OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Biblioteca Nacional de Moçambic

La Biblioteca Nacional de Moçambic és un edifici construït en 1904 per allotjar la llavors Oficina d'hisenda de l'Àfrica Oriental Portuguesa. L'edifici fou projectat per l'arquitecte Mário Veiga, i va acollir la biblioteca el 1961. Està situada a l'Avenida 25 de Setembro, a Maputo.
La Biblioteca Nacional de Moçambic també és responsable del sistema de dipòsit legal de Moçambic.

## Estructura organitzativa

L'estructura organitzativa de la Biblioteca Nacional de Moçambic va ser creada per Diploma ministerial del Ministeri de Cultura de Moçambic n. 103/92 de 22 de juliol. Es van establir quatre unitats de la Biblioteca Nacional, a saber:
* La Direcció, que s'encarrega de la gestió global de la biblioteca;
* Departament de Tecnologia i Capacitació, que porta a terme el processament tècnic de tots els materials rebuts per la Biblioteca Nacional, consulta sobre el funcionament de les sales de lectura i dipositari, assegura un servei de consulta general i la informació bibliogràfica, i implementa la formació institucional.
* Departament de Preservació i Conservació, que s'encarrega de la conservació, la restauració i la unió dels materials de la Biblioteca Nacional.
* Divisió d'Administració i Finances, que gestiona l'administració bàsica, finances i recursos humans i relacions públiques de la Biblioteca Nacional. També coordina el Sistema Nacional de Bibliotecas Públicas.

## Referències

* ↑ Roteiro Histórico, em Índico, Série III, Nº 09 Setembro/Outubro 2011, página 80
* ↑ Notícias. «Biblioteca Nacional celebra hoje 54 anos», 28-08-2015.
* ↑ «Major Libraries in Africa». United Nations Economic Commission for Africa, ECA Library. Arxivat de l'original el 2012-10-14. [Consulta: 28 desembre 2015].
* ↑ Info Diário. «Biblioteca Nacional divulga decreto sobre depósito legal», 03-08-2015.
* ↑ Ministério da Cultura de Moçambique. «Biblioteca Nacional de Moçambique». Arxivat de l'original el 2016-04-08. [Consulta: 22 febrer 2017].

## Vegeu també

* Llista del patrimoni arquitectònic de Moçambic

## Enllaços externs

* Moçambique Arxivat 2016-03-28 a Wayback Machine. a Biblioteca Digital Lusófona
* Conjunto do Edifício dos Correios e do Edifício da Biblioteca
# Extensible HyperText Markup Language

L'XHTML (acrònim de eXtensible Hyper Text Markup Language) és el llenguatge de marques pensat per substituir l'HTML. L'XHTML té, bàsicament, les mateixes funcionalitats que l'HTML només que compleix les especificacions més estrictes de l'XML. Per exemple tots els tag s'han de tancar apropiadament i han d'estar escrits en minúscules. És una part de l'XML, així els documents XHTML es poden tractar amb les eines que hi ha per XML. I és més fàcil desenvolupar-ne un intèrpret, indicat sobretot amb aparells d'escassos recursos com ara els mòbils.

## Vegeu també

* AsciiDoc

## Referències

* ↑ "HTML vs. XHTML" (anglès)
* ↑ "The WHATWG Blog - XHTML5 in a nutshell" (anglès)

## Enllaços externs

* Documents relacionats disponibles a la pàgina de traduccions al català del W3C:
* XHTML™ 1.0: El Llenguatge d'Etiquetat Hipertextual Extensible - Una Reformulació d'HTML 4.0 en XML 1.0 Arxivat 2005-02-06 a Wayback Machine..
* XHTML™ Bàsic Arxivat 2005-02-20 a Wayback Machine..
* XHTML™ Bàsic (Una altra traducció).
* Preguntes més freqüents d'HTML i XHTML Arxivat 2004-12-21 a Wayback Machine..
# Colibrí d'orelles morades

El colibrí d'orelles morades (Colibri serrirostris) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae) que habita garrigues, sabanes i praderies del centre i sud-est de Bolívia, sud del Brasil i nord-oest de l'Argentina.

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d'Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia
# Melichthys niger

Melichthys niger és un peix teleosti de la família dels balístids i de l'ordre dels tetraodontiformes.

