OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Setge de Lleida (1413)

El setge de Lleida de 1413 fou una de les batalles de la Revolta del comte d'Urgell.

## Antecedents

El rei d'Aragó Martí l'Humà tenia una gran consideració per Jaume II d'Urgell a qui nomenà Lloctinent de Catalunya el 1407 i 1408. Coincidint amb el seu ascens a la corona comtal, i mort el seu fill Martí el Jove, el rei el nomenà procurador i governador general, cosa que s'interpretava com el reconeixement de la seva virtual condició d'hereu de la corona. Poc abans de la seva mort, el rei revocà el nomenament sota pressions de l'arquebisbe de Saragossa i la família Urrea, morint sense deixar nomenat successor.
El resultat del Compromís de Casp instal·là al tron al candidat Ferran d'Antequera en detriment de Jaume II d'Urgell que no havia sabut administrar les oportunitats polítiques que li havia facilitat el rei Martí. L'assassinat de l'arquebisbe de Saragossa per part d'Anton de Luna li fa perdre el suport del braç eclesiàstic dominat per Benet XIII i Vicent Ferrer qui jugaria al suport del candidat castellà. Com a noble, no va cultivar el favor de la noblesa i la burgesia barcelonina. Aquestes febleses i els suports i diners de Ferran acabaren decantant la balança en la conclusió del Compromís el 28 de juny de 1412.
Ferran I i els seus consellers tingueren un tracte de favor amb Jaume que es concretà en concessions territorials i econòmiques per a ell, la seva dona Isabel d'Aragó i de Fortià i la seva mare Margarida de Montferrat. Malgrat tot, la instigació d'aquesta que li insistia "Fill, o rei o no res" i d'alguns consellers i nobles fidels, com Anton de Luna, l'animaren a revoltar-se en maig de 1413 contra el rei amb el reduït suport de mercenaris anglesos i gascons, mentre es desenvolupaven a Barcelona les Corts de 1413. Els diputats, espantats per les notícies d'una revolta al camp i sense ganes de tornar a una situació d'incertesa política que ja havia durat dos anys, van fer pinya amb el nou rei reconegut per tothom. Ferran havia obtingut suport dels notables i les Corts abans d'iniciar la repressió armada. Aconsegueix també l'aval de Castella i França.
Després d'uns èxits inicials, el 27 de juny de 1413, Jaume decideix atacar Lleida.

## El setge

Les tropes partidàries de Jaume II d'Urgell atacaren Lleida partint d'Albesa i s'apoderaren de Corbins i dels molins de Picabaix, però no aconseguiren la rendició de la ciutat.

## Conseqüències

El fracàs a Lleida i la derrota a la batalla d'Alcolea de Cinca el 10 de juliol impossibilità reunir els exèrcits de l'Urgell i d'Aragó. Mentre Anton de Luna resta bloquejat al castell de Loarre, Jaume II d'Urgell es tanca a Balaguer on espera l'ajut anglès i que acaba amb la rendició del comte al rei el 31 d'octubre de 1413. El castell de Loarre caigué a començaments de 1414, donant-se per sufocada la revolta.

## Referències

* ↑ Segons la crònica del segle xvii, La fi del comte d'Urgell
* ↑ Carta del rei publicada a "Historia de los Condes de Urgel, escrita por D. Diego Monfar y Sors, Archivero del Real Archivo de Barcelona". Barcelona 1853, Tomo II, p.534-535.
# Polycarp Pengo

Polycarp Pengo (nascut el 5 d'agost de 1944, a la parròquia de Mwazye, a la diòcesi de Sumbawanga, a Tanzània) és l'actual Arquebisbe de Dar es Salaam

## Biografia

Va néixer el 5 d'agost de 1944, a la parròquia de Mwazye, a la diòcesi de Sumbawanga, a Tanzània. Es va ordenar prevere el 1971, estudià teologia moral a la Pontifícia Universitat Lateranense de Roma, i va obtenir el doctorat el 1977. Ensenyà teologia moral al Seminari Teològic de Kipalapala durant un temps breu. Va esdevenir el primer rector del seminari teològic de Segerea el 1983.

### Bisbe

El 1983 va ser nomenat bisbe de Nachingwea, i el 1986 de Tunduru-Masasi, assumint el càrrec a l'any següent.
El 1990 va ser nomenat arquebisbe coadjutor de Dar es Salaam, i el 1992 esdevingué Arquebisbe de Dar es Salaam, després de la dimissió del cardenal Laurean Rugambwa.

