OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Setge de Sidney Street

El setge de Sidney Street, conegut popularment com la "Batalla de Stepney", va ser un famós tiroteig a l'East End de Londres el 3 de gener de 1911. L'incident va anar precedit pels "assassinats Houndsditch", un fet que va acabar amb la mort de dos membres d'una banda de lladres i anarquistes internacionals dirigits per Peter Piatkow, àlies "Peter el Pintor", i que va provocar un important conflicte polític sobre la participació del llavors Ministre de l'Interior, Winston Churchill.
# Siagri de Niça

Siagri de Niça, en llatí Syagrius (Soissons?, s. VIII - Niça, Provença-Alts-Costa Blava, 787) fou un noble franc, bisbe de Niça. És venerat com a sant per diverses confessions cristianes.

## Biografia

Fill de Carloman I, eran nebot de Carlemany. Seguí la carrera eclesiàstica i en 777 fou elegit bisbe de Niça, càrrec que ocupà fins a morir deu anys després.
Construí un monestir proper al sepulcre de Sant Ponç de Cimiez. En morir, fou succeït pel bisbe Joan.
L'única església que li ha estat dedicada al món és a Buggio (província d'Imperia), al lloc on la tradició diu que el sant havia celebrat algunes confirmacions.
# Setge de Balaguer

Setge de Balaguer té aquests significats:
# Serradilla

Serradilla és un municipi de la província de Càceres, a la comunitat autònoma espanyola d'Extremadura, que forma part del Parc Nacional de Monfragüe.

## Idioma

Un patrimoni singular és la seva parla característica, derivada de l'idioma extremeny, variant del lleonès oriental.
Cal destacar que des de fa uns anys se celebra el Dia del Habla Serradillana, amb molt bona acollida entre la gent del poble i voltants. En aquesta celebració s'aprofità l'any 2013 per realitzar l'estrena mundial de la pel·lícula 'Territoriu de Bandolerus', una pel·lícula feta i dirigida pel poble de Serradilla i que és el primer llargmetratge realitzat íntegrament en parla extremenya.

## Referències

* «Gelasio Sánchez Morales, alcalde de Serradilla». El Periódico de Extremadura.
* «200 vecinos de un pueblo de Cáceres ruedan una película para rescatar su dialecto». RTVE, Any 2013.
# Serrat de Garfís

El Serrat de Garfís és una serra situada al municipi de Moià (Moianès), amb una elevació màxima de 1.029 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Sipakapenses

Els sipakapenses són un poble maia situat a Guatemala. La llengua oficial és també anomenada sipakapense.

## Història

El nom Sipakapa prové del nàhuatl del terme sipaktli, que significa "llangardaix", i apan que significa "lloc" o "localització", per la qual cosa pot interpretar-se com a "Lloc o Terra del llangardaix".
Segons les històries explicades per ancians d'aquest poble, la comunitat inicialment va estar habitada per uns homes amb poders sobrenaturals anomenats nawualons, els qui s'havien separat del domini k'iche' i guiats pel Sol, van emprendre el viatge que els va conduir al territori que actualment ocupa la comunitat lingüística sipakapense, al departament de San Marcos.

## Ubicació

Actualment tots els sipakapenses viuen al departament de San Marcos (Guatemala) en el municipi de Sipacapa.

## Referències

* ↑ Guatemala al web del Sistema de Información de los Pueblos Indígenas de América (UNAM)
* ↑ Información breve de la etnia Sipakapense. Página: www.leopl.com Sipakapense|El Mundo de Leo
# Sipan Xiraz

Sipan Xiraz (armeni: Սիփան Շիրազ, Erevan, 1967 - Erevan, 25 de juny de 1997) fou un poeta, pintor i escultor armeni.

## Biografia

El seu pare era el poeta Hovhannès Xiraz. Estudià a l'Institut d'Art d'Erevan. Treballà a la ràdio d'Erevan i era membre de la Unió d'escriptors d'Armènia. Mort als 29 anys, està enterrat al cementiri central d'Erevan.

## Bibliografia parcial

* Mahamerdz tari, Erevan, 1992, 149 p., ISBN 5-550-00815-7
* Hayrik, Erevan, 1993, 103 p.
* Poemas escolhidos, 2008, 272 p.