## Morfologia

Pot arribar als 50 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes del Pacífic occidental (des de Ryukyu fins a les Tuamotu), del Pacífic oriental (des de Califòrnia fins a Colòmbia), de l'Atlàntic occidental (des de Florida i les Bahames fins al Brasil), de l'Atlàntic oriental (Santa Helena, Cap Verd i São Tomé) i de les costes occidentals de l'oceà Índic (KwaZulu-Natal).

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Santa Maria Magdalena de Vida

Santa Maria Magdalena de Vida, o Santuari de Nostra Senyora de Vida és un santuari del terme comunal rossellonès d'Argelers, a la Catalunya del Nord. Està situat a la zona sud-oest del terme comunal, a uns 3 quilòmetres en línia recta del nucli vell d'Argelers.
La pietat popular li ha dedicat diverses edicions de Goigs a la Mare de Déu de Vida que canten en una de les estrofes: "Ab lo poble vos veneran / vostres devots hermitans / vullau conservar, vos pregan / de Argelés los habitants / concediu gracias molt grans / fent cessar las malaltías".

## Referències

* ↑ Santa Maria Magdalena de Vida en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ «Goigs a la Mare de Déu de Vida d'Argelers». [Consulta: 2024].
# Duygu Yetiş

Duygu Yetiş (Istanbul, 22 de març de 1985) és una actriu turca, que va assolir la fama internacional amb el personatge d'Elif de la série de televisió Hercai, on interpreta una adolescent.

## Referències

* ↑ «Duygu Yetiş... SETTE DOĞUM GÜNÜ SÜRPRİZİ !..» (en turc), 24-03-2015. [Consulta: 11 març 2020].
* ↑ «Atv Hercai Dizisi Elif Aslanbey Rolü ile İzlediğimiz Duygu Yetiş Kimdir,Nereli,Kaç Yaşında Evli mi?» (en turc). Arxivat de l'original el 2019-12-06. [Consulta: 11 març 2020].
* ↑ «Las claves de 'Hercai', la telenovela revelación de 2019 que está arrasando en Turquía» (en castellà). [Consulta: 11 març 2020].
* ↑ «Hercai'nin 32. bölümüne Elif damgası! Hercai'nin Elif'i Duygu Yetiş hakkındaki gerçekle şoke etti!» (en turc). [Consulta: 11 març 2020].

## Enllaços externs

* Entrevista (turc)
# Youenn Drezen

Youenn Drezen (Yves Le Drézen, Pont-l'Abbé, 1899 -An Oriant, 1972 fou escriptor bretó, conegut com a Corentin Cariou o Tin Gariou. Fill d'una família modesta, de jovenet marxà com a seminarista a Castella. Més tard conegué Jakez Riou i s'interessà pels estudis literaris, científics i reliosos, alhora que descobrien les facetes literàries del bretó. Abandonà la formació religiosa, va fer el servei militar a Rennes i s'afilià a l'Unvaniezh Yaouankiz Breiz tot col·laborant al seu diari, Breiz atao, des del 1924. També va escriure altres publicacions com Courrier du Finistère, Gwalarn de Roparz Hemon i Olier Mordrel, la Liberté du Morbihan. El 1924 fou corresponsal del Courrier du Finistère i en va fer venir Jakez Riou. Participà en el Congrés Pancèltic de Quimper de 1924, amb François Debeauvais, Yann Sohier, Jakez Riou, Abeozen, Marcel Guieysse, sota la bandera de Breiz Atao. També col·laborà a Gwalarn, revista literària creada el 1922 per Roparz Hemon i Olier Mordrel, i publicà traduccions de l'espanyol(("Ar vuhez a zo un huñvre" gant Calderon, del grec Esquil i altres. Fou considerat un dels millors escriptors en bretó del seu temps i participà en l'organització bretona Seiz Breur.
Durant l'Ocupació nazi va escriure a l'L'Heure bretonne, òrgan del Partit Nacional Bretó, a Stur (dirigit per Olier Mordrel), Galv (dirigit per Henri Le Hello rickco) i La Bretagne de Yann Fouéré. El 1941 va escriure peces radiofòniques per a Radio Rennes Bretagne i el 1943 idirigí el diari bilingue Arvor. Hi va escriure alguns texts antiamericans després dels bombardejos de Nantes. Fou arrestat el 1944, però l'alliberaren uns mesos després. Després de la guerra residí a Nantes, on va regentar un cafè i col·laborà a Al Liamm.

