :

### Etapa 3

Font: ProCyclingStats :
Font: ProCyclingStats :

### Etapa 4

Font: ProCyclingStats :
Font: ProCyclingStats :

### Etapa 5

Font: ProCyclingStats :

## Classificació final

Font: ProCyclingStats :

## Referències

* ↑ «2018 Tour de Hongrie (2.1)». procyclingstats.com.

## Enllaços externs

* Web oficial
# Monàkovo (Vladímir)

* Per a altres significats, vegeu «Monàkovo».
Monàkovo (en rus: Монаково) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 4 habitants. Pertany al districte municipal de Sóbinka.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Toulon-sur-Arroux

Toulon-sur-Arroux és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 4.353 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1953 | Jean Loriau | |
| 1953-1964 | Jean Bernigaud | |
| 1964-1971 | Jean Loriau | |
| 1971-1985 | Pierre Suchot | |
| 1985-1995 | Louis Frizot | |
| 1995-2008 | Paul Dumont | |
| 2008- | Bernard Guillot | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 1.925 | 1.953 | 2.057 | 2.028 | 1.867 | 1.630 | 1.607 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Barraca XIII (Aiguamúrcia)

La Barraca XIII és una obra d'Aiguamúrcia (Alt Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una gran construcció, exempta i composta de tres estances, orientada al SE. La coberta és de pedruscall i el portal dovellat. La cornisa és horitzontal amb una filada de pedres col·locades al rastrell.
La primera estança és rectangular, amida: fondària 2'15m. Amplada 2'00m. Conté una menjadora, està coberta amb falsa cúpula, alçada màxima 2'90m. L'estança central és de planta ovalada. Fondària 3'10m. Amplada 2'73m. Conté una menjadora i està coberta amb una falsa cúpula, alçada màxima 2'85m. La tercera estança és de planta circular, diàmetre 2'180m. Està coberta amb falsa cúpula, alçada màxima 2'50m, i conté un cocó.

## Referències

* 1 2 «Barraca XIII». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 agost 2018].
# Materials mesoporosos

Segons la IUPAC, un material mesoporós és aquell que conté porus amb diàmetres compresos entre els 2 i els 50 nm.
En el context dels nanomaterials, les recomanacions de la IUPAC classifiquen els materials porosos segons la mida dels seus porus:
* Materials microporosos, aquells que tenen un diàmetre de poro inferior a 2 nanòmetres.
* Materials mesoporosos, aquells materials amb un diàmetre de porus intermèdi, d’entre 2 i 50 nanòmetres.
* Materials macroporosos, aquells amb un diàmetre de porus superior a 50 nm.
Els materials mesoporosos típics inclouen òxids de silici i alumini, així com òxids de metalls de transició com el niobi, tàntal, titani, zirconi, ceri i estany. Tot i això, el material mesoporós més destacat és el carbó mesoporós, que s'usa en diverses aplicacions d'emmagatzament d'energia. El carbó actiu també pot tenir una estructura mesoporosa, així com microporosa, depenent de les condicions en que es sintetitzi.

## Referències

* ↑ «International Union of Pure and Applied Chemistry». Pure and Applied Chemistry, 86, 2, 01-02-2014, pàg. 85–85. DOI: 10.1515/pac-2014-5028. ISSN: 1365-3075.
# Josep Maria Mallol Suazo

