OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fabio Testi

Fabio Testi (nascut a Peschiera del Garda, Verona, Itàlia, el 2 d'agost de 1941), és un actor italià.

## Biografia

El 1966 inicia la seva carrera a Il buono, il brutto, il cattivo, cèlebre film de Sergio Leone.
El 1971 el director Vittorio de Sica el va escollir per fer un petit paper a El jardí dels Finzi Contini, pel·lícula que aconseguiria un Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa.
Va interpretar el paper de galant a moltes pel·lícules compartint escena amb actrius de renom com Ursula Andress, Claudia Cardinale o Romy Schneider o espanyoles com Maribel Verdú i Ana Belén.
Durant els anys 1970, Fabio Testi era objecte de la premsa a causa de la seva relació amb l'estrella internacional Ursula Andress. La relació va durar tres anys, però va acabar quan Testi va veure que era un amant massa gelós. Un altre afer va ser amb Charlotte Rampling però només es va casar el 1979, amb Lola Navarro, amb qui va tenir tres fills. Un d'ells també és actor i es diu com ell, Fabio Testi Jr. Testi va aconseguir fama internacional per una sèrie de papers inusuals i la decisió ferma de romandre a Itàlia. Va decidir treballar amb directors com Milles Deenm, conegut com l'Ed Wood dels Spaghetti Westerns quan els millors papers estaven disponibles. Fabio Testi va ser triat pel director Andrzej Żuławski a L'important c'est d'aimer (1975), una pel·lícula que ha adquirit des d'aleshores estatus de culte, i que interpretaven també Romy Schneider, Klaus Kinski, Jacques Dutronc i Claude Dauphin.

## Filmografia

* Il buono, il brutto, il cattivo (1966)
* La morte bussa due volte (1969)
* El jardí dels Finzi Contini (1970)
* Addio, Fratello Crudele (1971)
* Cosa avete fatto a Solange? (1972)
* L'assassí (1972)
* Gang War in Naples (1972)
* L'important és estimar (L'important c'est d'aimer) (1975)
* I Quattro dell'apocalisse (1975)
* Il grande racket (1976)
* La via della droga (1977)
* L'herència Ferramonti (L'eredità Ferramonti), (1977)
* Clayton Drumm (Amore, piombo e furore) (1978)
* Manaos, (1979)
* Luca il contrabbandiere (1980)
* The Ambassador (1984)
* First Action Hero (1994)
* El sueño de Tánger (1985)
* Adiós pequeña (1986)
* Iguana (1988)
* Torrente 3: El Protector (2005)
* La conjura del Escorial (2008)

## Enllaços externs

* Web oficial (italià)
# Carlo Padial

Carlo Padial (Barcelona, 27 agost 1977) és un dibuixant de còmics, escriptor, guionista i director de cinema. Escriptor de llibres com Dinero gratis i Erasmus, Orgasmus y otros problemas. Director de la pel·lícula del 2017 Algo muy gordo protagonitzada per Berto Romero.

## Filmografia
### Cinema
#### Llargmetratges

| Any | Títol | Paper | Notes |
| 2012 | Mi loco Erasmus | director | basada en la seva novel·la |
| 2014 | Taller Capuchoc | director | |
| 2017 | Algo muy gordo | director | |

## Referències

* ↑ País, Ediciones El «Crítica | Dinero gratis» (en castellà). EL PAÍS, 12-03-2011.
* ↑ «Carlo Padial | CCCB». [Consulta: 15 novembre 2017].
* ↑ «Carlo Padial: "Me interesa la comedia como catarsis"». [Consulta: 15 novembre 2017].
* 1 2 Casas, Quim «Carlo Padial: "He convertido los deseos de Berto Romero en una pesadilla"» (en castellà). elperiodico, 09-11-2017.
* ↑ «Mi loco Erasmus (2012)». IMDb.
* ↑ «Taller Capuchoc». Filmaffinity.
* ↑ Costa, Jordi «Crítica | El fin de la comedia» (en castellà). EL PAÍS, 10-11-2017.
# Phlomis

Phlomis és un gènere de prop de 100 espècies de plantes herbàcies i arbusts de la família Lamiaceae, natives de la regió de l'est del Mar Mediterrani, Àsia i Xina central.
La grandària entre les espècies arriba de 30 cm. als 2 metres d'altura. Les fulles són senceres, oposades. Les bràctees (fulles florals) són similars o diferents a les fulles de la base, algunes es cobreixen amb pelusa. Les flors varien de color del groc, purpura o blanc. El càliz llobulat o acampanalat.

