OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pangur Bán

Pangur Bán és un poema en irlandès antic, escrit al segle ix per un monjo irlandès exiliat a l'Abadia de Reichenau. El poema consta de vuit estrofes de quatre versos i en ell l'autor compara les activitats del seu gat Pangur Bán (que significa Pangur, el blanc) amb la seva tasca intel·lectual.
El poema es conserva en el Quadern de Reichenau (Reichenauer Schulheft) (Stift St. Paul Cod. 86b/1 fol 1v). Certes semblances amb la poesia de Seduli Escot han fet pensar que en podria ser l'autor.

## El poema en la literatura i cinema moderns

El 1903 els celtistes Whitley Stokes i John Strachan van publicar una edició crítica del poema en el segon volum del Thesaurus Palaeohibernicus. S'ha traduït nombroses vegades a l'anglès; la traducció més coneguda és la de Robin Flower. En feu també una traducció W. H. Auden, traducció que fou musicada per Samuel Barber en les seves Hermit Songs (1952–53).
N'existeix una traducció al castellà per Marià Manent (La poesía irlandesa, Barcelona, 1952).
En la pel·lícula d'animació El secret de Kells (2009), que se situa en el context de la Irlanda del segle ix, hi apareix un gat blanc, anomenat Pangur Bán, que és el company d'un monjo. En els títols de crèdit de la pel·lícula s'hi llegeix, en irlandès modern, una paràfrasi del poema

## Referències

* ↑ Stokes / Strachan, 1904, pp. 293–294
* ↑ Es pot llegir aquí: https://gatobeppo2.wordpress.com/2005/07/12/el-gato-pangur-version-maria-manent/
* ↑ http://www.imdb.com/title/tt0485601/trivia?tab=cz&ref_=tt_trv_cc

## Bibliografia

* Greene, David; Frank O'Connor. A Golden Treasury of Irish Poetry, AD 600–1200. Londres: Macmillan. Reprinted 1990, Dingle: Brandon, 1967. ISBN 0-86322-113-0.
* Stokes, Whitley; John Strachan. Thesaurus Palaeohibernicus: A Collection of Old-Irish Glosses, Scholia, Prose and Verse. II. Cambridge University Press, 1904.
* Tristram, Hildegard L. C.. «Die irischen Gedichte im Reichenauer Schulheft». A: Peter Anreiter and Erzsebet Jerem (eds.). Studia Celtica et Indogermanica: Festschrift für Wolfgang Meid zum 70. Geburtstag. Budapest: Archaeolingua, 1999, p. 503–29. ISBN 963-8046-28-7.

## Vegeu també

* Literatura irlandesa antiga

## Enllaços externs

* Pangur Ban, el gat i el clergue, entrada al blog Vademècum per Maria Toldrà
* Fitxa al projecte CELT
* Pangur Ban, gats al llarg de la història
* Robin Flower: traducció
* W. H. Auden: traducció
# Pachybiotherium acclinum

Pachybiotherium acclinum és una espècie extinta de marsupial didelfimorf de la família Didelphidae. Forma el gènere Pachybiotherium juntament amb l'espècie P. illuminatum. Visqué a Amèrica durant el Miocè. La seva filiació no és del tot acceptada, havent-hi qui considera a l'espècie com un microbioteri més proper a Dromiciops gliroides que als opòssums llanosos.

