OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Resolució 2206 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2206 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 3 de març de 2015. El Consell va preparar les sancions que s'imposarien si les negociacions entre el govern del Sudan del Sud i els rebels fracassaven.

## Contingut

Amb la mediació de l'Autoritat Intergovernamental pel Desenvolupament (IGAD) es va acordar un cessament d'hostilitats el 23 de gener de 2014 de cessar, i que l'1 de febrer de 2015 es formés un govern transitori d'unitat nacional. Els caps d'estat i de govern de l'IGAD i del Consell de Seguretat i Pau de la Unió Africana també van indicar que volien imposar sancions contra les parts que no complissin els acords.
El 10 de juny de 2014 es va anunciar la formació d'un govern en un termini de seixanta dies. El govern sud-sudanès i el Moviment d'Alliberament del Poble Sudanès (SPLM) ja estaven condemnats perquè no havien arribat a un acord. El 25 d'agost de 2014, l'IGAD va lamentar les nombroses violacions dels acords i va demanar que es formés el govern de transició en un termini de 45 dies.
El 12 de gener de 2015, es va acordar un pla de cinc punts sota la mediació xinesa, segons el qual les parts:
* Es comprometien amb l'execució de tots els acords signats,
* Intensificaven les negociacions per a un govern de transició,
* Prendrien mesures concretes per pal·liar la crisi humanitària,
* Assegurarien la seguretat del personal i equipament estranger,
* Participarien activament en les negociacions de l'IGAD.
El 21 de gener de 2015,amb mediació de Tanzània es va aconseguir l'Acord sobre la reunificació amb el SPLM. En la ruptura política del SPLM es trobava la base de la guerra civil.
Segons un informe de la UNMISS de 8 de maig de 2014, els governs i els rebels cometien crims contra la humanitat i crims de guerra, incloent assassinats, violacions, altres violències sexuals, desaparicions i detencions arbitràries. També utilitzaven els mitjans per distribuir missatges d'odi a un determinat grup ètnic. La impunitat havia d'acabar ràpidament i els autors haurien de ser jutjats.
El Consell de Seguretat imposaria prohibició de viatge i congelació de fons a persones i organitzacions específiques. Aquestes sancions s'aplicarien als qui:
* Tractessin de demorar o entorpir les converses de pau.
* S'oposessin al procés polític a Sudan del Sud.
* Planifiquessin o executessin violacions dels drets humans
* Ataquessin civils
* Utilitzessin nens soldat
* Ataquessin el personal de les missions humanitàries
També es va establir una comissió per supervisar l'aplicació de les sancions i mantenir la llista de persones i organitzacions. També es va crear un panell amb cinc experts per ajudar al comitè.

## Referències

* ↑ Nacions Unides Naties. «SC lays groundwork for targeted sanctions in South Sudan should peace deal fail», 03-03-2015.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2201 a la 2300 (2015 - 2016)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Carrer d'Avall (el Tec)

El Carrer d'Avall és un barri o veïnat de la comuna vallespirenca del Tec, a la Catalunya del Nord.
És a la dreta del riu Tec, davant i al sud del nucli principal del poble del Tec, a uns 115 metres de distància.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «170 - El Tec». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «El Tec». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ El Carrer d'Avall en els ortofotomapes de l'IGN
# Josep Baltà i Elias

Josep Baltà i Elies (Vilafranca del Penedès, 3 d'agost de 1893 - Barcelona, 1 de gener de 1973) fou un físic català, acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals.