## Obres
### Narrativa

* Mintin Glas. (Matí verd), novel·la, Gwalarn, Brest, 1927.
* Per ar c'honikl. (levriou ar Vugalé). Savet e Saozneg gant Beatrix Potter lakaet e brezoneg gant Y. Drezen. Gwalarn, Brest, 1928
* An Dour an-dro d'an Inizi. (L'aigua al voltant de les illes) novel·la, Gwalarn, Brest, 1932.
* Les chroniques de l'Heure bretonne han estat editades Mouladurioù Hor Yezh dirigides per Per Denez, vicepresident de l'Institut Cultural de Bretanya.
* Itron Varia Garmez (Mare de Déu de les Carmelites), Skrid ha Skeudenn, La Baule 1941. .
* Kan da Gornog (Cant a Occident), il·lustrat per René-Yves Creston.
* Sizhun ar Breur Arturo, (La setmana del frare Artur), novel·la. Al Liamm, Brest, 1971
* Skol Louarn Veïg Trebern, (L'escola senglar del petit Hervé Trebern), prefaci de P.J.Hélias. Al Liamm, 1972-1974.

### Teatre

* Youenn Vras hag e leue (El gran Joan i el seu veí). Skrid ha skeudenn, Nantes, 1947, il·lustrat per Bourlaouen, Frañsez Kervella, R.-Y. Creston, Xavier de Langlais, i Pierre Péron.

### Traduccions

* Prometheus ereet, Ar Bersed, gant Aesc'hulos, Gwalarn, 1928

## Bibliografia

http://www.communautarisme.net/grib/Le-racisme-et-l-antisemitisme-de-Youenn-Drezen,-d-apres-ses-articles-publies-dans-le-journal-Arvor-dirige-par-Roparz_a22.html Arxivat 2008-03-25 a Wayback Machine.
# Bel paese

Bel Paese és un formatge fabricat pel grup italià Galbani. És un formatge de pasta semi-tova, fet a partir de llet de vaca. Va ser desenvolupat l'any 1906 per Egidio Galbani, que volia obtenir un formatge destinat principalment al mercat interior. La marca Bel Paese està inspirada en el llibre d'Antonio Stoppani del mateix nom i significa «Bonic País».
Originalment fabricat a Melzo, a prop de Milà, és ara fabricat a tot el món pel grup Galbani. Després de sis a vuit setmanes de maduració, desenvolupa un aroma lleuger i cremós i una coberta groc pàl·lid, modelada en petits cilindres.
Aquest formatge pot ser consumit sol o acompanyat d'un vi afruitat o reemplaçar la mozzarella com a guarnició de les pizzes.

## Referències

* ↑ «Formaggio Bel Paese» (en italià). [Consulta: 28 novembre 2019].
* ↑ «Bel Paese Forma» (en italià). [Consulta: 28 novembre 2019].
* ↑ Ruta, Francesco. «Museo del Marchio Italiano» (en italià). Arxivat de l'original el 2021-11-28. [Consulta: 28 novembre 2019].
* ↑ «Storia» (en italià). [Consulta: 28 novembre 2019].
# Estrató

Estrató és el nom dels següents personatges:
* Estrató (esclau) (segle i aC), esclau romà
* Estrató (deixeble d'Erasístrat) (segle iii aC), metge i escriptor grec.
* Estrató (escultor), escultor grec.
* Estrató (retòric), retòric grec
* Estrató d'Arados, príncep de Fenícia.
* Estrató d'Atenes, poeta còmic atenenc.
* Estrató de Beirut, metge grecofenici.
* Estrató de Làmpsac (segle iii aC), filòsof.
* Estrató de Sardes (segle ii), poeta epigramàtic grec.
* Estrató de Sidó, rei de Sidó.
* Estrató de Tir, rei de Tir.
# Colibrí de Bouguer

El colibrí de Bouguer (Urochroa bougueri) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids tradicionalment considerat l'única espècie del gènere Urochroa (Gould, 1856).

## Subespècies

Segons la classificació de Clements 2017, aquesta espècie es classifica en dues subespècies:
* U. b. bougueri (Bourcier, 1851). Del sud-oest de Colòmbia i de l'Equador.
* U. b. leucura Lawrence, 1864. Del sud de Colòmbia, Equador oriental i nord-est del Perú.
Segons la classificació del HBW Alive, 2017, aquestes subespècies són en realitat dues espècies diferents:
* colibrí de Bouguer (Urochroa bougueri).
* colibrí de carpó daurat (Urochroa leucura).