## Referències

* ↑ Goin Francisco J., Tejedor Marcelo F., Abello M. Alejandra, Martin Gabriel M. «Un nuevo microbiotérido (Mammalia, Marsupialia, Microbiotheria) de la Formación Pinturas (Mioceno temprano) de la provincia de Santa Cruz» (en castellà). Ameghiniana, vol. 47, 1, 2010, pàg. 117–122.
# Pachycara alepidotum

Pachycara alepidotum és una espècie de peix de la família dels zoàrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 25,5 cm de longitud total i les femelles 28,2.
* Nombre de vèrtebres: 92-95.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes que viu entre 788-910 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Brasil.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Zugmayer E., 1911. Diagnoses de poissons nouveaux provenant des campagnes du yacht "Princesse-Alice" (1901 à 1910). Bull. Inst. Oceanogr. (Mònaco) Núm. 193. 1-14.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Anderson, M. E. & M. M. Mincarone. 2006. Studies on the Zoarcidae (Teleostei: Perciformes) of the southern hemisphere. IX. A new species of Pachycara from the southwestern Atlantic. Zootaxa Núm. 1177: 21-26.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Anderson, M.E., 1994. Systematics and osteology of the Zoarcidae (Teleostei: Perciformes). Ichthyol. Bull. J.L.B. Smith Inst. Ichthyol. 60:120 p.
* Anderson, M.E. i V.V. Fedorov, 2004. Family Zoarcidae (Swainson, 1839). Eelpouts. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (34):58.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Partit Català Proletari

El Partit Català Proletari (PCP) va sorgir a començaments de 1934 de l'antic Estat Català-Partit Proletari (EC-PP). El seu principal dirigent fou Jaume Compte i Canelles. Defensava la formació d'un estat independent i socialista al Principat, i per això s'articulava com a partit comunista. El seu òrgan fou L'Insurgent. El nombre màxim d'afiliats fou de 500, la majoria barcelonins, i bona part d'ells lligats al CADCI. En els fets del sis d'octubre es va posar al costat del president Lluís Companys, i Jaume Compte va morir en la defensa de la seu del CADCI contra les forces republicanes.
El 1935 la nova direcció (després de la mort de Compte el 1934) encapçalada per Pere Aznar i Seseres i Artur Cussó va iniciar contactes amb el Bloc Obrer i Camperol (BOC), la Unió Socialista de Catalunya (USC), la Federació Catalana del PSOE i Esquerra Comunista (EC).
A les eleccions generals espanyoles de 1936 es presentà formant part del Front d'Esquerres, i va obtenir un escó per al seu cap Pere Aznar. El juliol del 1936, el PCP es va unir a la USC, Federació catalana del PSOE i al Partit Comunista de Catalunya formant el Partit Socialista Unificat de Catalunya (PSUC).

## Enllaços externs

* Tret de (amb llicència GFDL).
# Cases Barates de la Sagrada Família

Les Cases Barates de la Sagrada Família són un conjunt d'edificacions del municipi de Manresa (Bages) protegides com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'un grup de cases unifamiliars construïdes per la Caixa d'Estalvis de Manresa entre 1926 i 1932, obra de Josep Firmat i Serramalera.
Set d'elles són d'una planta i dues són de dues plantes, situades als extrems. Tenen un petit jardí al davant i pati al darrere.

## Referències

* 1 2 «Cases Barates de la Sagrada Família». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 7 juny 2015].
# Cases Barates de Montjuïc

Les Cases Barates de Montjuïc és una obra de Girona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici de planta quadrada, dos pisos i coberta a dues vessants. La façana s'organitza simètricament amb quatre obertures (dues portes i dues finestres) i quatre de circulars. Cada una de les quatre es divideix en dos habitatges iguals.

## Història

L'any 1930 l'Ajuntament de Girona adquirí uns terrenys a la muntanya de Montjuïc i el 14 de novembre del mateix any una comissió permanent de l'Ajuntament encarrega a l'arquitecte Ricard Giralt i Casadesús el projecte d'un parc. Es va construir l'Escola Ignasi Iglésias i, posteriorment, es bastiren quatre dels quaranta habitatges per obres que s'havien projectat.

## Referències

* 1 2 «Cases Barates de Montjuïc». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].

## Enllaços externs

* Cases Barates de Montjuïc, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Paretroplus gymnopreopercularis

Paretroplus gymnopreopercularis és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a Madagascar.