## Biografia

Era fill del metge Josep Baltà Rodríguez de Cela. Es llicencià en física i química a la Universitat de Barcelona i el 1918 es doctorà en física amb premi extraordinari a la Universitat Central de Madrid amb la tesi Magnetoquímica de los cloruros de cromihidrina. El 1919 fou nomenat professor d'electromagnetisme i electrotècnia a l'Escola de Perits de Terrassa, el 1920 fou rofessor auxiliar de física a la Universitat de Barcelona i el 1923 fou comissionar per estudiar telecomunicacions a l'Établissement Centrale de la Télégraphie Militaire. De 1923 a 1925 fou president del Ràdio Club de Catalunya. El 1929 formà part de l'equip d'investigadors del Servei Meteorològic Nacional de l'Observatori de la Universitat de Barcelona.
El 1933 va obtenir la càtedra de física teòrica i experimental de la Universitat de Salamanca, que ocupar fins a 1941, quan va obtenir la mateixa càtedra a la Universitat Central de Madrid; a finals de la guerra s'havia incorporat com a professor de Ciències a l'Escola de bibliotecàries per un breu període. El 1941 va fundar la secció d'electricitat de l'Institut de Física Alonso de Santa Cruz del CSIC. També fou vicepresident de la Reial Societat Espanyola de Física i Química.
Va fer grans aportacions en els camps de les radiocomunicacions i la física d'altes energies, ja que va construir el primer generador electroestàtic d'Espanya. El 1948 fou escollit acadèmic de nombre de la Reial Acadèmia de Ciències i Arts de Barcelona i el 1949 fou escollit acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals En va prendre possessió l'any següent amb el discurs Enigmas actuales planteados por la radiación cósmica.
Una escola de Vilafranca del Penedès porta el seu nom.

## Obres

* Física (1929)
* Apuntes de Electricidad (1952)
* Enigmas actuales planteados por la radiación cósmica (1950)
* Recientes progresos en Radioastronomía (1953)
* Captación y aprovechamiento de la energía solar (1955)
* La ciencia del espacio y la formación del hombre actual (1961)
* Una visita al Sincrotrón de protones del CERN (1961)
* La exploración radioeléctrica del espacio (1967)
* El problema astronáutico y la energía nuclear

## Referències

* ↑ El Dr. Josep Baltà de Cela (1866-1937), un pedagog prou desconegut a la seva vila
* ↑ Josep Baltà a biografiasyvidas.com
* ↑ "Josep Baltà i Elies". Dins: A. Estivill, Qui era qui a l'Escola de bibliotecàries, Barcelona: Edicions de la Universitat de Barcelona, 2016 (Biblioteca universitària), p. 110-112
* ↑ «Josep Baltà i Elias». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Josep Baltà al web del RACAB
* ↑ Biografia al web de la RAC
* ↑ Escola J. Balta Elias

## Enllaços externs

* Josep Baltà al Catàleg Col·lectiu de les Universitats de Catalunya
# Comú d'Encamp

El Comú d'Encamp és l'ens públic local que governa i administra la parròquia andorrana d'Encamp. El Comú està format pel Consell Comunal amb els seus consellers comunals, que representen el poder legislatiu comunal i pel Cònsol major i el Cònsol menor, elegits pel Consell Comunal i que representen el poder executiu comunal, on el Cònsol Major n'és la màxima autoritat. La seu del comú es troba al carrer dels Arínsols de la mateixa vila d'Encamp.

## Composició actual

| Llista | Llista | Vots | % | Escons |
| | En Comú per Encamp (DA+L'A) | 894 | 41,3 | 9 |
| | Partit Socialdemòcrata i Independents | 615 | 28,4 | 2 |
| | Agrupament Encampadà | 503 | 23,2 | 1 |
| | Terceravia + Independents | 154 | 7,1 | 0 |
| Blancs | Blancs | 117 | – | – |
| Nuls | Nuls | 32 | – | – |
| Total | Total | 2.315 | 100 | 12 |
| Cens/participació | Cens/participació | 4.000 | 57,8 | – |

## Llista de Cònsols Majors

| # | Cònsol Major | Inici del mandat | Fi del mandat | Partit |
| ? | Enric Pujal Areny | 1983 | 1987 | OF |
| ? | Miquel Alís Font | 1987 | ??? | OP |
| Etàpa constitucional ||||||
| I | Jordi Mas i Torres | 1995 | 2003 | AND |
| II | Miquel Alís Font | 2003 | 2011 | PS |
| III | Jordi Mas Torres | 2011 | 2015 | DA |
| IV | Jordi Torres Arauz | 2015 | 2019 | DA |
| V | Laura Mas Barrionuevo | 2019 | - | CE |

## Històric de resultats

En la següent taula és pot vore l'històric de consellers comunals electes segons la seua filiació política. Les candidatures guanyadores estàn marcades en negreta.
| Candidatura | Candidatura | 1995 | 1999 | 2003 | 2007 | 2011 | 2015 | 2019 |
| | DA | - | - | - | - | 10 | 8 | 9 |
| | PS | - | - | 9 | 9 | 2 | 2 | 2 |
| | PLA/L'A | - | 1 | 3 | - | - | 2 | |
| | AND | 8 | - | - | - | - | - | - |
| | Ind | 2 | 9 | - | 3 | - | - | 1 |
| Total | Total | 10 | 10 | 12 | 12 | 12 | 12 | 12 |
| Fonts: |||||||||

