OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ronnie Bucknum

Ronnie Bucknum va ser un pilot de curses automobilístiques estatunidenc que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Va néixer el 5 d'abril del 1936 a Alhambra, Califòrnia, EUA i va morir de malaltia a San Luis Obispo, Califòrnia, el 23 d'abril del 1992.

## A la F1

Ronnie Bucknum va debutar a la sisena cursa de la temporada 1964 (la quinzena temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 2 d'agost del 1964 el GP d'Alemanya al Circuit de Nürburgring.
Va participar en un total d'onze curses puntuables pel campionat de la F1, disputades en tres temporades diferents consecutives (1964-1966) aconseguint una cinquena posició com a millor classificació en una cursa i assolí dos punts pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | Posició | Punts |
| 1964 | Honda R & D Co. | Honda | Honda | MON | HOL | BEL | FRA | GBR | ALE Ret | AUT | ITA Ret | USA Ret | MEX | - | 0 |
| 1965 | Honda R & D Co. | Honda | Honda | SUD | MON Ret | BEL Ret | FRA Ret | GBR | HOL | ALE | ITA Ret | USA 13 | MEX 5 | 14è | 2 |
| 1966 | Honda R & D Co. | Honda | Honda | MON | BEL | FRA | GBR | HOL | ALE | ITA NVQ | USA Ret | MEX 8 | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 11 | 0 | 0 | 0 | 0 | 2 |
# Ronneburgita

La ronneburgita és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el seu nom del dipòsit d'urani de Ronneburg, a Gera, Alemanya, la seva localitat tipus.

## Característiques

La ronneburgita és un fosfat de fórmula química K₂MnV₄O₁₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1998. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la ronneburgita pertany a «08.AC: Fosfats, etc. sense anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana i gran» juntament amb els següents minerals: howardevansita, al·luaudita, arseniopleïta, caryinita, ferroal·luaudita, hagendorfita, johil·lerita, maghagendorfita, nickenichita, varulita, ferrohagendorfita, bradaczekita, yazganita, groatita, bobfergusonita, ferrowyl·lieïta, qingheiïta, rosemaryita, wyl·lieïta, ferrorosemaryita, qingheiïta-(Fe2+), manitobaïta, marićita, berzeliïta, manganberzeliïta, palenzonaïta, schäferita, brianita, vitusita-(Ce), olgita, barioolgita, whitlockita, estronciowhitlockita, merrillita, tuïta, ferromerrillita, bobdownsita, chladniïta, fil·lowita, johnsomervilleïta, galileiïta, stornesita-(Y), xenofil·lita, harrisonita, kosnarita, panethita, stanfieldita, tillmannsita i filatovita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a l'abocador de Lichtenberg Absetzer del dipòsit d'urani de Ronneburg, a la localitat de Gera, Turíngia (Alemanya). Es tracta de l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Ronneburgite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 18 setembre 2017].
# Riu Atbara

El riu Atbara (àrab: نهر عطبرة, nahr ʿAṭbara) o Takazze és un riu d'Etiòpia i el Sudan. Neix al massís etiòpic, al nord-est d'Etiòpia, amb el nom de Takazze i corre cap al nord durant uns 800 km, entrant al Sudan per Kallabat, fins a desaiguar al Nil a 320 km al nord de Khartum. Al temps sec forma una sèrie de llacs i no corre, però a les pluges porta aigua en quantitat considerable. Els seus afluents principals són el Salam i el Setit. És l'Atsaboras clàssic. La ciutat d'Atbara és propera a la seva desembocadura.
Al segle xix fou explorat pel viatger anglès Samuel White Baker.