Josep Maria Mallol i Suazo (Barcelona, 1910 - Barcelona, 1986) és un pintor molt reconegut a qui la crítica assenyalava com un dels noms cabdals de la pintura no avantguardista de postguerra. Cal tenir en compte que la crítica dels vuitanta donava poca rellevància a tot allò que no fossin avantguardes. No obstant això, encara que des de finals dels seixanta l'obra de Mallol tenia poca ressonància pública, els diaris de Barcelona van donar gran notorietat a la mort de l'artista a 1986, explica el seu biògraf Francesc Miralles Bofarull, qui en el seu llibre sobre el mestre Mallol Suazo reivindica que la història de l'art contemporani ha rebutjat, en nom de les avantguardes, una part de la creació artística. No és que les tendències academicistes, realistes o burgeses hagin estat menystingudes, sinó que han estat esborrades de la història, diu Miralles.
Abans de dedicar-se a la pintura de forma definitiva i en un inici de la seva carrera signà dibuixos humorístics amb el pseudònim de Lollam.
Es formà a l'Escola de la Llotja amb Fèlix Mestres com a professor de dibuix i Ramon Calsina de pintura. Col·laborà realitzant dibuixos humorístics a Virolet, L'Esquitx o En Patufet on el seu germà Lluís també hi dibuixà.
Exposà a la Sala Parés i a altres sales de Barcelona, d'Espanya així com a diferents ciutats europees i americanes. Visqué a l'estranger algunes temporades, concretament a Itàlia i Brasil. Fou guardonat amb diversos premis i medalles: el primer, a l'Exposició de Primavera del 1936; el premi Nonell el 1939; les exposicions de Belles Arts de Barcelona de 1942 (on obtingué el diploma de tercera classe amb l'obra La lectura) i 1944; el concurs de Montserrat de 1947 i a la Bienal Hispano Americana de Madrid de 1951, any en què deixà de participar en concursos i exposicions oficials.
Destaquen els quadres de paisatge i figura femenina pel domini tècnic i per la seva desimboltura inicial.

## Obres

* c. 1930, La lectura. Oli sobre tela, 73 x 60 cm
* 1946, Retrat de dona. Oli sobre tela, 60 x 50 cm
* 1949, Interior d'Eivissa. Oli sobre tela
* 1951, Figura en interior. Oli sobre tela. Premi extraordinari de la Primera Biennal Hispano-Americana, 1951.
* 1958, Dues nenes italianes. Oli sobre tela

## Referències

* ↑ «Exposición Nacional de Bellas Artes de Barcelona, 1942». ABC, 19-07-1942, p. 17.
* ↑ Socias, pàgina 155

## Bibliografia

* Socias, Jaume. Pintura Catalana en el castell de la Geltrú (en castellà). Barcelona: Selecta, 1976. ISBN 84-298-0429-3.
* Miralles, Francesc. Mallol Suazo (en català). Barcelona. Lunnwerg Editores, S.A.1995. ISBN 84-7782-372-3.

## Enllaços externs

* «Josep Maria Mallol Suazo». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Johnny Schuth

Johnny Schuth (7 de desembre de 1941) és un exfutbolista francès.

## Selecció de França

Va formar part de l'equip francès a la Copa del Món de 1966.

## Referències

* ↑ Stats a racingstub.com
* ↑ Profile a encyfoot
# Johnny Roqueta

Johnny Roqueta és un personatge de ficció que protagonitza la sèrie de còmic homònima. Fou creat per Rafel Vaquer el 1982 i aparegué per primera vegada a la revista Cul de sac.

## Orígens

La idea original partí de crear uns personatges quotidians i en aquell moment els rockers eren molt presents a Barcelona amb referents com Los Rebeldes o Loquillo entre d'altres. En va fer una versió per a l'Editorial Bruguera, una adaptació per la revista Mortadelo, i el personatge nomia Choni Biela. Va funcionar fins que contactaren amb l'autor de la revista El Jueves. A la revista comença a treballar amb Joan Tharrats com a guionista. Es traduïren les planxes de Cul de sac al castellà i la col·laboració era setmanal.

## Publicacions

* PENDONES DEL HUMOR (1983, EL JUEVES) 7 : JOHNNY ROQUETA
* PENDONES DEL HUMOR (1983, EL JUEVES) 12 : JOHNNY ROQUETA
* PENDONES DEL HUMOR (1983, EL JUEVES) 16 : JOHNNY ROQUETA
* PENDONES DEL HUMOR (1983, EL JUEVES) 26 : JOHNNY ROQUETA
* PENDONES DEL HUMOR (1983, EL JUEVES) 37 : JOHNNY ROQUETA. Nº 5
* PENDONES DEL HUMOR (1983, EL JUEVES) 52 : JOHNNY ROQUETA
* PENDONES DEL HUMOR (1983, EL JUEVES) 63 : JOHNNY ROQUETA. OLD Nº 7 BRAND
* PENDONES DEL HUMOR (1983, EL JUEVES) 70 : JOHNNY TEAM
* PENDONES DEL HUMOR (2000, EL JUEVES) -NUEVOS- 45 : JOHNNY ROQUETA
* JOHNNY ROQUETA. COMO UN AMOTO (2007, DIBBUKS) : JOHNNY ROQUETA. COMO UN AMOTO
* JUEVES, EL (2008, EL JUEVES) -LUXURY GOLD- 37 : JOHNNY ROQUETA
* JOHNNY ROQUETA (2008, AJ. PALMA) : JOHNNY ROQUETA 1982-2008. TANTO TIEMPO PA ESTO
* JOHNNY ROQUETA (2016, DOLMEN) 1 : JOHNNY ROQUETA. 1982-1985
* JOHNNY ROQUETA (2016, DOLMEN) 2 : JOHNNY ROQUETA 1985-1986
* JOHNNY ROQUETA (2016, DOLMEN) 3 : JOHNNY ROQUETA 1986-1987