## Referències

* ↑ https://www.andorrainfo.com/andorra/comuns-ayuntamientos.html
* ↑ Candidat oficialista
* ↑ Candidat opositor
* 1 2 En coalició amb Unió pel Progrés
* ↑ En Comú per Encamp (DA-L'A)
* ↑ Com a "l'Alternativa"
* ↑ En coalició amb Centre Demòcrata Andorrà (CDA)
* ↑ En coalició amb DA
* ↑ Correspon a Unió i Progrés
* ↑ Correspon a la Llista de Progrés
* ↑ Correspon a Unió pel Progrés
* ↑ Agrupament Encampadà
* ↑ https://www.eleccions.ad/documentacio/anteriors/EC_1995.pdf
* ↑ https://www.eleccions.ad/documentacio/anteriors/EC_1999.pdf
* ↑ https://www.eleccions.ad/documentacio/anteriors/EC_2003.pdf
* ↑ https://www.eleccions.ad/documentacio/anteriors/EC_2007.pdf
* ↑ https://www.eleccions.ad/documentacio/anteriors/EC_2011.pdf
* ↑ https://www.eleccions.ad/documentacio/anteriors/EC_2015.pdf
* ↑ https://www.eleccions.ad/documentacio/anteriors/EC_2019.pdf
# Turó del Ras

El Turó del Ras és una muntanya de 1.013 metres que es troba al municipi de Sant Pau de Segúries, a la comarca catalana del Ripollès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Alou Diarra

Alou Diarra (15 de juliol de 1981) és un exfutbolista francès.

## Selecció de França

Va formar part de l'equip francès a la Copa del Món de 2006.

## Referències

* ↑ Scott, Matt «Wenger weighs up £5m move for Liverpool cast-off Diarra». The Guardian [Londres], 05-01-2006 [Consulta: 3 març 2011].
* ↑ «Diarra shines in France». Liverpool FC, 04-10-2004. Arxivat de l'original el 29 juny 2011. [Consulta: 4 març 2011].
* ↑ «Les "Mondialistes" en chiffres» (en francès). French Football Federation, 14-05-2006. [Consulta: 4 març 2011].
# An-Nàssir al-Kabir al-Utruix

An-Nàssir al-Kabir al-Utruix fou un imam alida del Tabaristan, besnet de Hàssan al-Utruix.
Es va crear un petit principat centrat a Hawsam. La seva administració fou principalment religiosa, destinant els recursos de l'estat als que coneixien l'Alcorà. Va destacar com a poeta. Va morir el 1083 i fou enterrat a Hawsam. La tomba fou objecte de pelegrinatge.

## Referències

* Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. "(al-)Nāṣir li-dīn Allāh".

## Vegeu també

Abu-l-Fadl Jàfar ath-Thàïr fi-L·lah ibn Muhàmmad
# Resolució 2208 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2008 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 5 de març de 2015. El Consell va ampliar el mandat de la Missió de Suport de les Nacions Unides a Líbia (UNSMIL) dues setmanes, així com el permís als països per inspeccionar els vaixells sospitosos de transportar il·legalment petroli libi.

## Contingut

Les condicions actuals a Líbia fan que calgui una breu extensió de la UNSMIL al país i mesures contra l'exportació il·legal del petroli. Totes dues es van ampliar fins al 31 de març de 2015.
Al Marroc es va celebrar un diàleg polític entre les parts de Líbia. Les converses sobre posar fi als combats i formar un govern d'unitat nacional havien fet progressos significatius.
A més, en el seu informe de mitjans de febrer de 2015, el Secretari General va recomanar que, en vista de la situació molt canviada i empitjorada, es reconsiderarà la missió de l'ONU a Líbia.