## Taxonomia

* Phlomis alpina
* Phlomis armeniaca
* Phlomis betonicoides
* Phlomis bovei
* Phlomis bracteosa
* Phlomis cashmeriana
* Phlomis chrysophylla
* Phlomis crinita
* Phlomis fruticosa
* Phlomis grandiflora
* Phlomis herba-venti
* Phlomis inaequalisepala
* Phlomis italica
* Phlomis lanata
* Phlomis longifolia
* Phlomis lychnitis
* Phlomis lycia
* Phlomis macrophylla
* Phlomis maximowiczii
* Phlomis melanantha
* Phlomis milingensis
* Phlomis oreophila
* Phlomis pratensis
* Phlomis purpurea
* Phlomis rigida
* Phlomis rotata
* Phlomis russeliana
* Phlomis samia
* Phlomis spectabilis
* Phlomis tathamiorum
* Phlomis tuberosa
* Phlomis umbrosa
* Phlomis viscosa
* Phlomis younghusbandii
# André Gedalge

André Gedalge, (París, 27 de desembre, 1856 - Chessy (Sena i Marne), 5 de febrer, 1926), fou un compositor i professor francès.

## Biografia

André era fill d'Élias Émile Gedalge (9 d'abril de 1822 - 28 d'abril de 1906), nascut a Breslau, i de Clara Mayer Alexandre (1831-1905), originària de Remiremont. El seu oncle era Jonas-Elias (Jonas-Jacques en estat civil) Gedalge, nascut el 24 de maig de 1813 a Grodzisk Wielkopolski (Grätz). Els dos germans Gedalge havien estat naturalitzats francesos per decret l'any 1849. Jonas-Jacques era cantor a la sinagoga de Breslau.
André Gedalge va ser un dels músics més notables de la seva generació. Va començar treballant a l'editorial familiar, situada al 75 de la rue des Saints-Pères de París, i que era gestionada per Élias Émile Gedalge. La Librairie Gedalge es va especialitzar en llibres cars (per a escoles laiques). En particular, publicaran Marie Laubot i Edmond About. Aquesta casa va ser arianitzada per Vichy l'any 1941, després recuperada pel fill d'André, Camille Gedalge (1902-1951).
Només l'any 1884, a l'edat de 28 anys, André va ingressar al Conservatori de París a la classe d'Ernest Guiraud, professor de Jules Massenet, després va ser professor de contrapunt i fuga el 1905. El 1886, va guanyar el Segon Premi de Roma amb la seva cantata La Vision de Saul.
El juliol de 1887 es va casar amb Amélie-Alexandrine d'Obigny de Ferrière. Entre 1912 i 1914 fou alcalde de Chessy, on posseïa una casa-taller.

## Obres principals

* 1881 : Petit Savoyard, partitura de Gedalge, pantomima en 4 actes, creada a Nouveautés;
* 1895 : Pris au Piège, premi Cressant;
* 1899 : Concerto pour piano et orchestre;
* 1900 : Phœbé, ballet en un acte creat a l'Opéra-Comique.

### Altres

* Volapük-Revue (1886)
* Quatuor d'archet;
* 3e Symphonie en fa majeur;
* les Vaux de Vire: recull de melodies ;
* Chansons enfantines.

## Discografia

André Gedalge - Peces i melodies instrumentals, amb Geneviève Laurenceau, violí - Mario Hacquard, baríton - Lorène de Ratuld i Claude Collet, piano - Benny Sluchin, trombó - Antoine Curé, trompeta. Distribució CD Polymnie-Abeille (2007) 5 Diapasons.
André Gedalge - Primera Sonata, amb Jean-Jacques Kantorow, violí i Alexandre Kantorow, piano. French Sonates, CD NoMadMusic (2014).