## Referències

* ↑ Poet's grave

## Enllaços externs

* Sipan Shiraz Arxivat 2009-06-28 a Wayback Machine.
* Sipan Shiraz
* In memoriam
# Setmana dels barbuts

En la tradició catalana, la setmana dels barbuts és la que inclou els dies 15 i 17 de gener, corresponents a les celebracions de sant Pau l'Ermità i sant Maur Abat, el 15, i sant Antoni Abat, el 17. Aquesta denominació prové del fet que aquests tres sants són representats en la iconografia lluint llargues i espesses barbes blanques que s'associen amb la neu i el fred. El dia 12 de gener, amb la festa de Sant Elred abat, ens trobem ja a les portes de la “Setmana dels barbuts” i així ho diu la dita "Per Sant Elred, arriba el fred". La tradició també inclou, per davant, sant Hilari, el dia 13, i pel darrere: sant Fructuós, que té la seva diada el dia 21, i sant Vicenç màrtir, el dia 22.
Altres sants barbuts que se celebren aquests dies són sant Bonet i sant Efisi de Sardenya (15 de gener) i sant Canut (19 de gener) però no han assolit la importància popular dels anteriors. Una excepció és sant Sebastià (20 de gener) que se celebra en moltes poblacions i se'l cita en dites populars d'aquests dies sobre el tema del fred, però en realitat mai se'l representa amb barba blanca.
Tradicionalment aquesta època és considerada la més freda de l'any, creença confirmada a Catalunya per la meteorologia.
Hi ha un reguitzell de dites populars que hi fan referència:
* La setmana dels barbuts, setmana d'esternuts.
* Per sant Elred (12 gener), arriba el fred.
* Quan venen els tres barbuts, venen els freds cascarruts.
* Per la setmana dels barbuts governen els tres germans: tos, moquina i amagamans.
* Entre sant Antoni i sant Sebastià, més fred que entre tot l'any fa.
* Per sant Antoni fa un fred del dimoni.
* Per sant Antoni gelades, i per sant Llorenç calorades.
* Per sant Sebastià fa un fred que no es pot aguantar.
* Per Sant Sebastià, tramuntana a l'Empordà.
* Sant Pau bromic troba Sant Antoni, Sant Antoni allarga la mà i troba Sant Sebastià, Sant Sebastià reganya les dents i troba Sant Vicenç, Sant Vicenç rosega les crostes i troba Carnestoltes, Carnestoltes dura tres dies, vet aquí Sant Maties, tant de nit com de dia.
* Sant Antoni el gela, Sant Vicenç el mata i la Candelera l'enterra

## Referències

* ↑ «Setmana dels barbuts». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Caldas i Bosch, Àngel «La ‘setmana dels barbuts'». Diari de Girona, 11-02-2013.
* ↑ «Sant Antoni i la setmana dels barbuts. Calendari l'Ermità», 11-01-2023. [Consulta: 13 gener 2022].
* 1 2 «La setmana dels barbuts La setmana més freda de l'any». Festes.org. [Consulta: 14 gener 2021].
* ↑ «La Setmana dels barbuts Calendari l'Ermità», 08-01-2024.
* 1 2 «Setmana dels barbuts». 324.cat. [Consulta: 12 gener 2017].
* ↑ http://elrefranyer.com/
# Sobrecàrrega (escacs)

La sobrecàrrega és un tema tàctic en escacs en el qual una peça defensiva té assignada la defensa simultània de dues o més peces o caselles de l'escaquer, de manera que no pot atendre-les totes alhora, ja que si atén la defensa d'una de les peces o caselles, ha de desatendre la resta.