## Referències

* ↑ «Colibrí de Bouguer». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 octubre 2024(català)
# Medea (fresc)

Medea és un fresc provinent de la de Vil·la d'Ariadna, trobat durant les excavacions arqueològiques de l'antiga ciutat d'Estàbia (l'actual Castellammare di Stabia) i conservat al Museu Arqueològic Nacional de Nàpols.

## Història i descripció

El fresc va ser pintat a la primera meitat del segle i, del tercer estil pompeià, com a decoració central d'un panell de paret d'un cubiculum de la Vil·la d'Ariadna, en una zona de la casa reservada exclusivament a les dones. A la mateixa sala també hi havia frescos de Flora, Diana i Leda. Totes aquestes obres van ser trobades l'any 1759 arran de les excavacions arqueològiques encarregades pels Borbons al turó de Varano. En aquell moment, el fresc es va separar de la seva ubicació original, passant a formar part de la col·lecció d'art reial, i posteriorment traslladat al Museu Arqueològic Nacional de Nàpols, en una sala on es conserven nombroses pintures de les vil·les d'Estàbia.
De pur gust hel·lenístic, al fresc d'Estàbia, Medea està representada sobre fons blau, dempeus, en el moment anterior a la mort dels seus fills, després d'haver estat rebutjada per Jàson. Aquest detall es denota per la posició del cap, doblegat, quasi com en voler meditar per venjar-se. La mirada és amenaçadora però alhora malenconiosa i la dona porta a les mans una espasa que encara no l'ha empunyat. La figura sembla immòbil, amb la roba quieta i l'únic moviment el dona la capa, sota la qual Medea intenta amagar-se, com si volgués refugiar-se dels seus sentiments d'odi.

## Referències

* 1 2 3 VV.AA.. In Stabiano - Cultura e archeologia da Stabiae (en italià). Castellammare di Stabia: Longobardi Editore, 2006.

## Vegeu també

* Excavacions arqueològiques d'Estàbia

## Enllaços externs

* «Pàgina web oficial de la comuna de Castellammare di Stabia» (en italià).
# Santa Maria Magdalena del Palau dels Reis de Mallorca

Santa Maria Magdalena del Palau dels Reis de Mallorca, o, simplement, Santa Magdalena, és la Capella de la planta baixa del Palau dels Reis de Mallorca, a la ciutat de Perpinyà, de la comarca del Rosselló, a la Catalunya del Nord.
És en el punt més elevat del Palau, a la planta baixa, a sota de la capella de la Santa Creu, per la qual queda amagada. Totes dues capelles són gòtiques, però tenen moltes característiques que entronquen amb la tradició romànica.
Consta d'una sola nau capçada a llevant per un absis recte que es converteix en poligonal mercès a dues trompes d'angle. Se'n va iniciar la construcció el 1279, sota Jaume II de Mallorca, i la seva dotació i entrada en funció estigué aparellada a la capella superior de la Santa Creu.
Concebuda com a capella de la reina, té dues portes: l'occidental s'obre al pati del castell, però una altra d'interior comunica amb les dependències de la reina, a través del Pati de la Reina. Està coberta amb voltes d'orgives, que arrenquen d'unes mènsules esculpides finament amb motius vegetals naturalistes relacionats estilísticament amb el gòtic francès. Les parets són en part pintades amb ornamentació geomètrica que imita carreus, amb una greca i amb imitació de draps blaus. El paviment, restaurat, era fet de rajoles quadrades negres, grogues i verdes, i a dreta i esquerra hi ha dos nínxols destinats als trons del rei i de la reina. El de la reina connecta amb les cambres de la reina. Darrere de la nau hi ha la sagristia, que connectava amb l'accés al soterrani del pou. Una escala de fusta enllaçava les dues capelles. La capella de Santa Magdalena guardava el tresor de les dues capelles reials.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «113-Perpinyà». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Perpinyà». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Gavín, Josep M. «Ros 192. Santa Maria Magdalena». A: Inventari d'esglésies 3** Capcir-Cerdanya-Conflent-Vallespir-Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies). ISBN 84-85180-13-5.
* Ponsich, Pere. «Perpinyà: Capella de Santa Magdalena». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.
* Vidal, Pierre. Histoire de la ville de Perpignan. Depuis les origines jusqu'au Traité des Pyrénées. París: H. Welter, Éditeur, 1897.

