OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Adult Film Database

Adult Film Database (AFD) és una base de dades de pornografia a internet en anglès que intenta mantenir registres de totes les pel·lícules pornogràfiques i actors pornogràfics. Això inclou filmografies, biografies parcials, ressenyes, fotografies de pel·lícules per a adults etiquetades i categoritzades, així com un bloc de la indústria per a adults actualitzat regularment que inclou les últimes notícies sobre artistes adults, pel·lícules, directors, estudis, lloc web actualitzacions i notícies per a adults diverses d'arreu del món.

## Fundació i sinopsi

Va ser creat l'any 1991 sota el nom de Sodomite' per un estudiant universitari. Aquest va ser un intent d'omplir el buit de l'absència temporal de la Internet Adult Film Database (IAFD) i com a projecte de desenvolupament web. L'any 1999 el seu nom es va canviar a AdultFilmDatabase.com. Avui, AdultFilmDatabase.com és un gran competidor de la base de dades de pel·lícules per a adults d'Internet.
Inspirant-se tant en Internet Adult Film Database com en IMDb i establint llaços amb pilars de la indústria com Vivid Entertainment, Hustler, Wicked i Digital Playground AdultFilmDatabase.com inclou informació sobre més de 100.000 pel·lícules per a adults i 60.000 intèrprets (actualitzat el març de 2019).
Dirigit per un equip de marits i dones, Adult Film Database va ser la primera base de dades d'adults en línia que inclou vídeos i artistes tant heterosexuals com gais.
L'1 d'octubre de 2007, la base de dades de pel·lícules per a adults va ser esmentada en un article sobre la base de dades de pel·lícules per a adults d'Internet de l'equivalent en línia del diari brasiler Folha de S.Paulo.

## Polèmica

L'octubre de 2007, la base de dades de pel·lícules per a adults va desmentir els rumors que la llegendària intèrpret de cinema per a adults Tamara Lee (nascuda el 30 de juliol de 1969) havia mort de SIDA. La notícia va ser coberta per Adult Video News (AVN) en un article el 23 d'octubre de 2007.

## Referències

* ↑ Alexa Internet. «Adultfilmdatabase.com Site Info». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 5 desembre 2021].
* ↑ «Brazilian Online Newspaper Article». [Consulta: 1r octubre 2007].
* ↑ «Tamara Lee Death Rumors Debunked». Arxivat de l'original el 2015-04-30. [Consulta: 23 octubre 2007].

## Enllaços externs

* Web oficial
# Ernesto Fabián Canobbio Bentaberry

Ernesto Fabián Canobbio Bentaberry (Montevideo, 8 de març de 1980), conegut simplement com a Fabián Canobbio, és un exfutbolista professional uruguaià que jugava com a migcampista. Va ser 9 cops internacional amb el seu país.

## Referències

* ↑ «Fabián Canobbio - Player profile» (en anglès). [Consulta: 20 març 2022].
* ↑ «Fabián Canobbio - AUF». [Consulta: 20 març 2022].
# Pallissa a la Figuerosa

La Pallissa a la Figuerosa és una obra de Tàrrega (Urgell) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Construcció rural de secció quadrangular, recolzada en un marge i estructurada a partir de parament de blocs de pedra calcària (excepte a les obertures, on és sorrenca), de mida mitjana i ben falcats amb pedra més petita. Aquest mètode constructiu permet que hi hagi poc lligam de terra, i a les cantonades, on també s'empra, s'hi han afegit blocs de pedra similars als de la resta de la pallissa. La coberta és d'un aiguavés i té les teules en bon estat amb alguns retocs amb planes de fibrociment. L'estructura és de bigues de fusta, llates, teules i algunes planxes de fibrociment. El portal és d'arc de descàrrega format a partir d'una llinda de pedra treballada i un arc adovellat de pedra. Els brancals estan formats per grans blocs de pedra sorrenca treballada i la llinda conserva la inscripció "1866". L'interior de la cabana està molt deteriorat, amb presència de runa però en un relatiu bon estat. Una de les cantonades està fumada, segurament per la presència original d'un foc a terra. L'exterior està força degradat i rodejat per la vegetació. Els elements més característics de la pallissa són els penjadors de fusta, a l'interior, i la finestra espitllera, a la paret est de l'exterior. De manera annexa, també s'observa una construcció auxiliar de pedra seca devastada i plena de vegetació.