## Exemples

| | a | b | c | d | e | f | g | h | |
| 8 | | | | | | | | | 8 |
| 7 | | | | | | | | | 7 |
| 6 | | | | | | | | | 6 |
| 5 | | | | | | | | | 5 |
| 4 | | | | | | | | | 4 |
| 3 | | | | | | | | | 3 |
| 2 | | | | | | | | | 2 |
| 1 | | | | | | | | | 1 |
| | a | b | c | d | e | f | g | h | |
Al Diagrama 1 el peó blanc de g2 no pot atendre simultàniament la defensa del cavall de f3 i del peó d'h3.
Després del sacrifici 1. ... Axh3 per part de les negres, si les blanques l'accepten, amb 2. gxh3 llavors el cavall de f3 queda indefens, i la dama negra el pot capturar amb Dxf3. El peó blanc estava, per tant, sobrecarregat.
| | a | b | c | d | e | f | g | h | |
| 8 | | | | | | | | | 8 |
| 7 | | | | | | | | | 7 |
| 6 | | | | | | | | | 6 |
| 5 | | | | | | | | | 5 |
| 4 | | | | | | | | | 4 |
| 3 | | | | | | | | | 3 |
| 2 | | | | | | | | | 2 |
| 1 | | | | | | | | | 1 |
| | a | b | c | d | e | f | g | h | |
Al Diagrama 2 la dama negra defensa alhora l'amenaça de mat a e8 de la torre blanca, i la torre de c7, amenaçada per la dama blanca. Llavors, la jugada 1. Dxc7 guanya, perquè la recaptura Dxc7 permetria 2. Te8#. La dama negra està per tant, sobrecarregada.
| | a | b | c | d | e | f | g | h | |
| 8 | | | | | | | | | 8 |
| 7 | | | | | | | | | 7 |
| 6 | | | | | | | | | 6 |
| 5 | | | | | | | | | 5 |
| 4 | | | | | | | | | 4 |
| 3 | | | | | | | | | 3 |
| 2 | | | | | | | | | 2 |
| 1 | | | | | | | | | 1 |
| | a | b | c | d | e | f | g | h | |
A la partida Krasenkow-Kàrpov, de la primera ronda del Torneig Corus de 2003, es va assolir la posició del diagrama, essent el torn de les negres. La torre blanca de f1 està lligada a la defensa del peó de f3, i usant el tema de la sobrecàrrega, les negres varen guanyar immediatament amb el moviment 1... Te1. Si 2.Txe1, capturant la peça atacant, o 2. Dc4, defensant la torre, seguiria 2... Dxf3#. Si 2.Rg2, defensant el peó, llavors, 2... Txf1 3.Rxf1 Dxf3+ i 4...Dxd5 guanyant material amb efectes decisius.

## Enllaços externs

* Partida Krasenkow-Kàrpov, en PGN Arxivat 2006-11-24 a Wayback Machine.
* Partida Krasenkow-Karpov, a chessgames.com
Viccionari
# Sis dies d'Ottawa

Els Sis dies d'Ottawa era una cursa de ciclisme en pista, de la modalitat de sis dies, que es corria a Ottawa (Canadà). Només es va disputar una edició.

## Palmarès

| Any | Primers | Segons | Tercers |
| 1936 | Albert Heaton Bob Walthour Roy McDonald | Raymond Bédard Max Hurley Georges Trépanier | Tommy Flynn Jakie Gruber Guy Ricci |

## Referències

* ↑ «6 jours d'Ottawa (Canada)». [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ «BAnQ numérique» (en francès) p. 12. Le droit, 30-09-1936. [Consulta: 20 desembre 2022].
# Soiuz TM-34

La missió TM-34 fou una missió russa del programa Soiuz a l'Estació Espacial Internacional.

## Tripulació
### Enlairament

* Iuri Guidzenko (3)
* Roberto Vittori (1) - ESA (Itàlia)
* Mark Shuttleworth (1) - turista (Sud-àfrica)

### Aterratge

* Serguei Zaliotin (2)
* Frank De Winne (1) - ESA (Bèlgica)
* Iuri Lontxakov (2)
(1) nombre de vols espacials completats per cada tripulant, incloent aquesta missió.

## Configuració de la missió

* Pes: n/d kg
* Perigeu: 193 quilòmetres
* Apogeu: 247 quilòmetres
* Inclinació: 51,6°
* Període orbital: 88,6 minuts

## Referències

* ↑ «Soyuz ISS Missions». NASA. Arxivat de l'original el 2011-12-02. [Consulta: 2 octubre 2013].