## Referències

* ↑ La capella de Santa Maria Magdalena, en els ortofotomapes de l'IGN. En tractar-se d'instal·lacions oficialment militars, surt pixelat a la imatge.
# Dia de la Conscienciació Intersexual

El Dia de la Conscienciació Intersexual, també anomenat Dia de la Visibilitat Intersexual, és un dia de celebració internacional destinat a ressaltar els drets humans de les persones intersexuals.

## Història

L'esdeveniment commemora la primera manifestació pública de persones intersexuals, el 26 d'octubre de 1996, fora de la seu a Boston, on l'Acadèmia Americana de Pediatria convocava la seva conferència anual.

## Referències

* ↑ «Intersex Awareness Day». Arxivat de l'original el 26 de juliol de 2011. [Consulta: 11 octubre 2012].
* ↑ «Día de la Conciencia para la Comunidad Intersexual – 26 de octubre | Días Mundiales» (en castellà), 12-06-2021. [Consulta: 13 juny 2022].
* ↑ «Intersex Awareness Day, 2013» (en anglès). Organisation Intersex International Australia, 26-10-2013. Arxivat de l'original el 21 de desembre de 2013. [Consulta: 25 juny 2017].
* ↑ «The 14 days of intersex». Star Observer. [Consulta: 11 octubre 2012].

## Enllaços externs

* Intersex Day
# Youchao

Youchao (xinès: 有巢, pinyin: Yǒucháo), és l'inventor de les cases, els edificis i la construcció en general, d'acord amb la mitologia de l'antiga Xina. Es diu que ell és un dels Quatre Shi mitològics del període dels Tres augustos i cinc emperadors de la Xina mítica. Youchao és una figura fosca, també coneguda com Da Chao (大 巢). Segons la tradició, va governar la Xina durant dos segles. Segons Han Feizi, la gent podia evitar ésser ferida per animals gràcies a la protecció que oferien els edificis fets amb fusta, invenció que Youchao mostrà a la humanitat.

## Bibliografia

* (alemany) 'Suei-jen' in: Münke, Wolfgang, Die klassische chinesische Mythologie, Stuttgart (Klett) 1976, ISBN 3-12-906010-3, p. 313.

## Referències

* ↑ Su, Shuyang; 苏叔阳. A reader on China: an introduction to China's history, culture and civilization (en anglès). English ed. Nova York: Better Link Press, 2007. ISBN 978-1-60220-103-3.
* ↑ Yang, Lihui. Handbook of Chinese mythology. Santa Barbara: ABC-CLIO, 2005. ISBN 1-57607-807-8.
* ↑ Han Feizi. «42». A: five moths (五蠹) (en xinès).
# Barri de la Recoleta

Recoleta és un barri residencial cèntric de la ciutat de Buenos Aires, Argentina; és una zona de gran interès històric i arquitectònic, en especial pel Cementiri de la Recoleta ubicat allà, i un important atractiu turístic i cultural de la ciutat.
Es considera un barri luxós, ja que el valor del metre quadrat és un dels més cars d'aquesta ciutat. La Línia D dels Subterranis de Buenos Aires passa per aquest barri.

## Història

El seu nom prové del Convent dels Pares Recoletos, membres de l'orde franciscà que es van establir a la zona a principis del segle xviii, fundant el convent i una església dedicada a la Mare de Déu del Pilar i adjunt a aquest, el cementiri. El passeig de la Recoleta és quasi el centre geogràfic del barri i un dels seus punts més alts, per això a finals del segle xix el lloc va atreure a les famílies benestants del sud de la ciutat, que escapaven de l'epidèmia de la febre groga. Des de llavors, és un dels barris més elegants i cars de Buenos Aires, allotjant mansions familiars, ambaixades i hotels de luxe, incloent-hi el Alvear Palace Hotel, el més luxós de Llatinoamerica.
Aquestes famílies (algunes d'elles, membres de les elits governamentals, descendents de personatges destacats en el període de la independència) van construir al barri mansions i grans edificis d'estil francès (molts d'ells destruïts cap a finals dels anys 50 i 60. Per això, s'ha considerat moltes vegades Buenos Aires com el "París d'Amèrica". Avui en dia, algunes d'aquestes edificacions coexisteixen amb els edificis moderns.
Juntament amb alguns sectors dels barris veïns del Retiro i Palermo, Recoleta forma part de la zona coneguda com a Barri Nord, tradicional per concentrar bona part de la vida cultural de la ciutat.