## Referències

* 1 2 https://www.geni.com/people/Emile-Gedalge/6000000062669777195/[archive], sur Geni.com.
* ↑ Pascal Fouché,/http://www.editionfrancaise.com/resultat.php?nbrep=40&rec=Gedalge&jourdeb=-1&moisdeb=-1&annedeb=-1&Valider.x=0&Valider.y=0/[archive], moteur de recherche en ligne.
* ↑ https://www.tobias-broeker.de/rare-manuscripts/g-l/gedalge-andre/ Arxivat 2022-10-09 a Wayback Machine.

## Bibliografia

* Jules Combarieu i René Dumesnil, Histoire de la Musique, tom IV, Ed. A. Collin.

## Enllaços externs

* André Gedalge pel seu nét André Gedalge junior; moltes fotos.-(francès)
* Lloc del segell Polymnie-(francès)
* Necrològica publicada a “Le Ménestrel” [arxiu]”, sobre Gallica (consultat el 16 de març de 2015)-(francès)
# Arthur Coleman Danto

Arthur Coleman Danto (Ann Arbor (Michigan), 1 de gener de 1924 - Nova York, 25 d'octubre de 2013) era un crític d'art estatunidenc, professor i filòsof. Sobretot, és conegut pel seu treball en estètica i filosofia de la història, encara que ha treballat en diferents camps.
El professor Danto treballà a la Universitat de Colúmbia de Nova York des de 1951, com a professor des de 1966. Va ser beneficiari de moltes beques i subvencions incloent-hi dos Guggenheim Fellowships, ACLS i Fulbright i va ser vicepresident i president de l'American Philosophical Association, així com president de l'American Society for Aesthetics. Danto fou l'autor de nombrosos llibres, incloent-hi Nietzsche as Philosopher, Mysticism and Morality, The Transfiguration of the Commonplace, Narration and Knowledge, Connections to the World: The Basic Concepts of Philosophy, i Encounters and Reflections: Art in the Historical Present, una col·lecció de crítica de l'art que va ser guanyadora del National Book Critics Circle guardonat per la crítica el 1990. El seu llibre més recent és Unnatural Wonders: Essays from the Gap Between Art and Life .
Va treballar com a crític d'art per The Nation i va publicar articles en nombrosos en diaris i revistes. A més a més, fou editor del Journal of Philosophy i editor de referència d'altres publicacions.
El professor Arthur Danto també va col·laborar amb els caps de redacció de Naked Punch Review i Artforum.

## Referències

* ↑ Johnson, Ken «Arthur C. Danto, a Philosopher of Art, Is Dead at 89». The New York Times, 27-10-2013 [Consulta: 12 novembre 2013].
# Gau de Hannover del Sud-Brunsvic

El Gau de Hannover del Sud-Brunsvic (Gau Südhannover-Braunschweig) va ser una divisió administrativa de l'Alemanya nazi de 1933 a 1945 a l'estat alemany d'Brunsvic i la província prussiana de Hannover. Abans d'això, de 1928 a 1933, va ser la subdivisió regional del partit nazi en aquesta zona.
El sistema nazi de Gau (en plural Gaue) va ser establert originalment en una conferència del partit, el 22 de maig de 1926, per tal de millorar l'administració de l'estructura del partit. A partir de 1933, després de la presa de poder nazi, els Gaue va reemplaçar cada vegada més als estats alemanys com a subdivisions administratives a Alemanya.
Al capdavant de cada Gau es va situar un Gauleiter, una posició cada vegada més poderosa, especialment després de l'esclat de la Segona Guerra Mundial, amb poca interferència des de dalt. El Gauleiter local freqüentment ocupava càrrecs governamentals i de partit, i s'encarregava, entre altres coses, de la propaganda i la vigilància i, a partir de setembre de 1944, el Volkssturm i la defensa de la Gau.
El Gau de Hannover del Sud-Brunsvic es va crear amb la unió dels antics Gau de Hannover del Sud i de Brunsvic.
La posició de Gauleiter a Hannover del Sud-Brunsvic va ser inicialment ocupada per Bernhard Rust fins al 1940 i després per Hartmann Lauterbacher fins al final de la guerra.