## Enllaços externs

* http://www.nasa.gov/mission_pages/station/expeditions/expedition21/exp21_land.html Arxivat 2013-11-12 a Wayback Machine.
# Soiuz TMA-1

Soiuz TMA-1 (en rus: Союз ТМА-1, Unió TMA-1) va ser una missió del programa Soiuz a l'estació espacial internacional (ISS). El seu llançament es va portar a terme el 30 d'octubre de 2002 (2002-10-30) a bord d'un coet Soiuz-FG des del cosmòdrom de Baikonur, Kazakhstan. L'objectiu principal de la missió era el reemplaçament de la nau d'emergència de l'estació espacial, la Soiuz TM-34. Aquesta missió també havia de portar el tercer turista espacial, el cantant de rock estatunidenc Lance Bass, però en l'últim moment no va poder fer efectiu el pagament necessari per ocupar la seva plaça i va ser substituït per l'astronauta Iuri Lontxakov.

## Tripulació

| Posició | Al enlairar-se | Al aterrar |
| Comandant | Serguei Zaliotin, | Nikolai Budarin, |
| Enginyer de vol | Frank De Winne, | Kenneth Bowersox, |
| Enginyer de vol | Iuri Lontxakov, | Donald Pettit, |

### Tripulació de reserva

| Posició | Reserva |
| Comandant | Iuri Lontxakov, |
| Enginyer de vol | Aleksandr Lazutkin, |

## Enllaços externs

* http://www.nasa.gov/mission_pages/station/expeditions/expedition21/exp21_land.html Arxivat 2013-11-12 a Wayback Machine.
# Steyermarkochloa

Steyermarkochloa és un gènere de plantes de la família de les poàcies. És originari de Veneçuela i Colòmbia. El nom del gènere es compon de la paraula grega chloé (herba), i pel nom de Julian Alfred Steyermark, botànic i recol·lector de plantes (1909-1988).
És perenne, amb culms erectes; de 40-350 cm de llarg. No hi ha presència de lígula. Amb espiguetes masculines i femenines en la mateixa inflorescència. Sexes segregat; amb el mascle a sota. Espiguetes solitàries. Espiguetes fèrtils pedicel·lades. Espiguetes masculines pedicel·lades. Cariopsis amb pericarpi adherent; fusiforme.

## Taxonomia

* Steyermarkochloa angustifolia
* Steyermarkochloa unifolia

## Referències

* ↑ Watson L, Dallwitz MJ. «The grass genera of the world: descriptions, illustrations, identification, and information retrieval; including synonyms, morphology, anatomy, physiology, phytochemistry, cytology, classification, pathogens, world and local distribution, and references». The Grass Genera of the World, 2008. Arxivat de l'original el 2017-10-24. [Consulta: 15 març 2010].
* ↑ «GrassBase - The Online World Grass Flora».

## Enllaços externs

* Clayton, W.D., Harman, K.T. and Williamson, H. (2006 d'ara endavant). Steyermarkochloa. En: GrassBase - The Online World Grass Flora. (consultat el 15 de març de 2010) (en anglès)
# Simpsons Roasting on an Open Fire

"Simpsons Roasting on an Open Fire" ("Els Simpson es Rosteixen en un Foc Obert"), també conegut com "The Simpsons Christmas Special" ("Especial de Nadal d'Els Simpson"), és el primer episodi llarg d'Els Simpson, després dels esquetxos que s'havien portat a terme a The Tracey Ullman Show. Escrit per Mimi Pond, havia de ser el vuitè episodi de la primera temporada. El títol és una paròdia de la cançó "The Christmas Song", altrament coneguda com a "Chestnuts Roasting on an Open Fire".