## Referències

* ↑ «Pallissa a la Figuerosa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 2 setembre 2021].
# Robert John Braidwood

Robert John Braidwood (29 de juliol de 1907- 15 de gener de 2003) va ser un arqueòleg i antropòleg estatunidenc un dels creadors del corrent anomenat Arqueologia procesual o Nova arqueologia.
Nasqué a Detroit, Michigan, i va ser educat a la Universitat de Michigan, on es va graduar en arquitectura el 1933. L'any següent i fins a 1938 es va unir a l'expedició a la vall del riu Amuq al nord de Síria sota les ordres de l'arqueòleg James Henry Breasted. El 1937 es va casar amb l'arqueòloga Linda Schreiber que va ser també la seva companya en la feina. Es va especialitzar en civilitzacions antigues mesopotàmiques com la de Sumer.
El 1943 va esdevenir Doctor en filosofia per la Universitat de Chicago i professor d'antropologia i, un cop jubilat, professor emèrit fins a la seva mort.
El 1947, Braidwood assabentat dels estudis de Willard Libby per aconseguir datacions absolutes basades en el carboni-14, va proporcionar-li les primeres mostres antigues per a ser datades.
En les seves expedicions al Kurdistan va incorporar botànics i zoòlegs per tal de poder aclarir el procés del pas de l'agricultura de recol·lecció a les formes agrícoles del Neolític.
Aplicant les noves tecnologies va poder recollir, per primera vegada, mostres de l'ADN de la sang en utensilis antics.
Metodològicament va introduir la idea de les hipòtesis comprovables en l'arqueologia.

## Fonts i enllaços externs

* Stephen L. Brusatte, "Robert John Braidwood", in Encyclopedia of Anthropology ed. H. James Birx (2006, SAGE Publications; ISBN 0-7619-3029-9)
* University of Chicago obituary
* Photograph of the Amuq Plain expedition, 1936
# Èusebes

«Èusebes» té aquests significats:
Èusebes（grec antic: Εὐσεβής, llatí: Pius) era un sobrenom donat a diversos reis hel·lenístics, amb el significat de 'pietós'. El portaren els monarques següents:
* Ariarates IV Èusebes, rei de Capadòcia 220-163 aC
* Ariarates V Èusebes Filopàtor, rei de Capadòcia 163-130 aC
* Ariarates IX Èusebes Filopàtor, rei de Capadòcia 100-85 aC
* Ariobarzanes III Èusebes Filoromà, rei de Capadòcia 51-42 aC
* Ariarates X Èusebes Filadelf, rei de Capadòcia 42-36 aC
* Antíoc X Èusebes Filopàtor, rei selèucida 114-96 aC
* Antíoc X Èusebes Filopàtor, rei selèucida 95-88 aC

## Referències

* «Eusebes». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
# Palafit

Els palafits (de l'italià palafitta) són edificacions suportades per xanques, pilars o simples estaques, construïdes sobre aigües tranquil·les com llacs, rius de corrent lent i llacunes dels atols.

## Història

Les construccions palafítiques han existit tant en èpoques recents com en èpoques remotes, en diversos pobles de diferents nivells culturals. Els jaciments arqueològics més importants, els trobem als llacs de Suïssa i en algunes zones d'Alemanya, França i Itàlia. Excepcionalment, s'han conservat construccions d'aquest tipus al poblat neolític de La Draga, a l'estany de Banyoles.
En algunes zones del sud de la Xina, Àsia sud-oriental, Indonèsia i Papua Nova Guinea, els palafits són encara prou comuns. També a l'Amèrica del Sud existeixen construccions importants sobre llacs i als marges dels rius Orinoco i Amazones, així com als llacs de Veneçuela i Xile.
A principis del segle xvi, l'italià Amerigo Vespucci va associar els palafits del llac veneçolà de Maracaibo amb els habitatges de Venècia. Per això, va donar el nom de Veneçuela, petita Venècia, a aquest país.

## Enllaços externs

* Palafits a Texas Arxivat 2008-09-07 a Wayback Machine..
# Acte de fe de la inquisició

Acte de fe de la inquisició (també anomenat Tribunal de la inquisició) és un oli sobre taula de petit format que va pintar Francisco de Goya entre 1812 i 1819 i que representa un acte de fe, o acusació per delictes contra la religió catòlica, del tribunal de la Inquisició espanyola que se celebra a l'interior d'una església. Diversos reus encuirats i en actitud submisa són sotmesos a un procés davant de la presència de nombrós públic. L'obra va pertànyer a Manuel García de la Prada, i actualment es troba a la Reial Acadèmia de Belles Arts de San Fernando de Madrid.