## Referències

* ↑ Nacions Unides. «Given 'current circumstances' in Libya, SC extends United Nations support mission for two weeks», 05-03-2015.
* ↑ UNSMIL. «Consultations in Libyan Political Dialogue; Discussions Resume in Morocco Next Wednesday», 07-03-2015.
* ↑ Nacions Unides. «Special report of the Secretary-General on the strategic assessment of the United Nations presence in Libya», 13-02-2015.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2201 a la 2300 (2015 - 2016)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Castell de Durham

El Castell de Durham és un castell normand a la ciutat de Durham, al nord d'Anglaterra, que des de 1840 ha estat ocupat per l'University College de la Universitat de Durham. El castell en si s'eleva sobre el Riu Wear a la península de Durham, just davant de la catedral de Durham. Està inscrit a la llista del Patrimoni de la Humanitat des del 1986.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Durham Castle and Cathedral» (en anglès). [Consulta: 14 febrer 2021].
# Deixuplina

Una deixuplina és un petit flagell fet de cuir, de cànem o de metall que serveix per a infligir un càstig físic (auto-flagel·lació) (habitualment a l'esquena), seguint un ritu religiós. Es tracta d'una forma de mortificació.
La deixuplina típica posseeix diverses tires que s'ajunten en una empunyadura de forma similar al gat a nou cues. La deixuplina, i la maça amb cadenes són dos símbols de poder i de domini representades a les mans d'Osiris durant l'era egípcia. Aquest tipus d'instruments no s'han modificat en els últims anys. Amb una forma similar però dedicat exclusivament a l'agricultura (per batre el blat) és la batolla.
L'autoflagel·lació ha estat una pràctica habitual al llarg del temps i en diverses religions. La utilització regular de la deixuplina forma part de les pràctiques dels membres numeraris de l'Opus Dei en l'actualitat, que segueixen l'exemple del seu fundador, Josemaría Escrivá de Balaguer.

## Vegeu també

* Flagel·lació
* Mortificació
* Penitent

## Referències

* ↑ «Deixuplina». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ L'Opus Dei i la mortificació corporal
* ↑ Vázquez de Prada, Andrés. El fundador del Opus Dei : vida de Josemaría Escrivá de Balaguer (en castellà). 1a ed.. Madrid: Ediciones Rialp, 1997. ISBN 9788432131523., pàg. 539
# Colla Sardanista Xàldiga

La Colla Sardanista Xàldiga fou fundada l'any 1993 i forma part del Grup Sardanista Maig. En aquest grup, hi ha també les colles Xamosa, de nens i nenes que tenen entre cinc i onze anys; la Maig, que és la colla principal amb membres adults; i els Dansaires de Maig, colla creada inicialment per a joves però que des del 1999 és la veterana del grup, amb balladors de més de quaranta anys. Els membres de la Colla Xàldiga són, doncs, el sector jove del grup sardanista. Tenen una àmplia agenda d'exhibicions i de participacions en concursos, en les modalitats de punts lliures i de lluïment.
En el pas pels concursos s'han endut tot un seguit de classificacions destacades en totes dues modalitats. Quant a les ballades d'exhibició, n'han fet arreu de Catalunya i en algunes localitats europees, com la de l'agost del 2012 a Budapest en la cloenda del 25è Aplec Internacional, on van ballar una sardana aèria, amb els dansaires suspesos a trenta metres de terra. Aquest espectacle fou repetit el 2013 a Arenys de Munt (Maresme) en la inauguració dels actes de la Capital de la Sardana 2013.

## Referències

* 1 2 «Colla Sardanista Xàldiga». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).
* ↑ «La sardana aèria de la colla Xàldiga s'enlaira de nou». Andreuenc.

## Enllaços externs

* Aplec Internacional Budapest 2012: Sardana aèria. Colla Xàldiga
# Comú de Particulars (la Pobla de Segur)

El Comú de Particulars és una obra racionalista de la Pobla de Segur (Pallars Jussà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici situat al costat d'un molí de farina, desenvolupat en tres plantes comunicades per una escala situada a l'angle. La coberta és plana i amb dues vessants. La façana té un ritme de forats senzills que perforen la pell del mur arrebossat. Als soterranis i baixos hi ha dependències del molí i al pis una sala d'actes, un petit museu i dos despatxos. Les línies de la façana segueixen el corrent racionalista de l'època.