### Cardenal

Polycarp Pengo va ser proclamat cardenal pel Papa Joan Pau II al consistori del 21 de febrer de 1998, amb el títol de Cardenal Prevere de Nostra Signora de La Salette. Pengo va ser un dels cardenals electors que participaren en el conclave de 2005 que elegí com a Papa a Benet XVI, així com al conclave de 2013 que elegí el Papa Francesc.
Dins de la Cúria Pontifícia el cardenal Pengo és membre de les congregacions per la doctrina de la Fe i per a l'Evangelització dels Pobles i dels Consells Pontificis per al Diàleg Interreligiós i per a la Cultura.
A més, entre el 2007 i el 2013 presidí el Simposi de les conferències episcopals d'Àfrica i Madagascar.
El 18 de setembre de 2012 el Papa Benet XVI el nomenà Pare Sinodal per a la 13a Assemblea Ordinària General del Sínode de Bisbes.

## Opinions
### Homosexualitat

El 2000, el cardenal Pengo senyalà l'homosexualitat com un dels pecats més atroços de la terra.

### Enfrontaments a Tanzània

El 2004, ell va carregar contra els autors dels enfrontaments que deien perseguir una causa religiosa.

### Ensenyament de l'Església sobre la SIDA

El Cardenal Pengo declararà que, si bé l'epidèmia de la SIDA no pot ser superada exclusivament o principalment distribuint preservatius, només una estratègia basada en l'educació a la responsabilitat individual en el marc d'una visió moral de la sexualitat humana.

## Enllaços externs

* El Cardenal Pengo a catholic-pages

## Referències

* ↑ http://www.microsofttranslator.com/BV.aspx?ref=IE8Activity&a=http%3A%2F%2Fpress.catholica.va%2Fnews_services%2Fbulletin%2Fnews%2F29673.php%3Findex%3D29673%26lang%3Den
* ↑ «Homosexuality one of the most heinous sins on earth». Arxivat de l'original el 2010-06-15. [Consulta: 31 juliol 2014].
* ↑ «Good Friday Homily». Arxivat de l'original el 2010-10-28. [Consulta: 31 juliol 2014].
* ↑ «Africa's Bishops Back Pope in AIDS Message». Arxivat de l'original el 2010-06-15. [Consulta: 31 juliol 2014].
# Serra del Rèvol

La Serra del Rèvol és una serra situada al municipi de Clariana de Cardener (Solsonès), amb una elevació màxima de 625 metres. La serra marca el límit sud del nucli de Clariana.
La serra transcorre direcció sud-oest nord-est, finalitzant pràcticament a la carretera C-55, en el punt en el que el riu Negre s'uneix al riu Cardener. Uns metres més a l'est del punt on la serra finalitza hi trobem la capella de Santa Àgata. En el seu vessant sud hi trobem la rasa del Rèvol, que fa de terme amb el municipi de Cardona.

## Notes

* ↑ Als mapes de l'ICC d'escala 1:25.000 i inferiors hi consta com a Serra de Revol. Als de les escales 1:50.000 i superiors hi consta la forma del Nomenclàtor.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ «Serra del Rèvol». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Normes de plantejament urbanístic dels municipis sense plantejament a Catalunya - Comarques Centrals - Clariana de Cardener» (PDF). Generalitat de Catalunya - Departament de Política Territorial i Obres Públiques, 01-03-2010. [Consulta: 11 desembre 2020].
* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
# Ras Ijerri

Ras Ijerri (àrab: رأس اجري, Raʾs Ijarrī ; amazic estàndard marroquí: ⵕⴰⵙ ⵉⵊⵔⵔⵉ, Ṛas Ijrri) és una comuna rural de la província d'El Hajeb, a la regió de Fes-Meknès, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 6.502 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Hokovce

Hokovce és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país.
La primera menció escrita de la vila es remunta al 1245.

## Referències

* ↑ «Population and housing census» (en anglès). Statistical Office of the Slovak Republic, 2011. [Consulta: 19 desembre 2021].
* ↑ «História obce» (en eslovac). [Consulta: 19 desembre 2021].
# Simpsonichthys izecksohni

Simpsonichthys izecksohni és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* ↑ «Simpsonichthys izecksohni». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Costa, W.J.E.M.: Rivulidae (South American Annual Fishes). planes 526-548. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil, any 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Franz Kline

Franz Kline (Wilkes-Barre, 23 de maig de 1910 − Nova York, 3 de maig de 1962) va ser un pintor estatunidenc associat al grup de l'expressionisme abstracte que geogràficament es va centrar a Nova York entre els anys 1940 i els anys 1950.