## Anàlisi del quadre

El quadre pertany a una sèrie en la qual figuren Corrida de toros, Casa de bojos i Processó de deixuplinants. Es tracta d'un conjunt que representa alguns dels aspectes més terribles de la realitat espanyola de començaments del segle xix. Tots ells reflecteixen motius de costums que la il·lustració i les idees liberals (a les quals per aquesta època s'adscrivia Goya) pretenien reformar, encara que trobaven l'oposició de la política absolutista de Ferran VII d'Espanya.
Un dels trets que defineixen aquesta sèrie és la presència de la crueltat, ja que els imputats poden acabar condemnats a mort en la foguera, com podrien indicar, simbòlicament, les flames pintades en les seves coroces.
Tots els personatges en primer terme apareixen individualitzats, ben caracteritzats en l'acompliment del seu paper, mentre que el fons l'ocupa una massa anònima enquadrada per una arquitectura gòtica i una atmosfera claustrofòbica.
Quant a la composició, Goya divideix la taula en dues zones de llum contrastades. D'una banda, la dels processats i els inquisidors, que se situen en primer terme. En penombra, al fons, la multitud que assisteix a l'acte de fe està desdibuixada, el que la presenta com un tot informe.

## Referències

* BOZAL, Valeriano, Francisco Goya, vida y obra, Madrid, Tf, 2005, 2 vols. (Aficiones, 5-6), vol. 2, págs. 170-171. ISBN 978-84-96209-39-8.

## Enllaços externs

* Fitxa de l'obra en «InfoGoya», pàgina de la Universitat de Saragossa i la Institució «Fernando el Católico» - Consell Superior d'Investigacions Científiques, 1996.
# Elvir Bolić

Elvir Bolić (Zenica, 10 d'octubre de 1971) és un exfutbolista bosnià, que ocupava la posició de davanter. És el màxim golejador de la història de la selecció de Bòsnia i Hercegovina.

## Trajectòria

Comença la seua carrera al club de la seua ciutat natal, el Čelik, de 1988 a 1991. Forma part d'una generació del Celik que va arribar a la selecció nacional, juntament amb Mirsad Hibić, Nermin Šabić i Senad Brkić.
El 1991 passa a l'Estrella Roja de Belgrad, en principi a l'equip juvenil i després al primer planter. Eixe any, en una concentració de la selecció iugoslava a França, anuncia que no hi retorna a Belgrad, en aquells moments en situació bèl·lica. Va marxar a Turquia, on ha estat un dels forans que més partits han disputat a la Süper Lig, tot jugant amb Galatasaray SK (1992), Gaziantepspor (1993-95), Fenerbahçe SK (1995-2000), Istanbulspor (2003-04), Gençlerbirligi i Malatyaspor (2004-2005) He left for Gençlerbirliği S.K.. Al 30 d'octubre de 1996, militant al Fenerbahçe, un gol seu va trencar la imbatibilitat a casa del Manchester United en competició europea, en peu des de feia quatre dècades.
També va militar al Rayo Vallecano i a l'NK Rijeka.

## Selecció

Bolić ha jugat 52 cops amb la selecció de futbol de Bòsnia i Hercegovina, tot marcant 24 gols.
El 2008, ja retirat, va ser assistent del combinat del seu país.

## Referències

* ↑ «Turkish delight for Bolic». UEFA.com, 22-07-2003 [Consulta: 14 desembre 2008].
* ↑ «Bolic to lead Gençlerbirligi attack». UEFA.com, 01-07-2004 [Consulta: 14 desembre 2008].
* ↑ «Bosnia-Herzegovina sack Kodro». UEFA.com, 17-05-2008 [Consulta: 17 juliol 2008]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2008-07-08. [Consulta: 14 gener 2010].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Amazona (gènere)

Amazona és un gènere de lloros, ocells de la família dels psitàcids, nadius de la zona neotropical, incloent Mèxic i les illes del Carib.
La major part dels membres del gènere són predominantment de color verd. S'alimenten principalment de llavors, nous i fruites, completant la dieta amb fulles verdes.