## Gauleiters
### Gau de Hannover del Sud

* 1927-1928: Ludolf Haase

### Gau de Hannover del Sud-Brunsvic

* 1928-1940: Bernhard Rust
* 1940-1945: Hartmann Lauterbacher

## Referències

* 1 2 «Die NS-Gaue» (en alemany). Deutsches Historisches Museum.
* ↑ «The Organization of the Nazi Party & State». The Nizkor Project. Arxivat de l'original el 2016-11-09.
* ↑ «Übersicht der NSDAP-Gaue, der Gauleiter und der Stellvertretenden Gauleiter zwischen 1933 und 1945» (en alemany). Zukunft braucht Erinnerung. Arxivat de l'original el 2017-05-26. [Consulta: 7 febrer 2018].
* ↑ «Gau Südhannover–Braunschweig» (en alemany).

## Enllaços externs

* Llista de Gauleiter
# BGH

BGH té els següents significats:
* Cort Federal de Justícia (del seu nom en alemany Bundesgerichtshof), tribunal superior de justícia d'Alemanya
* Institut del Patrimoni Ben Gurion (del seu nom en anglès Ben-Gurion Heritage), centre acadèmic situat a l'assentament Midreshet Ben-Gurion, a Israel
# Orto

Orto (en cors Ortu) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament de Còrsega del Sud. L'any 1999 tenia 54 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 106 | 122 | 104 | 89 | 44 | 54 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001-2008 | Pierre Baptiste Battesti | | |
| 2008- | Nicolas Rutily | | |
# Caliceràcies

Calyceraceae és una família de plantes amb flors dins l'ordre Asterals. Té unes 40 espècies en 6 gèneres. La seva distribució és a Amèrica del Sud, principalment als Andes.
Els membres d'aquesta família tenen fulles enteres i alternades i flors disposades en capítols. Les flors tenen 5 pètals fusionats.

## Gèneres

* Acarpha
* Acicarpha
* Boopis
* Calycera
* Gamocarpha
* Moschopsis

## Referències

* ↑ Angiosperm Phylogeny Group «An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG III» (PDF). Botanical Journal of the Linnean Society, vol. 161, 2, 2009, pàg. 105–121. DOI: 10.1111/j.1095-8339.2009.00996.x [Consulta: 6 juliol 2013].
* La família Calyceraceae en APWebsite
* La família Calyceraceae en DELTA.
# Santa Maria d'Espluga de Serra

Santa Maria d'Espluga de Serra, o la Purificació, és l'església parroquial romànica del poble d'Espluga de Serra, en el terme actual de Tremp, dins de l'antic terme d'Espluga de Serra.
La parròquia de Santa Maria d'Espluga de Serra tenia antigament com a sufragània, o tinença, l'església de la Mare de Déu de l'Esperança de Castellet. També en algunes èpoques fou sufragània seva la de Sant Josep de la Torre de Tamúrcia.
És un edifici molt transformat, de manera que és difícil de veure-hi els elements d'origen romànic.
L'església fou donada el 947 al monestir de Lavaix, de manera que es lliurà del domini general del d'Alaó sobre aquest territori.

## Bibliografia

* BOIX, Jordi. "La Terreta. Espluga de Serra", a El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0
* BOIX I POCIELLO, Jordi. "Santa Maria d'Espluga de Serra". Dins El Pallars. Barcelona, Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7
* GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies,8). ISBN 84-85180-25-9
* ROCAFORT, Ceferí. "Sapeyra", a Geografia general de Catalunya dirigida per Francesch Carreras y Candi. Provincia de Lleyda. Barcelona: Establiment Editorial d'Albert Martín, després del 1900.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Arthur Conway

Arthur Conway (Wexford, 2 d'octubre de 1875 - Dublín, 11 de juliol de 1950) va ser un físic i matemàtic irlandès, que va ser director del University College Dublin.

## Vida i obra

Conway va fer els estudis secundaris a la seva vila natal i el 1892 va ingressar al University College de Dublín, ja que, en la seva condició de catòlic, no tenia accés obert al Trinity College (Dublín). El 1897 es va graduar a la Royal University (actual universitat Nacional d'Irlanda) i els anys següents va ampliar estudis al Corpus Christi College de la universitat d'Oxford.
Tot i que tenia intenció d'entrar al Servei Civil, la va abandonar en ser nomenat professor del University College de Dublín el 1901. Ja no deixaria mai la institució, tot i que també va donar classes al St Patrick's College de Maynooth entre 1903 i 1910.
El 1939, Eamon De Valera, que havia sigut alumne seu, li va encarregar la creació del Institut d'Estudis Avançats de Dublín del que va ser president de la secció de física teòrica. El 1940 va ser nomenat director del University College, càrrec que va mantenir fins a la seva jubilació el 1947.
Els primers articles de Conway van aparèixer el 1903, però el que el va fer conegut va ser un article de 1907 en el que proposava un nou model de l'espectre atòmic (sis anys abans del model atòmic de Bohr). També va proposar una teoria de la massa atòmica basada en els quaternions i un model atòmic alternatiu al de Niels Bohr.
També va ser l'editor dels primers volums de les obres escollides de William Rowan Hamilton.