## Carrera

Com Jackson Pollock i d'altres pintors abstractes, va ser un pintor d'acció pel seu estil simple, espontani i intens. Treballava fent servir traços forts i figures abstractes. La major part del treball de Kline, no obstant això, va ser "practicada espontàniament". Va preparar molts esbossos sobre dibuix, tot i que mai els va publicar, abans del seu treball plàstic.

## Obra

Els millors i més coneguts treballs expressionistes de Kline van ser fets amb els colors blanc i negre purs, tot i que de vegades va introduir diverses tonalitats d'ambdós colors. Només va tornar a utilitzar color en les seves pintures a partir de 1955, tot i que les seves pintures més importants en color van ser fetes a partir de 1959. Les pintures de Kline són molt complexes i subjectives. Quan les pintures d'aquest artista sempre van tenir un impacte dinàmic, dramàtic i espontani, és important saber que ell sempre les va descriure molt simples pel que fa a aquests elements. Val a dir que va fer moltes de les seves pintures arran dels coneixements aportats pels seus estudis previs.
Sembla haver referències a la cal·ligrafia xinesa en aquestes composicions en blanc i negre, tot i que ell sempre va negar aquesta relació. Ponts, túnels, edificis i altres estructures arquitectòniques i industrials van ser usualment esmentades com a fonts d'inspiració de Kline.
Els seus treballs més reconeguts van ser originats a partir d'un consell del seu amic Willem de Kooning. En 1948 li va suggerir a un llavors artísticament frustrat Kline que experimentés amb un projector que tenia en el seu estudi analitzant la projecció sobre una paret llisa. Kline va fer diverses pintures amb l'estil que va resultar de l'observació, presentant el 1950 un recull amb l'estil davant la Charles Egan Gallery.

## Bibliografia

* Elaine de Kooning, "Franz Kline: Painter of his own Life", Art News, volume 61, November 1962

## Enllaços externs

* Exposició de Franz Kline a la Fundació Antoni Tàpies Arxivat 2014-10-27 a Wayback Machine.
# Supercopa d'Espanya de futbol 1983

La Supercopa d'Espanya de futbol 1983 va ser la 2a edició de la Supercopa d'Espanya de futbol, una competició futbolística que enfronta el campió de la lliga espanyola amb el de la copa. En aquesta ocasió es va disputar a doble partit. El 26 d'octubre de 1983 es va jugar l'anada al camp del campió de la lliga 1982-83, l'Athletic Club, amb victòria del Barça per 1 a 3. La tornada, jugada el 30 de novembre de 1983 al camp del campió de la copa 1982-83, el FC Barcelona, va finalitzar amb victòria de l'Athletic per 0 a 1.
El Barça va ser el campió de la competició, després de guanyar per 3 a 2, en total.

## Participants

| Equip | Raó de la classificació | Participacions anteriors (la negreta indica que la van guanyar) |
| Athletic Club | Campió de la lliga 1982-83 | Cap |
| FC Barcelona | Campió de la copa 1982-83 | Cap |

## Partits
### Anada

| Athletic Club | 1–3 | FC Barcelona |
| Sarabia 45' | Informe | Alexanko 31' Carrasco 48' Rojo 77' |

### Tornada

| FC Barcelona | 0–1 | Athletic Club |
| | Informe | Endika 2' |

## Campió

* Campió de la Supercopa d'Espanya 1983
* FC Barcelona 1r títol
# Quela Rovira

Quela Rovira, anomenada María Celia Rovira Vassallo (Montevideo, 1917-2014) va ser una pintora, mestra i docent d'art uruguaiana integrant del Taller Torres García.
Treballà com a mestra en 1936 i es va dedicar a l'ensenyament de l'expressió plàstica a les escoles públiques al costat de les seues col·legues María Mercedes Antelo i Bell Clavelli. Durant els seus estudis en secundària va tenir com a professor de dibuix a Carmelo de Arzadun, quan aquest assistia a les classes del Taller Torres. Va ser alumna del taller de Guillermo Laborde fins a l'any de la seva defunció en 1940. En 1942 va ingressar al Taller Torres García fins a 1946.

## Obres
### Murals

* 1944 - La Escuela. Mural en el Pavelló Martirené de l'Hospital Saint Bois (189 x 272cm)

### Escrites

* Arte: Comunicación visual. Metodología y dimensión futura. Amalia Polleri, María Celia Rovira. Montevideo: Banda Oriental, 1994.
* El lenguaje gráfico plástico: Fundamentos y nuevos enfoques: Manual para docentes, estudiantes y artistas. Amalia Polleri, Maria Celia Rovira, Brenda Lissardy. Montevideo: Edilyr Uruguaiana, 1982.