## Referències

* ↑ Bleeker, P. 1868. Description de trois espèces inédites de Chromidoïdes de Madagascar. Versl. Akad. Amsterdam (Ser. 2) v. 2: 307-314.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Poll, M. & J.P. Gosse 1995: Genera des poissons d'eau douce de l'Afrique. Mémoire de la Classe des Sciences. Académie royale de Belgique. 9: 1-324.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Sparks, J. 2008. Phylogeny of the cichlid subfamily Etroplinae and taxonomic revision of the malagasy cichlid genus Paretroplus (Teleostei: Cichlidae). Bulletin of the American museum of Natural history, 314: 1-151.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Paretroplus lamenabe

Paretroplus lamenabe és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a Madagascar.

## Referències

* ↑ Bleeker, P. 1868. Description de trois espèces inédites de Chromidoïdes de Madagascar. Versl. Akad. Amsterdam (Ser. 2) v. 2: 307-314.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Poll, M. & J.P. Gosse 1995: Genera des poissons d'eau douce de l'Afrique. Mémoire de la Classe des Sciences. Académie royale de Belgique. 9: 1-324.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Sparks, J. 2008. Phylogeny of the cichlid subfamily Etroplinae and taxonomic revision of the malagasy cichlid genus Paretroplus (Teleostei: Cichlidae). Bulletin of the American museum of Natural history, 314: 1-151.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Papandreu

Papandreu és el nom dels següents personatges:
Papandreu (o Papandréou) (en grec Παπανδρέου) és un cognom grec i es pot referir a:
* Andreas Papandreu (1919-1996), economista i polític, Primer Ministre de Grècia (1981-1989 i 1993-1996)
* Dimítrios Papandreu (1891-1949), nom de fonts de l'arquebisbe Damaskinós d'Atenes
* Élena Papandreu (1966-), guitarrista clàssica
* Georgios Andreas Papandreu (born 1952), polític, actual Primer Ministre de Grècia des del 2009
* Georgios Papandreu (1888-1968), polític, Primer Ministre de Grècia (1944-1945 i 1964-1965)
* Georgios Papandreu (1859-1940), historiador i lingüista
* Giorgos Papandreu (1969-), futbolista
* Vaso Papandreu (1944-), política, Comissària Europea de Treball i Assumptes Socials (1989-1993) i ministra de Grècia (1996-2004)
# Pagodita

La pagodita és el nom d'una pedra utilitzada per artesans xinesos per esculpir pagodes i objectes similars. Normalment tova i de vegades sabonosa, pot ser de color verd grisenc o groc grisenc. El nom és probablement aplicat a qualsevol pedra utilitzada per a aquest propòsit i no una varietat específica. Altres noms també utilitzats en aquest context són agalmatolita, esteatita, pirofil·lita i pinita.

## Referències

* ↑ Mohsen Manutchehr-Danai. Dictionary of Gems and Gemology. Springer Science & Business Media, 9 març 2013, p. 351. ISBN 978-3-662-04288-5.
* ↑ Nicholas Belfield Dennys. The Treaty Ports of China and Japan: A Complete Guide to the Open Ports of Those Countries, Together with Peking, Yedo, Hongkong and Macao. Cambridge University Press, 2012, p. 278. ISBN 978-1-108-04590-2.
# Pagode de viola

Pagode de viola (també coneguda com a pagode caipira o pagode sertanejo) és una variant de la música sertaneja brasilera, marcada pel ritme diferent donat per la manera de tocar junts el violão i la viola caipira, que incloïa un "retallat".
El pagode de viola és un vessant del ritme del catira, el primer tocat amb violão, i el segon, amb viola. Va ser inventat per Tião Carreiro el 1959, juntament amb Lourival dels Santos; com suggereix el nom, va ser fet per a ser executat en la viola caipira. Comunament és acompanyat pel ritme cipó negre, que pot ser executat per la mateixa viola caipira o, en la majoria dels casos, pel violão.
En aquest ritme, la parella va compondre "Jangadeiro Cearense", "Pagode em Brasília", "A Viola e o Violeiro" i d'altres. El 1979, Tião Carreiro va llançar l'LP O criador e o rei do pagode em solo de viola caipira.