## Història

Els plànols de l'arquitecte Enric Vilanova, que formava part del GATCPAC, daten del 1935.
La societat va ser creada sota els auspicis: "contribuir al desenvolupament i foment de la beneficència, instrucció, sanejament i ornat de la nostra vila, excluint totalment la idea i possibilitat de lucre individual".

## Referències

* 1 2 3 «Comú de Particulars». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2017].
# Turó del Samont

El turó del Samont o del Samon és una muntanya del massís del Montseny que té una altura sobre el nivell del mar de 1.272 m. Té un doble cim, molt propers entre si. Al cim més alt (1.272m), podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 294109001). El cim més baix es coneix com a la Pleta del Samon. Està inclòs al Repte dels 100 cims de la Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya.
El nom prové del nom del mas proper, el Samon, documentat almenys des del segle xiv.
És el punt més alt del terme municipal de Sant Pere de Vilamajor, erròniament atribuït al turó del Pi Novell. Està situat a la part nord del terme municipal, sota els contraforts llevantins de la Calma i en una graonada sobre la vall de la Tordera, de manera que és molt més abrupte que la zona sud.
Hi afloren materials del cambrià-ordovicià (nivells pissarrosos amb diferents graus de metamorfisme). També hi trobem afloraments de calcosquists i calcàries del Devonià, juntament amb materials del Carbonífer (a la base, pissarres, i a sobre, calcàries amb intercalacions argiloses). Aquest últim aflorament, però, tan sols apareix a l'oest, sota el Turó del Samon.
Entre el turó del Samont i el turó de la Moixa hi neix la riera de Vilamajor.

## Referències

* ↑ «Turó del Samont». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Turó del Samon. Mapa Topogràfic de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 3 febrer 2018].

## Vegeu també

* El Samont o Samon
* Font Fresca del Samon
* Sot de la Font Fresca
* Turó del Pi Novell
# Gumersindo Andrés López

Gumersindo Andrés López (Cartagena, 26 de març de 1938 - Madrid, 29 de març de 2019) fou un dissenyador de vestuari de cinema espanyol, candidat quatre vegades al Goya al millor disseny de vestuari, tot i que no en va guanyar cap.
Va començar a treballar en un banc, però el 1958 ho va deixar per dedicar-se al cinema com a ajudant del director artístic Pierre Schild a La quiniela, d'Ana Mariscal. Va treballar com a ajudant del director artístic de Teddy Villalba i José Algueró fins a la dècada del 1970, en que s'encarregà del disseny de vestuari, creant els decorats i figurins per José Luis Garci, Eloy de la Iglesia, Manuel Summers, Antonio Giménez-Rico, Juan Antonio Bardem, Francisco Regueiro i Mariano Ozores. També va treballar en el disseny de vestuari de sèries de televisió com La señora García se confiesa (1976), Las pícaras (1983), Turno de oficio (1987) i ¡Ay, Señor, Señor! (1994), entre d'altres.
Fou candidat al Goya al millor disseny de vestuari per Madregilda (1993), El abuelo (1998), You're the One (una historia de entonces) (2000) i Historia de un beso (2002)

## Filmografia parcial

* El hombre en una tierra salvaje (1971)
* La noche de Walpurgis (1971)
* Comando Txikia: Muerte de un presidente (1978)
* Misterio en la isla de los monstruos (1981)
* La patria del rata (1981)
* Mil gritos tiene la noche (1982)
* Eliminators (1986)
* El disputado voto del señor Cayo (1986)
* Tiempo de silencio (1986)
* Espérame en el cielo (1988)
* Timeline (1989)
* Yo me bajo en la próxima, ¿y usted? (1992)
* Madregilda (1993)
* La herida luminosa (1997)
* El abuelo (1998)
* You're the One (una historia de entonces) (2000)
* Historia de un beso (2002)

## Referències

* ↑ Fallece Gumersindo Andrés, diseñador de vestuario y decorador Arxivat 2019-10-14 a Wayback Machine., a elmedio.es
* ↑ Madregilda al web dels Premis Goya
* ↑ El abuelo al web dels Premis Goya
* ↑ You're the One (una historia de entonces)
* ↑ Historia de un beso al web dels Premis Goya

## Enllaços externs

* Gumersindo Andrés a efectosespecialescinespaniol.blogspot.com
# Ricard Marcet Picard