## Taxonomia

Aquest gènere es classifica en 34 espècies vives i dues extintes en època històrica:
* amazona festiva meridional (Amazona festiva).
* amazona festiva septentrional (Amazona bodini).
* amazona de pit vinós (Amazona vinacea).
* amazona de Tucumán (Amazona tucumana).
* amazona de Prêtre (Amazona pretrei).
* amazona de Jamaica becfosca (Amazona agilis).
* amazona frontblanca (Amazona albifrons).
* amazona de Jamaica becclara (Amazona collaria).
* amazona de Cuba (Amazona leucocephala).
* amazona de la Hispaniola (Amazona ventralis).
* amazona de Puerto Rico (Amazona vittata).
* amazona de coroneta lila (Amazona finschi).
* amazona galtagroga (Amazona autumnalis).
* amazona de l'Equador (Amazona lilacina).
* amazona diademada (Amazona diadema).
* amazona frontvermella (Amazona viridigenalis).
* amazona de Yucatán (Amazona xantholora).
* amazona de Dufresne (Amazona dufresniana).
* amazona galtablava (Amazona rhodocorytha).
* amazona de Bouquet (Amazona arausiaca).
* amazona de Saint Lucia (Amazona versicolor).
* amazona capgroga (Amazona oratrix).
* amazona de clatell groc (Amazona auropalliata).
* amazona frontgroga (Amazona ochrocephala).
* amazona d'espatlles grogues (Amazona barbadensis).
* amazona frontblava (Amazona aestiva).
* amazona mercenària (Amazona mercenarius).
* amazona farinosa septentrional (Amazona guatemalae).
* amazona farinosa meridional (Amazona farinosa).
* amazona de Kawall (Amazona kawalli).
* amazona imperial (Amazona imperialis).
* amazona cuavermella (Amazona brasiliensis).
* amazona d'ales taronja (Amazona amazonica).
* amazona de Saint Vincent (Amazona guildingii).
* amazona de Martinica (Amazona martinicana). Extint.
* amazona de Guadalupe (Amazona violacea). Extint.

## Referències

* ↑ Josep del Hoyo i J. Nigel. Illustrated checklist of the birds of the world. Vol.1, Non passerines. Lynx Edicions, 2014. ISBN 978-84-96553-94-1
Viccionari
# Selecció femenina de futbol d'Ucraïna

La selecció femenina de futbol d'Ucraïna representa a l'Ucraïna a les competicions futbolístiques femenines de seleccions nacionals. Ocupa la 23ª posició al Ranking FIFA i l'Eurocopa 2009, on va caure a la primera fase, és fins ara la seua única aparició a una fase final.

## Actual plantilla

Convocatòria de setembre de 2016 per a l'Eurocopa 2017. Les banderes representen la lliga on juga la jugadora.
| Porteres | Porteres | Defenses | Defenses | Centrecampistes | Centrecampistes | Davanteres | Davanteres |
| 01 | Iryna Zvarich | 02 | Olga Basanska | 03 | Veronika Andrujiv | 07 | Yana Kalinina |
| 23 | Kateryna Samson | 04 | Anastasia Filenko | 08 | Olga Boichenko | 10 | Irina Kochnieva |
| | | 05 | Mariana Ivanishin | 09 | Vera Djatel | 16 | Olga Ovdiychuk |
| | | 18 | Irina Vasiliuk | 15 | Iya Andruschak | 17 | Darina Apanaschenko |
| | | 22 | Daria Kravets | 19 | Jristina Yeromenko | 20 | Tatiana Kozirenko |
| | | | | 21 | Tamila Jimich | | |