## Referències

* ↑ Whittaker, 1951, p. 329-330.
* ↑ Nolan, 1950, p. 241.
* ↑ Nolan, 1950, p. 242.
* ↑ Whittaker, 1951, p. 330.
* ↑ Nolan, 1950, p. 248.
* ↑ Whittaker, 1951, p. 339.
* ↑ Clegg, 2006, p. 10.
* ↑ Jammer, 1997, p. 152.
* ↑ Kragh, 2012, p. 111.

## Bibliografia

* Clegg, Robert M. «The History of FRET». A: Chris D. Geddes, Joseph R. Lakowicz (eds.). Reviews in Fluorescence 2006 (en anglès). Springer, 2006, p. 1-46. ISBN 978-0387-29342-4.
* Jammer, Max. Concepts of Mass in Classical and Modern Physics (en anglès). Dover Publications, 1997. ISBN 0-486-29998-8.
* Kragh, Helge. Niels Bohr and the Quantum Atom (en anglès). Oxford University Press, 2012. ISBN 978-0-19-965498-7.
* Nolan, John J. «Arthur W. Conway 1785-1950» (en anglès). Studies: An Irish Quarterly Review, Vol. 39, Num. 155, 1950, pàg. 241-250. ISSN: 0039-3495.
* Whittaker, Edmund Taylor «Arthur William Conway, 1875-1950» (en anglès). Biographical Memoirs of Fellows of the Royal Society, Vol. 7, Num. 20, 1951, pàg. 329-340. DOI: 10.1098/rsbm.1951.0004. ISSN: 1479-571X.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Arthur Conway» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
# Gau de Baixa Silèsia

El Gau de Baixa Silèsia (Gau Niederschlesien) va ser una divisió administrativa de l'Alemanya nazi de 1941 a 1945 a la Província prussiana de Baixa Silèsia després de la divisió del Gau de Silèsia. Posteriorment, la majoria del territori va passar a formar part de Polònia després de la Segona Guerra Mundial, amb petites parts occidentals que van anar a la futura Alemanya de l'Est.
El sistema nazi de Gau (en plural Gaue) va ser establert originalment en una conferència del partit, el 22 de maig de 1926, per tal de millorar l'administració de l'estructura del partit. A partir de 1933, després de la presa de poder nazi, els Gaue va reemplaçar cada vegada més als estats alemanys com a subdivisions administratives a Alemanya.
Al capdavant de cada Gau es va situar un Gauleiter, una posició cada vegada més poderosa, especialment després de l'esclat de la Segona Guerra Mundial, amb poca interferència des de dalt. El Gauleiter local sovint ocupava càrrecs governamentals i de partit, i s'encarregava, entre altres coses, de la propaganda i la vigilància i, a partir de setembre de 1944, el Volkssturm i la defensa de la Gau.
La posició de Gauleiter a la Baixa Silèsia va ser ocupada per Karl Hanke al llarg de la curta història de la Gau. Hanke va evacuar la capital de Gau massa tard i, durant molt de temps, va rebutjar la seva rendició durant el setge de Breslau escapant poc abans de l'eventual rendició de Breslau, el 6 de maig de 1945. Hanke va ser assassinat per partisans txecs després d'haver estat capturat i intentar escapar-se.
El camp de concentració de Gross-Rosen estava situat al Gau de Baixa Silèsia. Dels 140.000 presos que van ser enviats al camp van morir 40.000.