## Referències

* ↑ «María Celia (Quela) Rovira Vassallo | autores.uy» (en castellà). [Consulta: 26 abril 2018].
* 1 2 Imaginarios Prehispánicos en el Arte Uruguayo: 1870-1970. 2006. MAPI. Arxivat 2016-10-05 a Wayback Machine.
* ↑ Quela Rovira Murales TTG: testimonios y comentarios Arxivat 2016-03-28 a Wayback Machine. 2007 en castellà. Consulta 5 d'octubre de 2016
* ↑ «Detalles de la obra» (en castellà). Sistema de Bibliotecas de Universidad ORT Uruguay. [Consulta: 13 octubre 2016].
* 1 2 «Biblioteca "Prof. Dr. Antonio M, Grompone"» (en castellà). [Consulta: 13 octubre 2016].
# Puntius dorsimaculatus

Puntius dorsimaculatus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3,1 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sumatra (Indonèsia).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo, 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.

## Bibliografia

* Ahl, E. 1923. Ichthyologische Mitteilungen. Zoologischer Anzeiger v. 56: 181-185.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4. .
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo, 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.
* Lambert, Derek J.: Freshwater Aquarium Fish. Chartwell Books, Edison, Nova Jersey, Estats Units. Any 1997. ISBN 0-7858-0867-1.
* Mills, Dick: The Bumper Book of Tropical Aquarium Fishes (2a edició). Interpet Publishing. Any 2002. ISBN 1842860747.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Rasa dels Traus

La Rasa dels Traus és un torrent afluent per la dreta de la Riera de Llaneraque transcorre íntegrament pel terme municipal de Torà (Segarra). La seva xarxa hidrogràfica, que també transcorre íntegrament per aquest terme municipal, està constituïda per quatre cursos fluvials la longitud total dels quals suma 1.910 m.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
# Rasac

Rasac (possiblement del quítxua gripau) és una muntanya de la serralada Huayhuash al centre del Perú, una secció de la gran serralada dels Andes. El cim s'eleva fins als 6.017 msnm, tot i que altres fonts li atorguen una altura del 6.040 msnm. Tot i superar els 6.000 metres, es troba eclipsat pel veí Yerupajá.

## Referències

* 1 2 Peru 1:100 000, Yanahuanca (21-j). IGN (Instituto Geográfico Nacional - Perú).
* 1 2 3 Alpenvereinskarte 0/3c. Cordillera Huayhuash (Peru). 1:50 000. Oesterreichischer Alpenverein, 2008. ISBN 9783937530079.
* 1 2 3 Biggar, John. The Andes: A Guide for Climbers. Andes, 2005, p. 98. ISBN 9780953608720.
* ↑ Neate, Jill. «Peru». A: Mountaineering in the Andes. RGS-IBG Expedition Advisory Centre, 1994, p. 23. ISBN 0-907649-64-5.
# Rafael Sans

Rafael Sans (Reus, 1812 - La Paz, Bolívia, 1899) va ser un missioner franciscà que predicà a l'Amèrica Llatina.
El seu pare, pastisser, l'ingressà al convent franciscà de Reus l'any 1828 i celebrà la primera missa a l'església de sant Tomàs de Riudeperes, vora Vic. Era molt bon dibuixant i tenia fama de gran predicador. Va viure la crema de convents de 1835 a Reus i, exclaustrat, va tenir diversos càrrecs fins que va ser nomenat capellà del monestir de santa Maria de Jerusalem a Barcelona el 1840. Va ser també capellà de les monges del Reial Monestir de Pedralbes i predicà assíduament a la parròquia del Pi de Barcelona. Emigrat a Itàlia el 1837, va ser proposat pels seus superiors per anar com a missioner a les repúbliques llatinoamericanes. Embarcà cap a Bolívia, on fundà el convent franciscà de la Recoleta a La Paz. El bisbe de La Paz el va nomenar conseller seu. Allà fundà el centre missioner de Copacabana. Buscà, a través del seu orde, missioners a Europa. El 1862 va ser prefecte de missions i el 1863 definidor general de l'orde i visitador apostòlic a Xile. El 1864 tornà per un temps a Catalunya i visità Jerusalem. Tornat a Bolívia, dirigí el col·legi de missions de San José a La Paz, gairebé fins a la seva mort.
Va publicar uns Apuntes de una visita a Tierra Santa (1864), una Historia de Copacabana (1867), una Memoria histórica del colegio de Misiones de san José de La Paz (1888) i altres llibres de tema històric i religiós. L'historiador reusenc Andreu de Bofarull també fa esment d'una obra manuscrita: "Escursión o visita á las islas Titicaca y Coatí, en la comprensión del Santuario de Nuestra Señora de Copacabana", amb interessants il·lustracions fetes pel franciscà a partir de les seves observacions sobre el terreny, i diu que la va adquirir quan Rafael Sans visità Reus el 1864.