## Històric

| Primer partit | Ucraïna 0-2 Rússia (29/08/1993) |
| Majors victòries | Ucraïna 8-0 Belarús (02/08/2014) |
| Majors derrotes | Brasil 7-0 Ucraïna (14/01/1996) | Estats Units 7-0 Ucraïna (10/07/2005) |
| Millor resultat al Mundial | |
| Millor resultat als Jocs Olímpics | |
| Millor resultat a l'Eurocopa | Primera Fase (2009) |
| Millor posició al Ranking FIFA | 16è (2008) |
| Pitjor posició al Ranking FIFA | 24è (2013) |
| Jogadora amb més internacionalitats | Ludmila Pekur (55) |
| Jogadora amb més gols | Darina Apanaschenko (27) |
JOCS OLÍMPICS :
| Edició | Classificació | Classificació | Fase final | Fase final | Fase final | Fase final | Fase final |
| Edició | | | Setzens de final | Vuitens de final | Quarts de final | Semifinals | Final / Bronze |
| 1996 | Mundial 1995 |
| 2000 | Mundial 1999 |
| 2004 | Mundial 2003 |
| 2008 | Mundial 2007 |
| 2012 | Mundial 2011 |
| 2016 | Mundial 2015 |
| MUNDIAL ||||||||||
| Edició | Classificació | Classificació | Fase final | Fase final | Fase final | Fase final | Fase final |
| Edició | Fase regular | Play-offs | Setzens de final | Vuitens de final | Quarts de final | Semifinals | Final / Bronze |
| 1991 | Eurocopa 1991 |
| 1995 | Eurocopa 1995 |
| 1999 | Islàndia ¹ | Alemanya |
| 2003 | França ¹ |
| 2007 | Noruega ¹ |
| 2011 | Polònia ¹ | Itàlia |
| 2015 | Gal·les ¹ | Itàlia |
| EUROCOPA ||||||||||
| Edició | Classificació | Classificació | Fase final | Fase final | Fase final | Fase final | Fase final |
| Edició | Fase regular | Play-offs | Setzens de final | Vuitens de final | Quarts de final | Semifinals | Final / Bronze |
| 1984 |
| 1987 |
| 1989 |
| 1991 |
| 1993 |
| 1995 | Rússia ¹ |
| 1997 | Segona Divisió |
| 2001 | Islàndia ¹ | Anglaterra |
| 2005 | Txèquia ¹ |
| 2009 | Eslovàquia ¹ | Eslovènia | | Països Baixos ¹ |
| 2013 | Belarús ¹ | Islàndia |
| 2017 | Romania ¹ |
¹ Fase de grups. Selecció eliminada mitjor possicionada en cas de classificació, o selecció classifica pitjor possicionada en cas d'eliminació.

## Referències

* ↑ «FIFA». Arxivat de l'original el 2018-06-16. [Consulta: 29 octubre 2016].
# Det Kongelige Teater

El Det Kongelige Teater (Teatre Reial) és un teatre nacional de Dinamarca, construït de 1872 a1874 i situat al Kongens Nytorv de Copenhaguen.
El teatre va ser fundat el 1748, en primer lloc com el teatre del rei i després, com el teatre del país. Acull l'òpera, el Royal Danish Ballet, concerts de música clàssica per l'Orquestra Reial de Dinamarca i teatre. L'edifici va ser dissenyat per l'arquitecte Vilhelm Dahlerup (1836–1907). Les obres van començar el 1872, al mateix lloc on hi havia el teatre anterior. Va ser inaugurat el 15 d'octubre del 1874. La sala major pot rebre uns 1600 espectadors. El 1931 s'hi va afegir una segona sala més petita. El teatre depèn del Ministeri de Cultura danès.

## Enllaços externs

* Pàgina web del teatre
# Zburător

Zburător en romanès vol dir "volador" i fa referència a un esperit itinerant de folklore romanès que fa l'amor amb les donzelles de nit. De vegades se l’anomena zmeu, una altra criatura semblant a un drac, amb aspectes més humans.
El "zburător" o "sburător" també pot referir-se a un dimoni que adopta la forma d'un home guapo i jove i visita les dones mentre dormen, com l'íncub.
Dimitrie Cantemir va escriure sobre aquest mite a Descriptio Moldaviae (1714-1716). El "zburator" apareix com "un fantasma, un home jove i guapo que arriba a mitjanit a les dones, especialment les casades recentment i fa coses indecents amb elles, tot i que no pot ser vist per altres persones, ni tan sols per aquells amb qui interactua".
Les referències posteriors a aquest mite apareixen al poema romàntic de Ion Heliade Rădulescu Zburătorul.
El mite reapareix a la literatura romàntica tardana, en poemes com Călin (file de poveste) i Luceafărul (L'estrella del vespre) (1884) del poeta romanès Mihai Eminescu.

## Referències

* 1 2 Frederick Garber. Romantic Irony. John Benjamins Publishing Company, 1 gener 1988, p. 194–. ISBN 978-90-272-8616-1.
# Necròpoli de Cartago

La necròpoli de Cartago fou el lloc on es feien els enterraments a la Cartago púnica. S'ha excavat i estava formada per centenars de pedres (esteles o lapides) blanques amb els signes de Tanit (un triangle amb un cercle) o de Baal Hammon (un disc solar amb una lluna creixent)
# Grèvol fosc

El grèvol fosc (Dendragapus obscurus) és una espècie d'ocell de la família dels fasiànids (Phasianidae) que habita boscos de coníferes des del sud d'Alaska, a través del Canadà occidental, a la llarga de les muntanyes Rocoses fins als Estats Units, arribant fins a Arizona, Nou Mèxic i Colorado.
# Acte de fe de Maní

L'acte de fe de Maní va ser un succés ocorregut en la localitat de Maní (Yucatán) el 12 de juliol de 1562. Es va tractar d'un acte de fe en el qual van ser incinerats un nombre considerable d'imatges de culte, objectes sagrats i còdexs de la cultura maia. Va ser la conclusió d'un procés inquisitorial iniciat per Diego de Landa —provincial primer de la província franciscana de Yucatán— amb el suport de l'alcalde major contra els indígenes que mantenien un adoratori clandestí a la regió.