## Gauleiter

* 1941-1945: Karl Hanke

## Referències

* 1 2 «Die NS-Gaue» (en alemany). Deutsches Historisches Museum.
* ↑ «The Organization of the Nazi Party & State». The Nizkor Project. Arxivat de l'original el 2016-11-09.
* ↑ «Übersicht der NSDAP-Gaue, der Gauleiter und der Stellvertretenden Gauleiter zwischen 1933 und 1945» (en alemany). Zukunft braucht Erinnerung. Arxivat de l'original el 2017-05-26. [Consulta: 5 març 2018].
* ↑ «Gau Niederschlesien» (en alemany).
* ↑ «Stalingrad an der Oder» (en alemany). Die Zeit, 03-03-2005.
* ↑ «Gross-Rosen». Yad Vashem. Arxivat de l'original el 8 de febrer 2017.

## Enllaços externs

* Llista de Gauleiters
# BBL

BBL té els següents significats:
* Lliga britànica de bàsquet (del seu nom en anglès British Basketball League), màxima competició de basquetbol del Regne Unit
* Lliga alemanya de bàsquet (del seu nom en alemany Basketball Bundesliga), màxima competició de basquetbol d'Alemanya
* Lliga bàltica de bàsquet (del seu nom en anglès Baltic Basketball League), competició de basquetbol entre clubs dels estats bàltics
* Banc Brussel Lambert, banc de Bèlgica absorbit pel grup ING
* Gasoducte BBL (de l'acrònim en anglès Balgzand Bacton Line), gasoducte de gas natural entre els Països Baixos i el Regne Unit
* bbl també és el símbol del barril, unitat de mesura de volum
# Esteban Urkiaga Basaraz

Esteban Urkiaga Basaraz, més conegut com a Lauaxeta (Laukiz, 3 d'agost de 1905 - Vitòria, 25 de juny de 1937) va ser un poeta i periodista basc. El seu pseudònim prové de la contracció del nom del baserri on va néixer, "Lau Haizetara" (que significa literalment "als quatre vents", és a dir, "en totes direccions"). Resident des de molt petit a Mungia, es va formar amb els jesuïtes a Durango, Azpeitia i Oña, llocs en els quals va tenir el primer acostament cap a l'euskera i va conèixer altres destacats autors, com Andima Ibiñagabeitia i Pío Montoya.
La seva primerenca vocació religiosa el va fer arribar al noviciat, però el va abandonar per dedicar-se al periodisme i la literatura. Va ingressar en el Partit Nacionalista Basc, on es va fer càrrec de diverses publicacions en euskera. El seu primer llibre de poemes, Bide barrijak (Nous camins), va veure la llum el 1931 i, el 1935, Arrats beran (En caure la tarda), obres ambdues en les quals va abandonar la tradició romàntica dels poetes bascos tradicionals. També va desenvolupar una important tasca de traducció de les obres clàssiques i de les avantguardes europees a l'euskera, inclosos alguns llibres de Federico García Lorca. Va escriure algunes obres de teatre, com Asarre aldija (L'empipament) i Epalya (El veredicte). Va ser cofundador de l'Acadèmia Basca.
En esclatar la Guerra Civil i aprovar-se l'Estatut d'Autonomia del País Basc, va col·laborar amb el Govern d'Euzkadi, ocupant-se de tasques de propaganda al capdavant de diverses publicacions, i va ser comandant d'Intendència de l'Eusko Gudarostea, servint a Bilbao, on va destacar per haver ocultat a alguns sacerdots que fugien de la repressió anticlerical dins de la zona republicana. També en aquesta època, va ser el creador de la paraula Ertzaiña ("atenció del poble") per designar la nova policia basca. El 29 d'abril de 1937 es va dirigir a Gernika com a intèrpret per mostrar a uns corresponsals de guerra francesos de La Petite Gironde els efectes del bombardeig de la ciutat per la Legió Còndor. Va ser capturat per les tropes franquistes, sotmès a Consell de guerra i condemnat a mort. Va ser afusellat al cementiri de Santa Isabel de Vitòria dos mesos després, tot i les gestions del Govern d'Euzkadi per intentar el seu bescanvi per un altre presoner.

## Enllaços externs

* Ressenya a Bilbao.net (castellà) PDF
* Fitxa biogràfica a Euskakultura.com (basc)
* Fitxa biogràfica a l'Enciclopedia General Ilustrada del País Vasco "Auñamendi" (castellà)
* Recull de poemes (castellà)