## Argument

Marge, Bart i Lisa se'n van a fer les compres de Nadal, i Bart es fa un tatuatge. Quan Marge ho veu, el porta immediatament a una clínica, perquè l'hi facin desaparèixer. Per pagar-ho, Marge s'ha de gastar els diners de Nadal. Com si això fos insuficient, Homer no cobra la paga extra de Nadal a la feina.
Quan Homer torna de la feina i veu que s'han quedat sense capital a causa de l'accident amb Bart, decideix no explicar-li que no ha cobrat la paga extra. A la taverna de Moe, Barney li comenta que pot treballar com a Pare Noel al centre comercial, i Homer ho fa per guanyar uns quants calés i arreglar el problema econòmic de la seva família. Bart ho descobreix, però li promet que no ho dirà a ningú.
Homer queda molt decebut quan només cobra 13$ per a la seva feina extra, però decideix apostar-los tots a les curses de gossos, juntament amb Bart. Considerant-ho un senyal, aposta per a Santa's Little Helper, que queda en última posició. A causa d'això, el seu amo l'abandona i Bart i Homer decideixen quedar-se'l per alegrar-se un mica el Nadal. Finalment, tota la família accepta el gos com a mascota de regal i diu que tots tindran un Bon Nadal.
L'escena final consisteix en Homer, Marge, Bart, Lisa, Maggie, Santa's Little Helper, Patty i Selma i l'avi Abraham Simpson cantant "Rudolph the Red Nosed Reindeer".
# Simpsonichthys trilineatus

Simpsonichthys trilineatus és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica.

## Referències

* ↑ «Simpsonichthys trilineatus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Costa, W.J.E.M.: Rivulidae (South American Annual Fishes). planes 526-548. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil, any 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Santiago Forné

Santiago Forné Andreu (Castelló de la Plana, 1959) és un escriptor valencià.

## Obra
### Novel·la

* La dona infidel (Quaderns Crema, 2002),
* L'últim estiu abans de Chicago (Tabarca, 2006, Premi Ciutat de Torrent)
* Conta'm la veritat sobre l'amor (Tria Llibres, 2010).
* "Màscares trencades" (Tabarca, 2014, finalista Premi Ciutat de Torrent)
* "L'exili d'Arsinoe Bauh"(Llibres del Segle, Premi ciutat d'Olot 2017 de novel·la juvenil

### Literatura infantil

* L'últim linx (Edicions del Bullent, 2009, XIX Premi Carmesina de narrativa infantil).

## Enllaços externs

* Santiago Forné al web de l'Editorial Tria Llibres
# Silver Knife

Tosawi (1860-1875) o, com l'anomeraren els blancs, Silver Knife ("ganivet d'argent" en anglès), fou cap dels comanxes penateka. El desembre del 1868 es va rendir als blancs a Fort Cobb, i fou rebut per Ulisses S. Grant el 27 de juny del 1872, però tot i així fou atacat per Ronald Mckenzie Mangoheute (Tres Dits).

## Referències

* ↑ «Tosahwi (White Knife or Silver Knife or Silver Brooch), Penateka Comanche chief» (en anglès americà), 01-10-2015. [Consulta: 3 gener 2023].
* ↑ Campbell, Mike. «Meaning, origin and history of the name Tosahwi» (en anglès). [Consulta: 3 gener 2023].
# Luis Tristán

Luis Tristán de Escamilla, també conegut com a Luis de Escamilla o Luis Rodríguez Tristán (Toledo, 1585 - Toledo, 1624), és un pintor espanyol del Manierisme, pertanyent al Segle d'or espanyol.

## Biografia

Fill de comerciants i artesans toledans, va entrar a treballar com a obrador d'El Greco, l'estil del qual va imitar (fins al punt d'haver confós a vegades als crítics, que han atribuït obres de cadascun al que no era); amb ell va estar entre 1603 i 1606, però després va marxar a Itàlia, on va estar des de 1606 a 1613. Se'l considera el principal deixeble del greco, fora del fill d'aquest, Jorge Manuel Theotocópuli. Va treballar tota la seva vida a Toledo. No va estilitzar tant les figures com el seu model i va intentar matisar un Manierisme ja passat de moda amb l'enfocament naturalista en els detalls i el tractament de la matèria, enfocament que venia influenciat per Caravaggio i la Contrarreforma.
El seu estil és molt personal, amb un to d'aspra gravetat, de gammes terroses sobre les quals brillen tocs d'intens colorit lluminós, superior al del seu mestre. A part d'alguns retrats d'acusat realisme (Ancià, El calabrés, El Cardenal Sandoval...), la seva obra principal és de temàtica religiosa, en els quals presenta les figures allargades i distorsionades i les composicions del mestre, però introdueix elements de la vida quotidiana com a quota al gust naturalista que es va acabar imposant i les seves figures presenten major pes. La seva obra més important és el conjunt realitzat per al retaule de l'Altar Major de la Catedral de la Manxa a Yepes (Toledo), que data del 1616, amb sis escenes de la vida de Jesús i vuit mitges figures de sants.
Durant la Guerra Civil espanyola es van destruir les escultures de sants del retaule, que es van perdre, però els llenços estripats van poder reparar-se al Museu del Prado, i es van retornar el 1942. En aquest museu poden contemplar-se d'aquesta obra Santa Mònica i Magdalena. Altres obres seves són Sant Lluís repartint almoina (Museu del Louvre), i La ronda del pa i de l'ou (Museu Santa Cruz, Toledo).
# Trimma imaii