## Relació dels fets

Diego de Landa va arribar a Yucatán en 1549, on va ocupar el lloc d'ajudant del guardià provincial a Izamal. En 1562, Landa va establir un tribunal de la Inquisició en el poblat maia de Maní, amb el propòsit de posar fi a les pràctiques religioses dels maies. De fet, Landa sabia que malgrat les campanyes de cristianització empreses en la península, els indígenes seguien rendint culte a les seves antigues divinitats. En establir el tribunal a Maní, Landa va començar a interrogar als indígenes i a confiscar els seus objectes religiosos, la qual cosa incloïa no només imatges sinó els còdexs.
Abans de l'establiment del tribunal, a Maní s'havia tingut notícia de la crucifixió d'un nen per part dels indígenes, la qual cosa d'acord amb alguns especialistes és resultat del sincretisme religiós propi de les societats recentment cristianitzades. Posteriorment, uns alumnes de l'escola van portar al prior del convent la mostra de la realització de cultes pagans als voltants de Maní, de manera que Landa es va veure obligat a actuar per la pressió de les autoritats civils de la regió. Cal assenyalar també que Maní gaudia de certs privilegis en la mesura que es va sotmetre voluntàriament al poder espanyol. D'aquesta forma les autoritats indígenes mantenien el control de la terra i la ciutat, la qual cosa no era vist amb bons ulls per Francisco de Montejo i altres espanyols, que també s'oposaven a la protecció dels franciscans cap als indígenes.

## Referències

* 1 2 3 Casares G. Cantón, Raúl; Duch Colell, Juan; Antochiw Kolpa, Michel; Zavala Vallado, Silvio et ál. Yucatán en el tiempo, 1998. ISBN 970 9071 04 1.
* ↑ Knorozov i Ershova, : 30.
# Elvir Baljić

Elvir Baljić (Sarajevo, 8 de juliol, 1974) és un futbolista bosnià i, anteriorment, iugoslau.
Format al FK Željezničar, passant posteriorment al seu rival ciutadà, el FK Sarajevo. Des de 1994 juga al futbol turc, a nombrosos equips, entre ells Bursaspor, Fenerbahçe SK, Galatasaray SK, Ankaragücü i Istanbulspor, amb un breu parèntesi al futbol espanyol, al Reial Madrid i al Rayo Vallecano. Amb la selecció bosniana ha marcat 34 gols en 38 partits, i té el rècord de jugador que més gols ha marcat en un sol partit de la selecció (4).

## Referències

* ↑ «Bosnia and Herzegovina in focus» (en anglès). UEFA.com, 07-11-2011. [Consulta: 14 gener 2012].

## Enllaços externs

* Perfil
# Dean Mathey

Dean Mathey (Nova York, 23 de novembre de 1890 − Princeton, 16 d'abril de 1972) va ser un tennista i home de negocis estatunidenc.

## Torneigs de Gran Slam
### Dobles masculins: 1 (0−1)

| Resultat | Núm. | Any | Torneig | Parella | Oponents | Marcador |
| Finalista | 1. | 1914 | U.S. National Championships | George Church | Maurice McLoughlin Tom Bundy | 4−6, 2−6, 4−6 |
# Yetta (cràter)

Yetta és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 9 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim alemany (derivat d'Henrietta), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1997.

## Referències

* ↑ «Yetta». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Barton Gellman

Barton David Gellman (nascut el 3 de novembre de 1960) és un periodista i escriptor estatunidenc conegut pels seus articles guanyadors del premi Pulitzer sobre els atemptats de l'11 de setembre de 2001, sobre la poderosa vicepresidència de Dick Cheney i sobre les revelacions sobre la vigilància global.

## Referències

* ↑ «Washington Post wins Pulitzer Prize for NSA spying revelations; Guardian also honored» (en anglès). The Washington Post.

## Enllaços externs

* Barton Gellman - Lloc web oficial (anglès)