## Cultura

El barri de la Recoleta destaca pels seus grans espais culturals. A més de monuments històrics, alberga el Museu Nacional de Belles Arts de l'Argentina, la Biblioteca Nacional de l'Argentina, el Centre Cultural Recoleta i d'altres pavellons i exposicions.

## Enllaços externs

* CentroCulturalRecoleta.org (web del Centre Cultural Recoleta)
# Evelio Boal López

Evelio Boal (Valladolid, 1884 - Barcelona, 1921) fou un dirigent sindicalista espanyol. De ben jovenet anà a viure a Barcelona, on treballà de tipògraf. El 1908 ja era un dels membres de la junta del Sindicat de l'Art d'Imprimir i va impulsar la vaga contra El Progreso (afer de La Neotipia), òrgan del Partit Republicà Radical d'Alejandro Lerroux. Fou un dels organitzadors del Congrés de Sants de la CNT i formà part de la comissió que en redactà la memòria. L'agost de 1918 va ser elegit membre del Comitè de la CNT. Amant del teatre, va formar part d'un grup de teatre al Centre Obrer del carrer Mercaders.
Participà en l'organització de la vaga general de 1917 i fou qui redactà les actes de les reunions conjuntes amb la UGT. Considerat un gran organitzador sindical, el febrer de 1919 va substituir provisionalment Manuel Buenacasa Tomeo en la secretari del Comitè de la CNT. Va ser confirmat en el càrrec en el congrés de la CNT del Teatre de la Comèdia de Madrid el desembre de 1919, on fou un dels 24 firmants del dictamen sobre la definició ideològica de la CNT, que declarava la finalitat que perseguia era el comunisme llibertari. El 1919 fou delegat per a entrevistar-se amb dirigents sindicals de Portugal i formà part del comitè de la vaga de la Canadenca. L'agost de 1920, juntament amb Salvador Seguí i Salvador Quemades, anà a Madrid per refer l'aliança CNT - UGT de cara a futures mobilitzacions.
Ocupà el càrrec de secretari del Comitè de la CNT fins al mes de març de 1921, data en què fou detingut i empresonat a la Model de Barcelona. Quan la matinada del dia 17 de juny de 1921 (algunes fons citen el dia 15) el van deixar en llibertat, fou assassinat a la porta de la presó, junt amb Antoni Feliu, aleshores tresorer de la CNT, en aplicació de la llei de fugues.

## Enllaços externs

* Biografia a veuobrera.org
# Collerins

Collerins és un coll a 898,3 m. alt. situat en el terme municipal de Tremp, dins de l'antic terme de Gurp de la Conca.
És a tocar, al nord-oest, de lo Tossal, a l'extrem sud-oriental del Serrat del Comellar. Es troba al nord-nord-oest de Sant Adrià.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Midale

Midale és una població de la província de Saskatchewan al Canadà. Té uns 500 habitants i és notable per haver registrat la temperatura més alta del Canadà: 45 °C (113 graus Fahrenheit), el 5 de juliol de 1937. A la població propera de Yellow Grass el mateix dia també s'arribà als 45 °C.

## Clima

El clima és continental extrem, el mes més fred és gener amb una temperatura mitjana de -14,9 °C (la mínima absoluta de gener és de -43,9 °C) i el més càlid juliol amb + 19,5. La pluviometria mitjana anual és de 404,8 litres la màxima precipitació és des de la primavera a l'estiu.

## Enllaços externs

* Midale Main Street Midale
# Sant Sulpici

«Sant Sulpici» té aquests significats:
* Hagiografies:
** Sulpici el Sever o Sulpici I de Bourges, bisbe de Bourges al segle vi.
** Sulpici el Pietós (Vatan, segle VI – Bourges, 647), sant francès, en honor del qual es fundà la Companyia de Sant Sulpici
* Toponímia:
** Església de Sant Sulpici, a París, vinculada a la "Companyia de Sant Sulpici"
* Companyia de Sant Sulpici, orde catòlic fundat a París el 1645. Els seus integrants són denominats sulpicians.