## Referències

* 1 2 Colodro, Caue. «Como tocar pagode de viola caipira» (en portuguès), 20-04-2020. [Consulta: 4 octubre 2020].
* ↑ «Só pagodes de viola - Seleção de pagodes de viola (Viola caipira)» (en portuguès). [Consulta: 4 octubre 2020].
* ↑ «Tião Carreiro» (en portuguès). Dicionário Cravo Albin Da Música Popular Brasileira. [Consulta: 4 octubre 2020].
* ↑ «Pagode de Viola - Música» (en portuguès). [Consulta: 4 octubre 2020].

## Bibliografia

* Corrêa, Roberto. A Arte de Pontear Viola. Edição do Autor, 2000. ISBN 85-901603-1-9.
* Viola, Braz da. Pagode de Cabo a Rabo. Edição do autor, 2003.

## Enllaços externs

* http://www.tiaocarreiro.com.br/interna.php?page=link
# Ortiporio

Ortiporio (en cors Ortiporiu) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 113 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 141 | 167 | 119 | 100 | 104 | 103 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001-2008 | Marc Raffaelli | | |
| 2008 | Sabrina Lunardi | | |
# Castell de les Fonts

El Castell de les Fonts fou un castell medieval d'estil romànic del segle xi situat en el poble rònec de les Fonts, del terme comunal de Calce, a la comarca del Rosselló, de la Catalunya del Nord.
Estava situat al lloc on ara es dreça l'anomenat Mas de les Fonts, que encara conserva l'església romànica de Santa Maria de les Fonts i restes importants de les fortificacions del castell, com alguns panys de paret amb presència d'opus spicatum.
Aquest castell era el casal de la nissaga dels Fonts, o Desfonts (amb diverses variants). Està documentat des del 1273, i existeix un inventari del 1412 que el descriu amb detall.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «24 - Calce». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatébia-Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Calce». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Castellví, Jordi. «Castells i edificacions militars del Rosselló anteriors al 1300: Calce. Castell de les Fonts». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ «El Castell de les Fonts en els ortofotomapes de l'IGN». Arxivat de l'original el 2016-09-18. [Consulta: 4 setembre 2016].
# Robert I d'Alvèrnia

Robert I (?-?) fou comte d'Alvèrnia de 1016 a 1032.
Va succeir en el comtat al seu pare Guillem de Clarmont (Guillem V d'Alvèrnia) quan aquest va morir vers 1016. En aquest any apareix esmentat en una subscripció de la fundació de l'església de Sant Genis (St. Genès). La seva pietat no li va impedir apropiar-se dels béns de l'església d'Aydat, que fou obligat a restituir el 1022.
Es va casar amb Ermengarda d'Arle, filla de Guillem I de Provença i de Blanca d'Anjou, i fou el pare del seu successor Guillem VI d'Alvèrnia.

## Bibliografia

* A.-G. Manry, Histoire d'Auvergne.
* Père Anselme, d'après du Bouchet, Tables de l'origine des comtes héréditaires d'Auvergne.
# Mahalangur Himal