## Referències

* ↑ «Riu Atbara». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Riu Atbara». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Riu Aventino

Aventino és un riu de la regió italiana dels Abruços, que té una llargada d'uns 45 km. Neix en el municipi de Palena (Chieti), de la unió de les aigües de diverses fons i torrents i que flueixen pel vessant oriental del mont Porrara. Una part del primer recorregut d'aquestes aigües és subterrani, per una xarxa de tipus càrstic, i emergeixen en l'anomenat capo di Fiume.
Èn el seu recorregut, travessa els municipis de Palena, Lettopalena, Taranta Peligna, Colledimacine, Lama dei Peligni, Gessopalena, Civitella Messer Raimondo i Casoli. Una llegenda diu que el riu Aventino hauria nascut en orinar Samsó, després del gran esforç fet per dur la massa rocosa anomenada «la Morgia» des de Palena fins a Gessopalena. (La llegenda està basada en un fet real: la Morgia és un fragment que es va desprendre de la muntanya en temps prehistòrics i va anar baixant fins aturar-se al lloc on es troba actualment.) L'Aventino és el principal afluent del riu Sangro, que desemboca en el mar Adriàtic. En la confluència de l'Aventino, el torrent Gogna i el Sangro hi ha un estany artificial que forma la reserva natural del llac de Serranella.
Amb les aigües del naixement del seu afluent, el riu Verde, s'elabora un prestigiosa pasta alimentària fabricada a Fara San Martino. L'aigua s'extreu directament del naixement del riu i sembla que la seva baixa temperatura constant aporta a la pasta unes propietats que en faciliten la cocció.
Forma l'embassament artificial dit Lago Sant'Angelo, o di Casoli.

## Referències

* 1 2 «Sorgenti dell'Aventino» (en italià). Parco Nazionale della Maiella. [Consulta: 7 gener 2023].
* ↑ Di Giovannangelo, Carmen «Gessopalena, bellezza e lacrime di un borgo d'Abruzzo martoriato dalla furia nazista» (en italià). Mondo De Cecco, 11, 2020, pàg. 54-59.
* ↑ «Sangro» (en italià). Enciclopedia Treccani. [Consulta: 7 gener 2023].
* ↑ Pirone, G.; Ciaschetti, G.; Frattaroli, A.R.; Corbetta, F. «La vegetazione della Riserva Naturale Regionale "Lago di Serranella" (Abruzzo - Italia)» (pdf) (en italià). Fitosociologia, 40, 2003, pàg. 55-71. Arxivat de l'original el 2023-01-07 [Consulta: 7 gener 2023].
* ↑ Sabatini, Francesco «Va' Sentiero e De Cecco "Di necessità virtù"» (en italià). Mondo De Cecco, 11, 2020, pàg. 33-37.

## Enllaços externs

* Fitxa del riu Aventino a Fiumi.net (italià)
# Paracheilinus bellae

Paracheilinus bellae és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Illes Marshall.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Partida rural

El terme partida rural, sovint utilitzat simplement en la forma partida quan el context ho permet, és una extensió de terreny d'una certa extensió que serveix per a identificar amb el mateix nom les terres que hi pertanyen, sense que signifiqui necessàriament una mateixa unitat de propietat.
Les partides suposen una subdivisió administrativa del terme municipal, tot i que hi pot haver partides que superin l'àmbit d'un sol municipi. En aquests casos, representen una unitat diferent a cada municipi, encara que es conegui amb el mateix nom i fins i tot que hi pugui haver la mateixa propietat a banda i banda de la línia termenal dels municipis. Apareixen en el cadastre rural com a topònim identificador del lloc on es troba cada parcel·la.
En un origen, les partides rurals no formaven una entitat de població, encara que pogués haver-hi edificacions aïllades de diverses menes. Modernament, però, el doble fenomen de l'extensió de les ciutats i l'establiment de noves residències en zones rurals o semirurals a la perifèria de les principals viles i ciutats, així com la necessitat d'organització administrativa i veïnal d'aquest poblament, ha fet que algunes partides hagin desenvolupat entitats de població equiparables, en certa manera, als antics ravals (seria aquest l'equivalent més exacte), veïnats i barris.
En aquest cas, es distingeix dels altres tipus d'entitats de població pel fet que es troba fora del conjunt urbà, però no forma una unitat de població independent (sovint és una sèrie de cases o terrenys al voltant d'una carretera o d'un camí rural important).
# Partida dels Estellers

Els Estellers és una partida de terra del terme municipal de Reus, a la comarca catalana del Baix Camp.
La partida s'estén a banda i banda del Camí Vell de la Selva, entre el Barranc dels Cinc Ponts i la Riera de l'Abeurada. Hi ha alguna masia important, com ara el Mas de l'Inglès. El Barri de Sant Joan hi està inclòs completament.

## Referències

* ↑ Amigó, Ramon. Materials per a l'estudi dels noms de lloc i de persona, i renoms, del terme de Reus. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1988, p. 219. ISBN 8486387655.
# Rosencrantz and Guildenstern han mort

Rosencrantz and Guildenstern han mort (títol original: Rosencrantz and Guildenstern Are Dead) és una pel·lícula britànica dirigida per Tom Stoppard, estrenada l'any 1990, adaptació de l'obra homònima. Ha estat doblada al català.

## Argument

Cridats al tribunal de Elseneur per la mare de Hamlet, a Rosencrantz i Guildenstern els confien la missió de portar-lo a Anglaterra amb la finalitat que sigui executat pel tribunal britànic.

## Repartiment

* Gary Oldman: Rosencrantz
* Tim Roth: Guildenstern
* Richard Dreyfuss: l'actor
* Iain Glen: Hamlet
* Donald Sumpter: Claudius
* Livio Badurina: tràgic
* Tomislav Maretic: tràgic
* Tolla Mlacnik: tràgic
* Srdjan Soric: tràgic
* Mladen Vasary: tràgic
* Zeljko Vukmirica: tràgic
* Branko Zavrsan: tràgic
* Joanna Roth: Ophelia
* Joanna Miles: Gertrude
* Ljubo Zecevic: Osric

## Premis i nominacions

* Lleó d'or a la Mostra de Venècia 1990
* Millor director per Tom Stoppard, Fantasporto el 1991
* Nominació millor actor per Gary Oldman, premis Independent Spirit el 1992

## Referències

* ↑ «Rosencrantz and Guildenstern han mort». esadir.cat.
* ↑ «Rosencrantz and Guildenstern Are Dead». The New York Times.
# Riu Cheyair

El riu Cheyair és un riu d'Andhra Pradesh a l'Índia.
Corre inicialment per les muntanyes Seshachellam. Al punt on es creua amb la via fèrria prop de Nandular es va produir el 1870 un greu accident. Les aigües són violentes i la seva utilització per regar és limitada.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Riu Chico

El riu Chico és un curs d'aigua d'uns 420 km de la Patagònia argentina. Neix als Andes i desemboca a l'Oceà atlàntic a l'estuari de Santa Cruz després de creuar d'oest a est la província de Santa Cruz i drenant els departaments Río Chico, Lago Argentino i Corpen Aike.
En la seva capçalera, el riu és anomenat riu Lista, el qual s'origina a partir de diversos cursos secundaris que drenen els vessants orientals del Mont Tetris i els pics d'Iwan i de las Vacas. Aquest curs corre encaixat vers el sud fins a arribar a l'estancia de los Faldeos, punt on canvia de rumb cap a l'est i passa a nomenar-se riu Chico. En el seu curs alt rep els rius Capitán, que prové dels llacs Ruiroga Nord i Sud, i el riu Belgrano, provinent del pic homònim i el riu Robles provinent del llac Burmeister, situat al Parc Nacional Perito Moreno. Després de deixar la zona andina i de peudemont, entra a l'àrida estepa patagona, una regió semidesèrtica de precipitacions molt minses (200 mm anuals). En aquesta regió, creua la ciutat de Gobernador Gregores i acte seguit el seu llit es dividit en diferents braços. El riu tot i tenir una conca hidrogràfica prou notable (25.722 km²) té un cabal més aviat modest, ja que la major part de la seva conca té precipitacions molt baixes. Les aportacions d'aigua són de caràcter nival (pel desgel a la zona andina) o bé per les aportacions de llacs andins. Al seu tram baix, a prop de Puerto Santa Cruz, reb el riu Shehuen.

## Referències

* ↑ «Cuenca del Río Chico». [Consulta: 11 setembre 2019].
* ↑ «Província de Santa Cruz - Recursos hídricos». Ministerio de Minería. Arxivat de l'original el 31 de maig 2009. [Consulta: 13 setembre 2020].
# Paràfrasi de Sem

La Paràfrasi de Sem es el primer dels cinc llibres que es troben al Còdex VII, (1-49) dels Manuscrits de Nag Hammadi. Es conserva en llengua copta, però s'hauria pogut redactar en un original grec, a la primera meitat del segle ii a la Síria oriental.

## Contingut

El llibre és essencialment un apocalipsi, on Sem, el fill de Noè, descriu la revelació que li fa Derdekeas, fill de la llum infinita. Explica l'ascensió de Sem i la seva transformació en un ser celestial al final d'una experiència extàtica, i també el seu retorn a la Terra. També dona una versió pròpia del Diluvi, de la destrucció de Sodoma, del baptisme de Jesús i de la resurrecció del Salvador. El text diu que Sem és la primera persona al món, contradient el que diu l'Antic Testament sobre Adam, però això pot estar relacionat amb la figura de Jesús que, segons el Nou Testament, va dir "Abans que Abraham hi fos, jo sóc ". El text s'acaba amb una indicació a Sem sobre la seva missió a la terra i una mena de conclusió.

## Peculiaritats

El text és clarament gnòstic i presenta connexions amb filòsofs com Bardesanes d'Edessa i Mani, relacionats amb el maniqueisme. Però té algunes particularitats que el distingeixen d'altres obres gnòstiques:
* L'existència de tres poders primordials, que no estan situats al mateix nivell.
* El paper de Derdekeas, fill o imatge de la Llum, que en aquest text és el Salvador i el Revelador.
* El significat de Sem, que s'origina en un esperit inconscient.
* La història de la Salvació descrita com l'empresonament i l'alliberament de l'Esperit, i no de Sem.
* El paper positiu dels sodomites, que reben l'ensenyament de Sem.
* Les funcions obscures del dimoni Soldas i la dona Rebouel.
* L'ascens de Sem a través de les esferes celestials.
* Una discussió sobre el baptisme amb aigua.
* La importància del component escatològic, inusual en un tractat gnòstic.
* L'ús d'imatges sexuals, no gaire freqüents en textos gnòstics.

## Referències

* ↑ Joan. VIII, 58
* ↑ Pearson, Birger A. (et al.). Nag Hammadi codex VII. Leiden : Brill, 1996, p. 15-22 ISBN 9004104518
# Partit del Nou Azerbaidjan

El Partit del Nou Azerbaidjan (àzeri: Yeni Azərbaycan Partiyası) és un partit polític centredreta azerbaidjanès d'ideologia nacionalista, laïcista i conservadora liberal. Actualment és el partit governant de l'Azerbaidjan des de 1993.

## Formació

El partit va ser fundat el 18 de desembre de 1992, pel president azerbaidjanès Heidar Alíev, que amb anterioritat havia estat membre del Partit Comunista de la Unió Soviètica fins a juliol de 1991, i que va ser president de l'Azerbaidjan des de 1993 fins a 2003. L'actual líder del partit i president de l'Azerbaidjan és Ilham Alíev, fill de Heidar Alíev, que va succeir al seu pare en 2003.
La ideologia oficial del partit són la legalitat, el laïcisme i el nacionalisme àzeri.
També busca construir una economia de "orientació social", i enumera la solidaritat social i la justícia civil com a base de la seva ideologia.

## Eleccions

Des que en les primeres eleccions a les quals es va presentar obtingués una mica més del 60% del vot popular, aquest partit ha obtingut uns resultats electorals realment favorables, cosa que unida a les denúncies de fraus i irregularitats electorals fan parlar sobre una estafa electoral popularitzada en Azerbaidjan des de 1993.
L'argument principal entre el governant Partit Nou Azerbaidjan i l'oposició en realitat pot ser vista com una lluita de poder entre l'antiga elit soviètica, que encara controla Azerbaidjan, i la nova intel·lectualitat que té una gran oposició moral a les antigues institucions soviètiques.
En les eleccions parlamentàries de l'Azerbaidjan de 2010 el partit va obtenir el 57,6% dels vots i 72 escons d'un total de 125 escons a l'Assemblea Nacional de la República de l'Azerbaidjan.

## Resultats electorals
### Eleccions parlamentàries

| Any | Vots | % | Escons | +/- | Pos. |
| 1995-96 | 2.228.435 | 62,70 | 53 / 125 | | 1r |
| 2000-01 | 1.809.801 | 62,30 | 75 / 125 | 22 | 1r |
| 2005 | | | 61 / 125 | 14 | 1r |
| 2010 | 1.110.885 | 46.48 | 71 / 125 | 10 | 1r |
| 2015 | 1.340.770 | 47.20 | 69 / 125 | 2 | 1r |
| 2020 | | | 72 / 125 | 3 | 1r |

### Presidencials

| Any | Candidat | Vots | % | Resultat |
| 1993 | Heydar Alíyev | 3.919.923 | 98,80 | Electe |
| 1998 | Heydar Alíyev | 2.556.059 | 77,60 | Electe |
| 2003 | Ilham Aliyev | 1.860.346 | 75,38 | Electe |
| 2008 | Ilham Aliyev | 3.232.259 | 88,73 | Electe |
| 2013 | Ilham Aliyev | 3.126.113 | 84,54 | Electe |
| 2018 | Ilham Aliyev | 3.397.664 | 86,03 | Electe |

## Referències

* ↑ Republic of Azerbaijan Legislative Elelction of 7 novembre 2010. Azerbaijan Election Commission. (anglès)

## Enllaços externs

* Pàgina oficial Arxivat 2013-05-31 a Wayback Machine. (àzeri)
# Partit del Manifest del Poble

El Partit del Manifest del Poble (portuguès: Partido do Manifesto do Povo, PMP) és un partit polític de Guinea Bissau.

## Història

El PMP fou establert en 2003 per Faustino Imbali. El partit va rebre el 0,8% dels vots a les eleccions legislatives de Guinea Bissau de 2004, i no va poder obtenir representació a l'Assemblea Nacional Popular. Imbali fou el candidat del partit a les eleccions presidencials de Guinea Bissau de 2005, però només va rebre el 0,52% dels vots, acabant el desè entre 13 candidats.
El partit no va participar en les eleccions legislatives de Guinea Bissau de 2008, ni a les eleccions presidencials de Guinea Bissau de 2009 ni de 2012, però tornà a la política activa quan va participar en les eleccions generals de Guinea Bissau de 2014. Va rebre el 0,7% dels vots i no va obtenir escó.

## Referències

* ↑ Peter Karibe Mendy (2013) Historical Dictionary of the Republic of Guinea-Bissau, Scarecrow Press, p229
# Rossípnoie

Rossípnoie - Россыпное (rus) - és un poble (un khútor) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 47 habitants. Pertany al districte (raion) de Véidelevka.

## Referències

* ↑ «Посёлок Вейделевка (летопись, часть 1)» (en rus). beluezd.ru. Arxivat de l'original el 2018-07-09. [Consulta: 9 juliol 2018].
* ↑ «Историческая справка | Вейделевский район». Arxivat de l'original el 2013-04-17. [Consulta: 7 abril 2013].
* ↑ «Вейделевка (летопись часть 2)» (en rus). beluezd.ru. Arxivat de l'original el 2018-07-09. [Consulta: 9 juliol 2018].
# Paissy

Paissy és un municipi francès situat al departament de l'Aisne i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 70 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Paissy era de 70 persones. Hi havia 36 famílies de les quals 16 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 12 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 53 habitatges, 32 eren l'habitatge principal de la família, 14 eren segones residències i 7 estaven desocupats. Tots els 53 habitatges eren cases. Dels 32 habitatges principals, 24 estaven ocupats pels seus propietaris, 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 3 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 5 en tenien dues, 5 en tenien tres, 7 en tenien quatre i 14 en tenien cinc o més. 25 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 13 habitatges hi havia un automòbil i a 17 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Paissy el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 4 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 8 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 8 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 8 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 42 persones, 36 eren actives i 6 eren inactives. De les 36 persones actives 33 estaven ocupades (20 homes i 13 dones) i 3 estaven aturades (2 homes i 1 dona). De les 6 persones inactives 1 estava jubilada i 5 estaven estudiant.

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa extractiva i 1 d'una empresa de serveis.
L'any 2000 a Paissy hi havia 3 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 672 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Paissy a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Paissy a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Paithan

Paithan — पैठण en marathi — és una ciutat i municipi del Districte d'Aurangabad (Maharashtra). És a uns 56 km al sud d'Aurangabad, a la vora del Godavari. Prop hi ha la presa de Jayakwadi que atreu una important migració d'ocells de Sibèria. Consta al cens del 2001 amb una població de 34.556 habitants. El 1901 tenia 8.638 habitants. Destaquen el jardí de Sant Dnyaneshwar, Jayakwadi dam bird sanctuary i Shani Shignapur (prop de la ciutat).

## Història

Asoka va enviar missioners al petenikes que segurament eren els habitants de la comarca de Paithan. Fou l'antiga capital del regne dels satavahanes (segle II aC a II dC). Inscripcions del segle II trobades a les coves de Pitalkhara prop de Chalisgaon parlen dels mercades de Pratisthan. Claudi Ptolemeu l'esmenta com la capital de Pulumayi II, el rei andhra (satavahana) que va governar vers 138 a 70 aC. És una de les poques ciutats interiors esmentades pel Periplus Maris Erytharaei (del segle I) i l'assenyala com un gran centre de comerç. Hi hauria nascut Salivahana relacionat amb l'era que porta el seu nom, però que podria ser una corrupció de Satavahana, el títol dels reis andhres. De la ciutat antiga no en queda cap resta. A la meitat del segle xiv es va fundar a Paithan la secta de Manbhau que exigia l'adoració exclusiva de Krishna, la supressió de les castes i la vida de mendicitat, i que encara subsisteix dividit en una branca més estricta i una més moderada. La ciutat moderna inclou nombrosos temples hinduistes.

## Vegeu també

* Matangapatta.

## Bibliografia

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.

## Enllaços externs

* Turisme
# Riu Suir

El Suir és un riu d'Irlanda que desemboca en l'oceà Atlàntic a prop de Waterford després de recórrer 183 quilòmetres.
Neix a les faldes de la muntanya Borrisnoe, al nord de Templemore al Comtat de Tipperary, el Suir divideix el comtat segons segueix el seu curs cap al sud, travessant poblacions com Thurles i Holycross, famosa per la seva abadia. Després d'unir-se amb els rius Aherlow i Tar, gira cap a l'oest a la vora de les muntanyes de Comeragh, formant la frontera entre els comtats de Waterford i Kilkenny. Després travessa Clonmel i Carrick-on-Suir abans d'arribar a l'estuari de la badia de Warterford on s'uneix amb el riu Barrow.
Juntament amb el riu Nore i el Barrow, el Suir és un dels que es coneix com «Les tres germanes» (The Three Sisters). Té fama entre els pescadors a causa dels seus abundants reserves de truita i salmó.
El Suir es nomena en irlandès Siúr, i es creu que el canvi en la grafia es va realitzar per errada.

## Vegeu també

* Rius d'Irlanda

## Enllaços externs

* Salmon Ireland, information on the Salmon rivers of Ireland Arxivat 2009-12-28 a Wayback Machine.
* The Suir Navigation from Carrick to Clonmel