Ricard Marcet Picard (Móra de Rubiols, 1890-Sabadell, 1939) fou un pintor i dibuixant de Sabadell. La seva localitat i la seva mort prematura fan que es conservi poca informació sobre la seva trajectòria artística. Probablement, la seva condició de sordmut de naixement va condicionar el caràcter auster de la seva pintura.
Consta que l’any 1915 va participar en l'exposició col·lectiva organitzada per l'Acadèmia de Belles Arts de Sabadell com a resposta a la mostra Art Nou Català. L’any 1916 va guanyar el primer premi del concurs de la Festa Major de Sabadell i l’any següent va participar en l’Exposició de pintura local que va organitzar l’Acadèmia de Belles Arts de Sabadell. De nou, els anys 1921 i 1922 formava part de l'exposició col·lectiva d'aquesta entitat.
Va ser un dels artistes que van participar en l'Almanac de les Arts de l'any 1924, en el qual es va reproduir en color un interior de masia, i en el del 1925, on es va reproduir un dibuix.
Com a dibuixant, va treballar per a l'editorial Muntanyola participant en uns quaderns per a l'ensenyament del dibuix, que en el seu moment van considerar-se els millors del mercat. També va fer de dibuixant litògraf de l’impressor sabadellenc Joan Comas Faura. De la seva producció artística destaquen els paisatges i les cuines de pagès.
Conserven obra de Ricart Marcet el Museu Comarcal de Manresa i el Museu d'Art de Sabadell.

## Referències

* ↑ Costa i Deu, Joan «L’Exposició de l’Acadèmia de Belles Arts». La Veu de Catalunya (edició vespre), 04-08-1915.
* ↑ Fontbona, Francesc. Repertori de catàlegs d’exposicions col·lectives d’art a Catalunya (fins a l’any 1938). Barcelona: Institut d’Estudis Catalans, Memòries de la Secció Històrico-Arqueològica, LIX, 2002, p. 107. ISBN 84-7283-661-4.
* ↑ «Els nostres artistes». Diari de Sabadell, 04-09-1921, p. 2.
* ↑ Matas, Joan «Les actuals exposicions». Diari de Sabadell, 08-08-1922, p. 2.
* ↑ Almanac de les Arts. Sabadell: Joan Sallent, 1924, p. 89.
* ↑ Almanac de les Arts. Sabadell: Joan Sallent, 1925, p. 83.
* ↑ La col·lecció 1875-1936 (CDRom) (en català i castellà). Sabadell: Museu d'Art de Sabadell, 2006. ISBN 84-87221-29-7.
* ↑ «Museus en línia». Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 2022-05-31. [Consulta: 26 gener 2017].
* ↑ «Museus en línia» (en català, castellà i anglès). Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 2020-09-28. [Consulta: 21 febrer 2015].
# Pa de Vakfıkebir

Pa de Vakfıkebir (en turc Vakfıkebir ekmeği) o Pa de Trebisonda, va produir en Vakfıkebir, Trebisonda, així com en Hamsiköy, i són gammes de 0.45 a 7.5 quilograms dins pes. És conegut gairebé a tot arreu de Turquia. A més de Trebisonda, és especialment produït en ciutats petites al llarg d'autopistes importants. És fermentat amb rent natural i cuit en un forn negre (de fusta) de pedra. El pa de Vakfıkebir és sabrós, té una vida de prestatge llarga, i no emmotlla fàcilment. Quan queda algun temps a casa, encara és bé bo. Durant anys recents, fleques que produeixen pa de Vakfıkebir han sido obertes en ciutats grans com Istanbul i Ankara també. Mentre és cuinat dins forns de pedra, és també sabut com “pa de forn de pedra” (taş fırın ekmeği). Un “Festival de Pa de Vakfıkebir” és aguantat cada any en Vakfıkebir pel propòsit de promoure aquest pa a Turquia i a l'estranger.

## Vegeu també

* Pans de Turquia
* Gastronomia de Turquia

## Referències

* ↑ Turkish Journal of Agriculture & Forestry. pp. 459-462.
* ↑ http://www.karadenizinsesi.com.tr/vakfikebir-ekmek-festivali-tekrar-yapilmaya-baslayacak-35985h.htm Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.61saat.com/bolgesel/vakfikebir-ekmek-festivali-tekrar-yapilmaya-baslayacak-h183708.html