## Referències

* ↑ «JOHNNY ROQUETA (1982, VAQUER) - Ficha de saga en Tebeosfera». [Consulta: 6 abril 2019].
* ↑ FLORENTINO FLOREZ, JUAN ROIG, THARRATS, VAQUER. Johnny Roqueta (1982-2008) Tanto tiempo pa esto (en català i castellà). 2008. Palma: Ajuntament de Palma, p. 288. ISBN 978-8489034-27-3.
# Fossano

Fossano és un municipi italià, situat a la regió del Piemont i a la província de Cuneo. L'any 2007 tenia 24.293 habitants.

## Fills il·lustres

* Giovanni Juvenal Ancina (1545-1604), metge, beat i compositor musical.
# Font de sa Mata Escrita

La font de sa Mata Escrita, també dita font de sa Mata Vella, és una font que es troba a la possessió de sa Mata Escrita o de sa Mata Vella, al terme municipal d'Algaida, a Mallorca. És una font de mina o qanat amb una longitud d'uns 81 m i amb 6 pous d'aireig. Aquesta possessió fou de la família de Ramon Llull des del temps de la conquesta de Mallorca (1229-1231).
Hom pot accedir al pou mare a través d'unes escalonades subterrànies. La mina consta d'una galeria principal que parteix del pou mare, a més d'una altra per la recollida marginal d'aigües que desemboca al començament de la galeria principal. Aquesta galeria secundària és més alta que la principal, amb una volta de mig punt, feta de pedra seca com les parets laterals.

## Referències

* 1 2 «Sa Mata Escrita». Web de l'Agrupació Fotogràfica d'Algaida. [Consulta: 6 novembre 2016].
# Josep Maria Carrera i Macià

Josep Maria Carrera i Macià (Navarcles, Bages, 25 de juny de 1937) és un metge ginecòleg considerat un dels més rellevants en la seva especialitat de Medicina Perinatal.
L'any 1962 es llicencià en medicina i cirurgia a la Universitat de Santiago de Compostel·la, s'especialitza en Obstetrícia i Ginecologia l'any 1965 a la Maternitat Provincial de Barcelona, dirigida llavors pel professor Santiago Dexeus. Més tard s'especialitza en Medicina Perinatal a diversos centres, entre els quals destaca el Centre Llatinoamericà de Perinatologia (CLAP). Cap del Servei d'Obstetrícia i Medicina Perinatal de l'Institut Universitari Dexeus de Barcelona del 1973 fins al 2002, any de la seva jubilació. Del 2003 fins al 2009 va ocupar el càrrec de secretari General de la World Association of Perinatal Medicine i el 2011. Catedràtic visitant de la Facultat de Medicina de la Universitat de Coimbra (1987). És el fundador de la ONG Matres Mundi de Barcelona. És autor de 42 llibres, 102 capítols i 223 articles científics. Va ser nomenat doctor honoris causa per les Universitats de Coïmbra, de Montevideo i de Buenos Aires.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Josep Maria Carrera: ginecòleg especialista en Medicina Perinatal, fundador de Matres-Mundi». Societat Catalana de Pediatria, 2013. Arxivat de l'original el 2017-10-21. [Consulta: 20 octubre 2017].
* ↑ «El navarclí Josep Maria Carrera serà doctor honoris causa per la Universitat de Buenos Aires». Regió 7, 07-03-2014 [Consulta: 22 octubre 2017].

## Bibliografia

* Carrera Macià, Josep Maria. Memorias de un ginecólogo: una historia de superación personal. Barcelona: Edhasa, 2017
# Josep Serra i Santa

Josep Serra i Santa, també conegut com a Josep Serrasanta (Buenos Aires, Argentina, 1916 - Valldoreix, 1998), fou un pintor català.

