# Arrós de Cardós

Arrós de Cardós, o, simplement, Arrós, és un poble de la Vall de Cardós. Pertany al terme municipal d'Esterri de Cardós, a la comarca del Pallars Sobirà.
Està situat a la dreta del Torrent d'Esterri, a mig camí entre Esterri de Cardós, situat enlaire vall endins del mateix torrent, i el riu i la carretera principals de la Vall de Cardós, la Noguera de Cardós.
A més de la quasi trentena de cases que el formes, Arrós de Cardós té església parroquial, dedicada a Sant Julià i una casa de turisme rural, Casa Móra.
Té censades 22 persones, però a l'hivern només hi viu una dotzena escassa de persones. En període estival les segones residències fan que la població augmenti significativament.
Per Arrós passa la ruta turística dels ponts romànics.

## Etimologia

Segons Joan Coromines, Arrós és un altre dels molts topònims d'origen iberobasc existents al Pirineu, i especialment al Pallars Sobirà. Es pot tractar de l'ètim basc arro (agrest o barranc). Tant una interpretació com l'altra s'avenen amb l'entorn geogràfic d'Arrós de Cardós.

## Geografia
### El poble d'Arrós de Cardós

El poble es presenta agrupat, amb dos grans espais: el del sud-oest, amb l'església parroquial de Sant Julià, format essencialment per tres curts carrers que formen una placeta en el seu punt de trobada i l'església a l'extrem de ponent, i el del nord-est, amb quatre carrerons més, que també formen eixamplaments en forma de placeta almenys en tres llocs diferents. Separa els dos àmbits una llarga línia de cases sense cap pas enmig.

#### Les cases del poble

| Casa Barber Casa Batista de Móra Casa Blanca Casa Boldís Casa Català Casa Cisco | Casa Cisquet Casa Cotxero Casa Felipó Casa Forn Casa Fort Casa Fuster | Casa Gildo Casa Gironès Casa Gomà Casa Gori Casa Júlia | Casa Lluís de Ramon Casa Mònica Casa Móra Casa Pompós Casa Ramon | La Rectoria Casa Sastre Casa Tatet Casa Teixidor Casa Toniquet |

## Història
### Edat moderna

En el fogatge del 1553, Arros declara 1 foc eclesiàstic i 5 de laics, uns 40 habitants.

### Edat contemporània

Pascual Madoz dedica un article del seu Diccionario geográfico... a Arros. S'hi pot llegir que és una localitat amb ajuntament situada en un pla dominat per altes muntanyes, combatut principalment pels vents del nord. El clima, tot i que fred, és bastant saludable, i no hi ha més malalties comunes que els refredats i les pulmonies. Tenia en aquell moment 10 cases i l'església parroquial de Sant Julià, de la qual són annexes les de Benante i Ginestarre, servida per un rector proveït pel bisbe o pel rei, segons el moment de l'any en què queda vacant. En el terme hi ha diverses fonts de bona aigua. El territori és molt desigual i escabrós, de classe inferior, amb a penes 100 jornals de conreu; amb alguns prats i la muntanya de Tudela, amb arbrat abundant. Travessava el poble el camí que anava a França pel Port de Tavascan, en molt mal estat. S'hi produïa sègol, llegums, patates i una mica de fruita d'hortalisses. S'hi criava tota mena de bestiar: vacum, de llana, cabres, mules, cavalls... Hi havia caça de diverses menes i pesca de truites. Comptava amb 10 veïns (caps de casa) i 54 ànimes (habitants). Esmenta que el lloc havia pertangut al Vescomtat de Vilamur, fins a l'extinció dels senyorius.

## Referències

* ↑ GEC
* ↑ Coromines 1994.
* ↑ Montaña 2004.
* ↑ Lo vicari; Guillem Català, Bernat de la Font, Ramon Català. Joan Mora i Joan Isarn. Iglésias 1981, p. 77.
* ↑ Madoz 1845.

## Bibliografia

* Coromines, Joan. «Arrós». A: Onomasticon cataloniae. II A - Be. Barcelona: Curial Edicions Catalanes i Caixa d'Estalvis i Pensions de Barcelona La Caixa, 1994. ISBN 84-7256-889-X.
* Iglésies, Josep. El Fogatge de 1553. Estudi i transcripció. II. Barcelona: Fundació Salvador Vives Casajoana, 1981. ISBN 84-232-0189-9.
* Lloret, Teresa; Castilló, Arcadi. «Esterri de Cardós». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.
* Madoz, Pascual. Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar. Madrid: Establecimiento Literario Topográfico, 1845. Edició facsímil: Articles sobre El Principat de Catalunya, Andorra i zona de parla catalana del Regne d'Aragó al <<Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar>> de Pascual Madoz, V. 1. Barcelona: Curial Edicions Catalanes, 1985. ISBN 84-7256-256-5.
* Montaña, Silvio. Noms de cases antigues de la comarca del Pallars Sobirà. Espot: Silvio Montaña, 2004. ISBN 84-609-3099-8.

## Enllaços externs

* Arrós de Cardós en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya