OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sant Miquel de la Vall (església)

Sant Miquel de la Vall és l'església romànica parroquial del poble del mateix nom, de l'antic terme d'Aransís i de l'actual de Gavet de la Conca, al Pallars Jussà. Nascuda possiblement com a capella del Castelló Jussà de Sant Miquel de la Vall, absorbí l'església de Santa Maria del Castelló Sobirà i també la de sant Martí del Castellet, origen de Sant Martí de Barcedana. Així ho manifesten les visites pastorals del segle xviii. És esmentada en el document del 996 que l'historiador Ignasi M. Puig i Ferraté identificà amb Sant Miquel de la Vall, on apareixen també esmentats els diversos castellons d'aquest complex castell. És una obra inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici aïllat als afores del poble. L'església és d'una nau amb creuer i, al mur nord, té una capella adossada. La coberta és a doble vessant. A la façana principal hi ha la porta d'arc de mig punt adovellada i les finestres, de petites dimensions amb llinda de pedra; la façana està rematada per un campanar d'espadanya de dos ulls. Als murs laterals hi ha alguna finestra esqueixada d'arc de mig punt.
L'interior està restaurat i conserva un retaule policromat de tradició barroca; té les figures exemptes de Sant Miquel, al centre i Sant Antoni i Sant Cristòfol flanquejant-lo.
Al costat de l'església hi ha un cementiri.

## Història

És l'antiga església del Castelló Jussà que, juntament amb el Castelló Sobirà, apareix documentat en els falsos de Gerri dels anys 930 i 953. Tornen a aparèixer en un document del 1086 pel qual el comte Ermengol IV d'Urgell dona als comtes de Pallars Jussà la vila de Llimiana amb tots els seus castells.
En una butlla del papa Alexandre III, de confirmació dels béns de Gerri, figura un Sant Miquel de Casis que es podria identificar amb aquesta església. L'any 1314 consta ja clarament com a Sant Miquel del Castelló Jussà. Amb els temps va absorbir el territori de Santa Maria del Castelló Sobirà i se li va unir com a sufragània l'església de Sant Martí del poble de Sant Martí de la Barcedana.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Sant Miquel de Sant Miquel de la Vall». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2017].

## Bibliografia

* CASES I LOSCOS, Maria-Lluïsa. "Sant Miquel de la Vall", a El Pallars. Barcelona, Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7
* GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8) ISBN 84-85180-25-9.

## Enllaços externs

* «Sant Miquel de Sant Miquel de la Vall». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
# SeaMonkey

El SeaMonkey és una solució d'Internet amb aplicacions com un navegador web, un client de correu electrònic, una llibreta de contactes, un editor de pàgines web (Composer) i un client d'IRC (ChatZilla). Es tracta del projecte que pren el relleu del Mozilla Application Suite, sota la direcció de la seua comunitat de desenvolupadors i usuaris a través del Consell SeaMonkey, una entitat que rep recursos tècnics de la Fundació Mozilla.

## Història

El 10 de març del 2005 la Fundació Mozilla va anunciar que no es publicarien més versions oficials de la suite més enllà de la sèrie 1.7.x, perquè se centrarien exclusivament en aplicacions independents com el Firefox (navegador web) i el Thunderbird (client de correu electrònic). No obstant això, la Fundació Mozilla va emfatitzar que encara podrien proporcionar la infraestructura per als membres de la comunitat que desitgessin continuar amb el desenvolupament. Com a conseqüència, un conjunt de desenvolupadors i defensors del projecte van crear un consell i van assumir-ne la continuïtat. La versió 1.0 va aparèixer el 31 de gener del 2006.

## Nom

Per a evitar confusions amb aquells que encara utilitzessin l'aplicació original de Mozilla, va caler trobar un nou nom per al producte. Després de diferents especulacions, el 2 de juliol del 2005 va confirmar-se que rebria el nom de SeaMonkey. Seamonkey, que en anglès vol dir artèmia salina, era de fet el nom que utilitzava la mateixa fundació, i abans Netscape, per a referir-se al codi de la Mozilla Suite. Si bé va començar a adoptar-se una numeració de versions diferent, la versió 1.0 hagués correspost al que hagués estat la versió 1.8 de Mozilla.

## Referències

* ↑ http://www.mozilla.org/seamonkey-transition.html

## Enllaços externs

* Pàgina oficial del projecte (anglès)
* Wiki del SeaMonkey (anglès)
* Traducció al català del SeaMonkey
Mozilla :
Projectes :
Organització :
# Fall Branch

Fall Branch és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Tennessee. Segons el cens del 2000 tenia 1.313 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fall Branch tenia 1.313 habitants, 547 habitatges, i 404 famílies. La densitat de població era de 108,6 habitants/km².
Dels 547 habitatges en un 27,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,1% hi vivien parelles casades, en un 7,3% dones solteres, i en un 26% no eren unitats familiars. En el 23,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,4 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,84.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,5% tenia menys de 18 anys, un 5% entre 18 i 24, un 30,2% entre 25 i 44, un 27,3% de 45 a 60 i un 16,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.083 $ i la renda mediana per família de 42.802 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.776 $ mentre que les dones 20.568 $. La renda per capita de la població era de 19.605 $. Entorn de l'1,1% de les famílies i el 3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fall Branch». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fall Branch». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Ato Boldon

Ato Boldon, nascut el 30 de desembre de 1973 a Port-of-Spain a Trinitat, és un atleta de Trinitat i Tobago, especialista en proves de velocitat.
Des dels 14 anys viu als Estats Units, on comença jugant a futbol americà. Les seves capacitats en la velocitat són ràpidament detectades i el 1992 ja representa al seu país als Jocs Olímpics de Barcelona.
Forma part, junt a Maurice Greene del grup d'entrenament de John Smith. El 1998 aconsegueix la proesa de finalitzar totes les seves carreres sobre 100 m per sota dels deu segons.

## Millors marques

* 60 m. 6"49 23 de febrer de 1997 a Birmingham
* 100 m. 9"86. 5 ocasions entre 19 d'abril de 1998 i 2 de juliol de 1999
* 200 m. 19"77. 13 de juliol de 1997 a Stuttgart

## Referències

* 1 2 3 4 «Ato BOLDON | Profile» (en anglès). worldathletics.org. [Consulta: 3 juny 2021].
# Goyang Zaicro FC

El Goyang Zaicro FC fou un club de futbol sud-coreà de la ciutat de Goyang.

## Història

El club va ser fundat el 1980 amb el nom de Hallelujah FC per un grup de missioners cristians. Fou membre fundador de la lliga professional coreana el 1983 i el vencedor del campionat inaugural. En acabar la temporada 1985, on fou el darrer classificat del campionat, abandonà la K-League. El club continuà aleshores en el camp amateur. El 2003 es traslladà a la ciutat d'Iksan i ingressà a la National League (segona divisió). El 2004 marxà a Gimpo esdevenint Gimpo Hallelujah i el 2007 a Ansan esdevenint Ansan Hallelujah. El setembre de 2012 es traslladà a Goyang esdevenint Goyang Hi FC. El 18 de gener de 2016, canvià el nom a Goyang Zaicro FC. El 2016 desaparegué.
Evolució del nom: Predecessor
* 1983–1984: Immanuel FC
* 1985: Hallelujah FC (reserva)
* 1986–1992: Immanuel FC
* 1992–1998: E-Land Puma FC
* 1998: Immanuel FC
Refundació
* 1999–2002: Hallelujah FC
* 2003: Iksan Hallelujah FC
* 2004–2006: Gimpo Hallelujah FC
* 2007–2011: Ansan Hallelujah FC
* 2012: Ansan H FC
* 2013–2015: Goyang Hi FC
* 2016: Goyang Zaicro FC

## Palmarès

* Lliga sud-coreana de futbol 1
** 1983
* Copa President sud-coreana de futbol 2
** 1988, 2006
* Queen's Cup 1
** 2009

## Futbolistes destacats

* Cho Byung-Deuk
* Park Seong-Hwa

## Entrenadors destacats

* Kim Yong-Sik

## Enllaços externs

* (coreà) Web oficial
* (anglès) Ansan Hallelujah a ROKfootball Arxivat 2008-06-12 a Wayback Machine.

## Referències

* ↑ «충주-고양, K리그서 탈퇴 승인.. '안산-아산 신규 가입'» (en korean). star.mt.co.kr, 16-01-2017 [Consulta: 16 gener 2017].
# Ca l'Argent (la Roca del Vallès)

Ca l'Argent és una masia de la Roca del Vallès (Vallès Oriental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

L'edifici principal és de dues plantes, de forma trapezoïdal, i tres crugies amb coberta a dues vessants i carener paral·lel a la façana. Les obertures són rectangulars només la finestra central és emmarcada amb pedra i el portal és amb arc adovellat. Els murs són revestits amb un arrebossat llis. Tot el conjunt és una construcció en forma d'L que tanca un pati pels costats de ponent i tramuntana. Pel costat de llevant hi ha una altra edificació, actualment masoveria, separada del cos principal per la porta del barri. Manté l'era a la banda de tramuntana.

## Història

L'any 1412, en Pere Argent, alies Reymir, va vendre el mas Argent a Bartomeu Cardona. Incloent-hi el patronatge de la capella de Sant Bartomeu de Cabanyes que el tingueren fins al 1751.

## Referències

* 1 2 «Ca l'Argent». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 octubre 2017].
# Santa Maria Nuova

Santa Maria Nuova és un municipi de la província d'Ancona, a la regió italiana de les Marques, situat a uns vint quilòmetres al sud-oest d'Ancona. El 1r de gener de 2019 tenia 4.097 habitants.
Santa Maria Nuova limita amb els següents municipis: Filottrano, Jesi, Osimo i Polverigi.
Entre les esglésies de la ciutat hi ha l'església del segle xviii de San Giuseppe i l'església de Sant'Antonio di Padova.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 20 març 2020].
# Secondo Magni

Secondo Magni (Fucecchio, 24 de març de 1912 - Larciano, 17 d'agost de 1997) va ser un ciclista italià que fou professional entre 1932 i 1946, amb una interrupció obligada per la Segona Guerra Mundial entre 1942 i 1944. En el seu palmarès destaca una victòria d'etapa al Giro d'Itàlia de 1939, any en què portà la maglia rosa durant una etapa.
Era el germà gran del també ciclista Vittorio Magni.

## Palmarès

* 1932
** 1r al Giro de les Dues províncies de Prato
** 1r a la Coppa Zucchi
* 1937
** 1r al Giro del Casentino
* 1938
** 1r al Giro del Vèneto
** 1r al Giro dell'Umbria
** 1r a la Coppa Ciutat de Busto Arsizio
** Vencedor de tres etapes al Giro dels tres mars
* 1939
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1939. 12è de la classificació general. Vencedor d'una etapa. Porta el mallot rosa durant 1 etapa
* 1940. 26è de la classificació general

## Referències

* 1 2 «MAGNI Secondo». [Consulta: 22 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Secondo MAGNI» (en italià). [Consulta: 22 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Secondo Magni a sitiodeciclismo.net
# Aloe pluridens

Aloe pluridens és una espècie de planta amb flors del gènere Aloe, dins la família de les asfodelàcies.

## Descripció

És una planta suculenta arborescent, que arriba a mesurar 2-3(-5) m d'alt; les tiges tenen poques branques, essent rarament simple. Té 30-40 fulles per roseta, esteses a recorbades, de 450-700 x 35-60 mm, de color verd pàl·lid a verd groguenc. Les inflorescències són en forma de raïms densos, cònics, amb un màxim de 4 branques, de 0,8-1,0 m d'alçada. Les flors són de color rosa salmó de 35-45 mm de llarg, i pedicels de 17-35 mm de llarg.
Aquesta espècie és més alta i més escassament ramificada que Aloe arborescens. Les fulles són de color verd groguenc, més estretes i els raïms són més laxos, més estrets i més aguts que els d'A. arborescens. Les dents de la fulla són de color blanc, no glauques i la saba de les fulles té una olor forta característica. L'altre Aloe d'una sola tija que es troba dins el rang de l'espècie A. pluridens és Aloe ferox, que és una planta més robusta, molt més àmplia, amb les fulles més fermes i densos raïms de flors subsèssils subcilíndriques.

## Distribució i hàbitat

Aloe pluridens es troba a KwaZulu-Natal i al Cap Oriental. A prop de la costa sud del Cap es troba generalment en sòls sorrencs relativament profunds a la vall de la sabana. En aquesta zona la pluja pot caure en qualsevol moment, amb un màxim a l'estiu, tot i que la precipitació mitjana anual és relativament baixa.

## Taxonomia

Aloe pluridens va ser descrita per Adrian Hardy Haworth i publicada a Phil. Mag. (Oct 1824) 299.

### Etimologia

* Aloe: nom genèric d'origen molt incert: podria ser derivat del grec άλς, άλός (als, alós), "sal" - donant άλόη, ης, ή (aloé, oés) que designava tant a la planta com al seu suc - a causa del seu gust, que recorda a l'aigua del mar. D'aquí va passar al llatí ălŏē, ēs amb la mateixa acceptació, i que, en sentit figurat, significava també "amarg". S'ha proposat també un origen àrab, alloeh, que significa "la substància amarga brillant"; però és més probable un origen complex a través de l'hebreu ahal (אהל), freqüentment citat a texts bíblics.
* pluridens: epítet llatí que significa "amb moltes dents".

### Sinonímia

* Aloe atherstonei Baker
* Aloe pluridens var. beckeri Schönland

## Referències

* ↑ «Aloe pluridens». Royal Botanic Gardens, Kew: World Checklist of Selected Plant Families. [Consulta: 3 octubre 2011].
* ↑ «Aloe pluridens». Conservatori i Jardí Botànic de Ginebra: Flora africana. [Consulta: 3 octubre 2011].
* ↑ «Aloe pluridens». Jstor.
* ↑ Aloe pluridens a Trópicos
* ↑ La Llave del Mundo
* ↑ Balashon-Hebrew Language Detective
* ↑ Douglas Harper, Online Etimology Dictionary, 2001-2012
* ↑ Urs Eggli, Leonard E. Newton: Etymological Dictionary of Succulent Plant Names. Springer, Berlin/Heidelberg 2010, ISBN 978-3-642-05597-3, S. 187.
* ↑ «Aloe pluridens a The Plant List» (en anglès). [Consulta: 7 juliol 2017].

## Bibliografia

* Fl. Pl. South Africa 16: t.610 (1936).
* Trees Natal, Zululand & Transkei : 58 (1993).
* Fl. S. Africa 5[1]: 114 (2000).
# Gun Violence Archive

Gun Violence Archive (GVA) és una organització sense ànim de lucre, que compta amb un lloc web i plataformes de difusió a les xarxes socials, que fa recerca i cataloga tots els incidents de violència amb armes de foc als Estats Units. Va ser fundada el 2013 per Michael Klein i Mark Bryant. Klein és el fundador de Sunlight Foundation (organització que treballa per fomentar els governs oberts), i Bryant un analista de sistemes jubilat.
GVA disposa d'una base de dades de tirotejos coneguts als Estats Units, obtinguda de 6.500 forces de l’ordre, mitjans de comunicació i fonts governamentals. La metodologia i les definicions de GVA són a la pàgina web de l'organització .
GVA es va inaugurar el 2013 per tal de proporcionar dades i estadístiques verificables sobre violència amb armes de foc, de cara al debat nacional sobre armes de foc curtes. Les llacunes en les dades de la CIA i de l'FBI, així com la seva distribució endarrerida, van mostrar una necessitat de recollida de dades gairebé en temps real.
A GVA treballen 20 professionals, amb especialitats de MSLS/MIS investigadors titulats i arxivers de dades per arquitectura de sistemes i informàtics.

## Referències

* ↑ Cheves, John. «Website counts the bodies as they fall to gunfire across America». Lexington Herald-Leader, 30-07-2017. [Consulta: 31 juliol 2017].
* ↑ «Try to scroll through this graphic and you'll understand America's gun problem». Vox.com. [Consulta: 31 juliol 2017].
* ↑ «Incidents in 2017». www.gunviolencearchive.org. [Consulta: 31 juliol 2017].
* ↑ Drange, Matt. «The Kentucky gun owner who developed his own count of gun violence in the US» (en anglès britànic). The Guardian, 23-04-2016. [Consulta: 31 juliol 2017].
* ↑ Kirk, Chris; Yablon, Alex «How Many People Have Been Shot in Your Neighborhood This Year?» (en anglès). Slate, 31-12-2015.

## Vegeu també

* Segona esmena de la Constitució dels Estats Units

## Enllaços externs

* Gun Violence Archive - Lloc web oficial
# Neoelamita I

El Neoelamita I (vers 1100-770 aC) és un període de la història d'Elam que no va deixar documents elamites escrits. En aquest temps la regió d'Anshan es creu per alguns indicis que encara era elamita. El rei babiloni Marbitiaplaushaur (vers 984-979 aC) fou d'origen elamita, i soldats elamites van lluitar al costat del rei babiloni Marduk-balatsuiqbi contra els assiris sota Shamshiadad V (vers 823-811 aC).
# Ca l'Arnau (Cabrera de Mar)

Ca l'Arnau és un edifici de Cabrera de Mar (Maresme) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una casa pairal amb teulada a quatre vessants, de planta baixa, pis i golfes. A la façana principal hi ha un rellotge de sol amb la data mig esborrada. A la façana lateral hi ha la porta d'accés a l'habitatge dels masovers i a l'altura del primer pis una galeria amb arcades.

## Història

Aquesta casa, construïda l'any 1871, fou restaurada per l'arquitecte Coderch l'any 1950 i es transformà la part destinada a magatzems agrícoles en habitatge pels masovers.

## Referències

* 1 2 «Ca l'Arnau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 març 2019].
# Sant Tibèri

Sant Tibèri (en francès Saint-Thibéry) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau

## Vegeu també

* Abadia de Sant Tibèri
# Secoya

El secoya (també Sieko Coca, Paicoca, Airo Pãi) és una de les llengües tucanes occidentals parlada pels secoya d'Equador i Perú.
Entre els secoya hi ha els angoteros. Tot i que la seva llengua només tenia algunes diferències dialectals de secoya, no hi ha altres obstacles comunicatius presents. Entre el siona del riu Eno, lingüísticament diferent del siona del Putumayo, es diu que hi ha diferències dialectals significatives entre la seva llengua i el secoya, però que encara es consideren una part d'ells. A les publicacions etnogràfiques, els secoya també tenen altres noms alternatius com Encabellado o Pioje (meaning "no" in Secoya), Santa Maria, and Angutera.

## Fonologia
### Oclusives sordes

Les consonants oclusives /p, t, k, kʷ/ són les mateixes que el castellà, però l'aspiració està més articulada en Secoya. El fonema /t/ es pronuncia amb la punta de la llengua fent contacte amb les dents superiors. La velar-labialitzada /kʷ/ es pronuncia similar a /k/, però amb arrodoniment dels llavis. L'aturada glotal /ʔ/ gairebé desapareix quan no es produeix una forta tensió a la síl·laba anterior.

### Oclusives sonores

En context intervocàlic, l'oclusiva sonora /d/ és realitzada per la variant simple [r], igual que la /r/ en castellà intervocàlica. a parla nasal es realitza amb la consonant nasal [n].

## Consonants i vocals
### Consonants

El símbol [y] en gramàtica secoya grammar correspon al símbol [j] en el sistema I.P.A.
| | | Labial | Alveolar | Palatal | Velar | Labial-Velar | Glotal |
| Oclusives | Sordes | p | t | | k | kʷ | ʔ |
| Oclusives | Sonores | | d | | | | |
| Aspirada | Sorda | | sʰ | | | | h |
| Aspirada | Sonora | | zʰ | | | | |
| Nasal | Nasal | m | | | | | |
| Semivocals | Semivocals | w | | y | | | |

### Vocals

Les vocals posteriors estan fetes amb llavis arrodonits i les altres amb llavis no arrodonits.
| Alçada | Alçada | Posició | Posició | Posició | Posició |
| Alçada | Alçada | Anterior | Central | Central | Posterior |
| Tancada | Tancada | i | ɨ | ɨ | u |
| Oberta | Oberta | e | a | a | o |

## Referències

* ↑ Steward, Julian H., Western Tucanoan Tribes
* ↑ Johnson, Orville E., Gramatica Secoya

## Bibliografia

* Johnson, Orville E.. (1990). Gramatica secoya (Ed. limitada, 1. ed.). Quito, Ecuador: Inst. Lingüístico de Verano.
* (castellà) Huber, Randall Q.; et Reed, Robert B.; Vocabulario comparativo. Palabras selectas de lenguas indígenas de Colombia, Bogota, Instituto Lingüístico de Verano, 1992 ISBN 958-21-0037-0.
# Marauçan

Marauçan (en francès Maraussan) és una vila occitana, del Llenguadoc, situada al departament de l'Erau i la regió d'Occitània. En francès, els seus habitants són anomenats maraussanais.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau

## Enllaços externs

* Maraussan al web de l'Institut géographique national Arxivat 2007-03-11 a Wayback Machine.
* Maraussan al web de l'Insee
# Gunabhooshana Cinkaiariyan

Gunabhooshana Cinkaiariyan fou un rei de la dinastia Aryacakravarti que va governar sobre el regne de Jaffna al nord del que avui és Sri Lanka vers 1347 a 1371.
El Yalpana Vaipava Malai Indica que fou el fill i successor de Martanda Cinkaiariyan. Fou un rei més popular que el seu pare a causa de la seva contribució en educació, ocupació, etc. Durant el seu govern el país era ferm i estable.
El va succeir el seu fill Virodaya Cinkaiariyan.

## Notes

* ↑ யாழ்ப்பாண வைபவமாலை
# Campionat d'Espanya de trial 2003

La temporada de 2003 del Campionat d'Espanya de trial fou la 36a edició d'aquest campionat, organitzat per la Reial Federació Motociclista Espanyola. El calendari oficial constava de 7 proves puntuables, celebrades entre el 9 de març i el 26 d'octubre. 4 de les proves programades es disputaren als Països Catalans: Cop de Gas (a La Bisbal d'Empordà, el 27 d'abril), Aran (8 de juny), Albaida (15 de juny) i Terrassa (26 d'octubre).

## Classificació final

Font:
| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Dougie Lampkin | Montesa | 95 |
| 2 | Marc Freixa | Montesa | 89 |
| 3 | Takahisa Fujinami | Honda | 86 |
| 4 | Jordi Pascuet | Gas Gas | 64 |
| 5 | Adam Raga | Gas Gas | 62 |
| 6 | Albert Cabestany | Beta | 45 |
| 7 | Marc Colomer | Gas Gas | 42 |
| 8 | Toni Bou | Beta | 31 |
| 9 | Josep Manzano | Beta | 32 |
| 10 | Isaac Pons | Scorpa/Gas Gas | 25 |

## Categories inferiors

| Categoria | Guanyador | Motocicleta |
| Sènior B | José M. Suárez | Beta |
| Sènior C | Francesc Recio | Beta |
| Veterans A | Carles Casas | Montesa |
| Júnior | Dani Oliveras | Gas Gas |
| Cadets | Alfredo Gómez | Gas Gas |
| "Autonomías" | País Valencià | - |

## Referències

* ↑ «Spain - 2003» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 6 agost 2020].
* ↑ Pi, Pere. «Resultats oficials dels tres primers classificats de tots els Campionats d'Espanya de trial. Resultats facilitats per la RFME». A: No tinc 200 anys. Les vivències de Pere Pi. Barcelona: Autoeditat (Service Point), juliol 2012, p. 129. ISBN 9788461590353.
* «RFME Campeonatos de España de Trial / Trial Indoor / Trial Clásicas» (PDF) (en castellà). fedemoto.info. RFME, 19-11-2012. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 26 desembre 2012].