## Biografia

Va néixer a Buenos Aires de pares catalans –el pare era de Guissona i la mare, de Vilamitjana– i va viure des de la infantesa a Catalunya, concretament a Sabadell. Va estudiar a la Llotja, amb Francesc Gimeno. També va tenir Sebastià M.de Plaja de professor. A més de Sabadell, va viure també a Vilamitjana. Com a pintor es va decantar pels paisatges de petits pobles abandonats i pels temes rurals, tot i que també va fer natures mortes, murals al tremp, al fresc i a l'oli en diverses esglésies del país. A la capital del Segrià pintà les tres voltes de la Seu Nova de Lleida i les esglésies del Carme, de Sant Pere o de Sant Pau, al barri de la Mariola. A Camarasa pintà les tres parets del presbiteri de l'església parroquial. Però destaca el mural que feu a l'església de Santa Maria de la Salut de Castelldefels (1850-58), on va pintar 480 m² de les seves parets. L'any 1950 va fer una exposició individual a Terrassa i també feu altres exposicions a Barcelona, Madrid, Bilbao, València, París, els EUA i el Japó. El seu estil clàssic es basa en l'ús enèrgic de l'espàtula i dels colors brillants.

## Premis

* Gran Premi Internacional de Cannes (1964)
* Grand Croix du Commandeur au Mérite National Française

## Referències

* 1 2 «Josep Serrasanta (1916-1998)». Museo Gustavo de Maeztu. Arxivat de l'original el 27 d’octubre 2014. [Consulta: 16 octubre 2014].
* ↑ Barberà, Jaume «Josep Serrasanta, mil mirades i una pinzellada». Diari de Sabadell, 14 i 15 maig 2022, pàg. 14.
* ↑ «Josep Serra i Santa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Climente Hernández, Javier. «Plàstica en l'àmbit celebratiu catòlic». [Consulta: 16 octubre 2014].
# Julio Maragall

Julio Maragall (Barcelona, 1936) és un escultor i arquitecte veneçolà d'ascendència catalana.

## Biografia

Nascut a Catalunya durant la guerra civil, el 1939 va exiliar-se amb els seus pares, a Veneçuela, país originari de la seva mare.
Entre 1959 i 1961 va estudiar a la Facultat d'Arquitectura i Urbanisme de la Universitat Central de Venezuela, on rep classes d'arts plàstiques, ceràmica, joieria i escultura. El 1961 es trasllada als Estats Units on realitza estudis d'arquitectura paral·lelament als estudis d'art i escultura a la Universitat Cornell. El 1965 torna a Veneçuela i a partir de 1974 dona classes de disseny a la Universitat Simón Bolívar (fins a 1983). El 1984 és nomenat coordinador d'arquitectura d'aquesta universitat i, a partir del 1985, s'encarrega de la càtedra d'escultura, de la qual és encara docent. Ha estat membre de la Comissió Assessora del Departament de Disseny i Estudis Urbans, de la Comissió de Desenvolupament de la Planta Física i del Consell Assessor de la Coordinació Docent d'Arquitectura de la USB. Inicialment va treballar escultures en ferro per després utilitzar la fusta i el buidatge en bronze. El 1988 crea la seu Simón Bolívar civil al Passeig José María Vargas de Caracas. El 1989 realitza la primera exposició de bronzes, sempre sobre la figura femenina en composició amb volums. El 1996 realitza l'obra A Simón Bolívar al Parc de la Barceloneta, a Barcelona.

## Família

Julio Maragall és fill del també escultor Ernest Maragall i Noble i net del poeta Joan Maragall i de Clara Noble.
És nebot de Jordi Maragall i Noble, Joan-Anton Maragall i Noble i Helena Maragall, així com cosí germà de Pasqual Maragall, 127è President de la Generalitat de Catalunya, Ernest Maragall i Mira, Pau Malvido, Jordi Maragall i Mira i Joan-Anton Maragall i Garriga. És també oncle valencià de Cristina Maragall.

## Referències

* ↑ 309 juliol Maragall a la web de l'Ajuntament de Barcelona

## Enllaços externs

* Obres de Julio Maragall Arxivat 2014-11-05 a Wayback Machine.
* Biografia de Julio Maragall