Mahalangur Himal (nepalès महालङ्गूर हिमाल) és una secció de l'Himàlaia, al nord-est del Nepal i al sud-centre del Tibet, que s'estén a l'est des del pas de Nangpa La, entre la Rolwaling Himal i el Cho Oyu, fins al riu Arun. Inclou el Mont Everest, el Lhotse, el Makalu i el Cho Oyu — quatre dels sis cims més alts de la Terra. Pel costat tibetà les aigües drenen a les glaceres Rongbuk i Kangshung i pel costat nepalès al riu Barun, la glacera Ngojumba i la glacera del Khumbu, entre d'altres. Tots són tributaris del riu Kosi via el riu Arun al nord i est o al Dudh Koshi al sud.
El Mahalangur Himal es divideix en tres subseccions:
* Makālu (en nepalès: मकालु). Sector més proper al riu Arun i que segueix la frontera entre el Nepal i la Xina. Inclou el Makalu (8.463 metres), el Chomo Lonzo (7.790 metres), el sud de la vall de Kama al Tibet, el Kangchungtse o Makalu II (7.678 metres), i altres deu pics de més de 6.000 metres.
* Barun (en nepalès: बरुण, Baruṇa). Dins el Nepal i al sud de la secció del Makālu. Inclou el Chamlang (7.319 metres) i el Chamlang Est (7.235 metres), el Baruntse (7.129 metres), l'Ama Dablam (6.812 metres), i altres disset cims de més de 6.000 metros.
* Khumbu (en nepalès: खुम्बु). Seguint la frontera internacional a l'oest de la secció Makālu, incluoent el massís de l'Everest: Everest (8.848 metres), Lhotse (8.516 metres), Nuptse (7.855 metres) i el Changtse (7.580 metres). A l'oest de l'Everest hi ha el Pumori (7,161 metres) i el Cho Oyu (8.201 metres), a més de vint altres cims de més de 7.000 metres i trenta-sis de més de 6.000 metres.
La regió de Khumbu és la part més coneguda de la serralada, principalment perquè en ella hi ha la ruta d'accés habitual per arribar al Camp Base de l'Everest i ascendir al seu cim per la collada Sud.

## Referències

* ↑ H. Adams Carter «Classification of the Himalaya». American Alpine Journal. American Alpine Club, 27, 59, 1985, pàg. 116–120 [Consulta: 1r maig 2011].
* ↑ Adams, H. Carter «Classification of the Himalaya» (en anglès). American Alpine Journal, 1985 [Consulta: 22 octubre 2019].
# George Henry Green

* No s'ha de confondre amb George Green.
George Henry Green (Barry Docks, 12 de novembre de 1912 - Gal·les, 1 de maig de 1994) fou un futbolista gal·lès de la dècada de 1930.

## Trajectòria

Arribà a Catalunya el 29 d'agost de 1935, juntament amb l'anglès Clipson, procedent del Charlton Athletic. Debutà l'1 de setembre davant el Badalona, en un partit del Campionat de Catalunya (1-1). El 24 de novembre de 1935 marcà el primer gol d'un jugador gal·lès a la lliga espanyola, a Sarrià davant Osasuna. El 1936 marxà a Anglaterra per casar-se i, amb el començament de la guerra civil, ja no tornà. Segons les cròniques de la premsa de l'època jugava de davanter, malgrat altres fonts en parlen com a defensa. Entre 1937 i 1939 fou jugador del Charlton Athletic.
Va jugar el seu primer partit internacional amb la selecció el 16 de març de 1938 davant Irlanda, mentre que el seu darrer partit fou en 21 de maig de 1939 davant França.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «El histórico unico gol de Green, el primer galés en la Liga». Diari As, 14-06-2017. [Consulta: 9 febrer 2018].
* ↑ George Henry Green a BDFutbol
* 1 2 «Perfil». footballdatabase.eu. [Consulta: 9 febrer 2018].
* ↑ «Wales player database 1872 to 2013». eu-football.info. [Consulta: 30 abril 2016].

## Enllaços externs

* George Henry Green a BDFutbol
# Bouquet d'illusions

Bouquet d'illusions és un curtmetratge mut francès de 1901 de Georges Méliès. Va ser venut per la Star Film Company de Méliès i té el número 334 als seus catàlegs.
La pel·lícula es va suposar perduda fins al 2014, quan l'historiador del cinema Serge Bromberg va identificar una única impressió deteriorada en una col·lecció que havia pertangut a Frank Brinton, un showman ambulant nord-americà de l'època de Méliès. També es va trobar que la col·lecció Brinton contenia una altra pel·lícula de Méliès presumptament perduda, Le Rosier miraculeux. Bouquet d'illusions va ser restaurada el 2016 per l'estudi de restauració cinematogràfica Lobster Films i es va projectar aquell any, per primera vegada des del seu redescobriment, al festival Il Cinema Ritrovato de Bologna.