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 592-593.
* ↑ Bofarull, Andreu de. Anales históricos de Reus desde su fundación hasta nuestros días. Reus: Imp. de la V. é Hijo de Sabater, 1866, p. 621.

## Enllaços externs

* «Rafael Sans». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Sunday Oliseh

Sunday Ogorchukwu Oliseh és un exfutbolista nigerià dels anys 90 i 2000.
Va néixer a Abavo, Nigèria, el 14 d'abril del 1974. Jugava de migcampista. Els equips més destacats en els quals milità foren AFC Ajax, Borussia Dortmund i Juventus FC. Jugà amb la selecció de futbol de Nigèria entre 1993 i 2002 un total de 63 partits, marcant 4 gols. Fou medalla d'or als Jocs Olímpics d'Atlanta 1996 i participà en les fases finals de les copes del Món de 1994 i 1998. El seu gol més recordat fou el que marcà a Espanya el 1998, que va acabar suposant l'eliminació d'aquesta a la primera ronda i el passi de Nigèria.

## Trajectòria esportiva

* Julius Berger: 1990
* R.F.C. de Liège: 1990-1994, 75 partits (3 gols)
* AC Reggiana: 1994-1995, 29 (1)
* FC Köln: 1995-1997, 54 (4)
* Ajax Amsterdam: 1997-1999, 54 (8)
* Juventus FC: 1999-2000, 8 (0)
* Borussia Dortmund: 2000-2003, 42 (1)
* VfL Bochum: 2002-2004, 32 (1)
* Borussia Dortmund: 2004-2005, 11 (0)
* RC Genk: 2005-2006, 16 (0)

## Referències

* ↑ «Bochum release Oliseh». BBC Sport, 01-03-2004 [Consulta: 4 abril 2010].
* ↑ Bennett, Mark. «Ruhr treat for Bochum». UEFA, 28-04-2004. [Consulta: 4 abril 2010].

## Enllaços externs

* (anglès) Nigerian Eagles
* (francès) Premsa: Oliseh deixa el Genk Arxivat 2007-09-26 a Wayback Machine.
# Sunday Comics

Sunday Comics fou una revista espanyola sobre l'estudi i investigació del còmic, tal com indicava el seu propi subtítol. Fou dirigida i editada entre 1976 i 1985 per Mariano Ayuso. Va comptar amb 17 números regulars, esdevenint la primera revista del medi a Espanya que va comptar amb una distribució normalitzada. Fou també una de les poques revistes que va durar durant tot l'anomenat "boom del còmic per a adults", juntament amb El Wendigo i Comic-Guía.

## Trajectòria

Sunday Comics fou la quarta revista sobre còmics editada a Espanya, després de Cuto (1967) de Luis Gasca, Bang! (1968) d'Antonio Martín i Comics Camp Comics In (1972) del propi Mariano Ayuso.
Entre els seus col·laboradors van destacar Esteban Bartolomé, Juan Antonio de Blas, Luis F. Cárdenas, Javier Coma, Luis Conde Martín, Moncho Cordero, Lorenzo F. Díaz, Jordi Frontons, Raúl García Sanz, Andreu Martín, Enrique Martínez Peñaranda, José M. Ortiz Robles, Miguel Ruiz Márquez, Francisco Tadeo Juan i Salvador Vázquez de Parga.
Va publicar també còmics de diversos autors, incloent-ne alguns d'inèdits, com Se llamará como su mamá d'Enric Sió.

## Referències

* 1 2 Cuadrado (2000), p. 1196-1197.
* ↑ Marín, Rafael (22/09/2006). Hasta que el diseño nos separe de la sèrie Los comics en España, "Crisei".
* ↑ Darias, Manuel (01/08/2010)., Diario de Avisos, p. 59.
* ↑ Nuevo número de la revista Sunday (19/10/1978), "El País" (castellà).
* ↑ Revistas especializadas en historietas (13/04/1977), "El País" (castellà).

## Bibliografia

* CUADRADO, Jesús (2000). Atlas español de la cultura popular: De la historieta y su uso 1873-2000, Madrid: Ediciones Sinsentido/Fundación Germán Sánchez Ruipérez. 2 v. ISBN 84-89384-23-1.