Trimma imaii és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Referències

* ↑ Suzuki, T. & Senou, H., 2009. Two New Species of the Genus Trimma (Perciformes: Gobiidae) from Japan and Palau. Bulletin of the Kanagawa prefectural Museum (Natural Science), 38: 107-112.
* ↑ Jordan, D. S. & A. Seale, 1906. The fishes of Samoa. Description of the species found in the archipelago, with a provisional check-list of the fishes of Oceania. Bull. Bur. Fish. v. 25 (for 1905): 173-455 + index 457-488, Pls. 33-53.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hagiwara, K. i R. Winterbottom, 2007. Two new species of Trimma (Gobiidae) from the Western Pacific. Bull. Natl. Mus. Nat. Sci., Ser. A, Suppl. 1:163-174.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Cocollona

La Cocollona és una criatura pròpia de la mitologia de Girona. Es tracta d'un animal semblant a un cocodril amb ales de papallona que nasqué de la metamorfosi d'una monja acusada de ser poc devota. Segons la llegenda, la monja va ser tancada en una masmorra del monestir que només tenia sortida al riu Onyar. Amb el pas dels anys, la mala alimentació i la clausura va provocar que a la monja se li cobrís la pell d'escates fins a convertir-se en una mena de cocodril. Tot i això, la seva santedat va provocar que, malgrat el seu aspecte, li sortissin dues precioses ales de papallona a l'esquena.
Temps després de la mort de la criatura, el seu fantasma va començar a aparèixer pel mateix riu Onyar. Més o menys allà on va començar-se a veure, entre el Pont de Pedra i el Pont de les peixateries velles. Avui en dia, tan sols en les nits de lluna plena, la gent sensitiva pot arribar a intuir la translúcida figura de la Cocollona.

## Origen de la llegenda

Realment estaríem parlant d'una llegenda apòcrifa, d'un relat creat en forma de llegenda i que es procura que es propagui com a tal. L'origen el tenim en una colla de gironins, a l'entorn de l'Assemblea Democràtica d'Artistes de Girona. En Carles Vivó sens dubte en devia tenir una bona responsabilitat, però també personatges de la nit intel·lectual i artística gironina com en Damià Escuder i d'altres.
Amb tot, l'origen del relat es fa a partir del propi nom del personatge protagonista, la Cocollona. Va ser l'Emili Massanas qui va introduir el nom que va ser el catalitzador de la llegenda. El nom havia sortit el 1968 a Mollerussa, quan un nebot d'en Mili Massanas aprenent a dir les paraules «papallona» i «cocodril» es va fer un embolic i va acabar dient «cocollona». Aquest fet va fer molta gràcia a la família i especialment a l'Emili, que tot sovint en feia esment. Fins al dia que amb els seus amics decidiren de fer-ne un relat, que publicaren a la revista La Xinxeta, essent-ne la primera referència escrita.

## Referències

* ↑ «La Cocollona es fa realitat enmig d'una fina pluja», 27-10-2007. [Consulta: 9 gener 2021].
* ↑ «Centre d'Estudis Mitològics de Catalunya». [Consulta: 19 octubre 2020].

## Enllaços externs

* Llegendes de Girona Arxivat 2008-01-29 a Wayback Machine.