## Referències

* ↑ Malthête, Jacques & Mannoni, Laurent (2008), L'oeuvre de Georges Méliès, Paris: Éditions de La Martinière, p. 343, ISBN 9782732437323
* 1 2 Bouquet d'illusions, Cineteca di Bologna, 2016, <https://festival.ilcinemaritrovato.it/en/film/bouquet-dillusions/>
* ↑ Bromberg, Serge (2017), Le Rosier miraculeux, Pordenone Silent Film Festival, <http://www.giornatedelcinemamuto.it/en/le-rosier-miraculeux/>. Consulta: 21 març 2018 Arxivat 28 de juliol 2018 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2018-07-28. [Consulta: 1r setembre 2022].

## Enllaços externs

* Bouquet d'illusions a Internet Movie Database (anglès)
* Bouquet d'illusions a YouTube
# Bru

«Bru» té aquests significats:
* Bru, codi ISO de tres lletres de Brunei
* Bru o Reang, poble del nord-est de l'Índia, majoritaris al Mizoram.
* Front d'Alliberament Nacional Bru (Bru National Liberation Front), moviment d'alliberament de l'Índia que representa a l'ètnia bru.
* Unió Nacional Bru (Bru National Union) partit polític de l'Índia que representa a l'ètnia dels bru.
* Front d'Alliberament Bru de Mizoram (Bru Liberation Front of Mizoram), organització armada dels bru formada el 1997.
* Morral d'en Bru, muntanya del Mas de Barberans (Montsià)
* Biografies:
** Prenom:
*** Bru de Colònia (Colònia, c. 1030 - Serra San Bruno, Calàbria, 1101), monjo, fundador de l'Orde de la Cartoixa
** Primer cognom:
*** Aine Bru, pintor del Renaixement (s. XVI)
*** Eduard Bru i Bistuer (Barcelona, 1950), arquitecte i professor universitari.
*** Francesc Bru Sanz, també anomenat Paco Bru, futbolista, entrenador, àrbitre i dirigent esportiu català
*** Jaume Bru i Vidal, també conegut com a Santiago Bru i Vidal, (Sagunt, 1921 - 2000), historiador i poeta valencià.
*** Lluís Bru, diversos personatges
*** Marina Bru i Purón (Lleó, 1928), periodista d'origen lleonès, resident a Catalunya des del 1961.
*** Segundo Bru Parra (Aiora, 1949), polític i economista valencià.
*** Vicente Bru Martínez, polític valencià.
*** Xavier de Bru de Sala i Castells (Barcelona, 1952), escriptor català
** Segon cognom:
*** Claudi López i Bru(Barcelona, 1853 - Madrid, 1925), empresari i filantrop, segon Marquès de Comillas i Gran d'Espanya
*** Enric Danoy i Bru (Sant Llorenç de la Salanca, 1859 – 1928), dramaturg i lingüista rossellonès.
*** Joan Baptista Soler i Bru (Sabadell, 1888 - Barcelona, 1954), polític i mutualista català
*** Joan Tarrús i Bru (Olot, 1880 - Girona, 1972), polític gironí i metge oculista.
*** Juan Chabret Bru, advocat i polític valencià.
*** Bru de Colònia (Colònia, c. 1030 - Serra San Bruno, Calàbria, 1101), monjo, fundador de l'Orde de la Cartoixa.
# Multilingüisme (desambiguació)

«Multilingüisme» té aquests significats:
* Multilingüisme individual
* Multilingüisme social