OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Anton Krupicka

Anton Krupicka (Nebraska, Estats Units, 8 d'agost de 1983) és un corredor d'ultrafons dels Estats Units. Al seu palmarès destaquen posicions destacades en diverses ultramaratons als Estats Units, com la Leadville 100, que va vèncer en dues ocasions (2006 i 2007) i on va quedar en quarta posició el 2012; o la Rocky Racoon 100, que va vèncer l'any 2007 i on va entrar en segona posició el 2011. Krupicka també ha vençut la Miwok 100 del 2010, i aquell mateix any va entrar en segona posició a la Western States Endurance Run, just abans que en Kilian Jornet.
Anton Krupricka és conegut tant pel seu aspecte, lluint cabells llargs i barba, com per la seva aproximació minimalista a l'atletisme i les curses de muntanya. Extremadament precoç, va córrer la seva primera marató als dotze anys, i després de dedicar-se a competir principalment als Estats Units, recentment ha visitat Europa, disputant l'edició dels Cavalls del Vent de 2012 i arribant en segona posició. Per l'any 2013 té previst tornar a Europa per disputar la Transvulcania i la marató de muntanya Zegama-Aizkorri.
En l'àmbit acadèmic, Krupicka és un estudiant de tercer cicle a la Universitat de Colorado, on cursa un màster en geografia, encaminat a investigar les carenes alpines i muntanyoses i el drenatge d'àcids en la mineria

## Biografia

Anton va començar a córrer en el col·legi en agradar-li aquest esport. Una mica més tard, als dotze anys, va córrer la seva primera marató. En la seva època universitària va continuar amb la seva afició fins a donar el pas al professionalisme el 2006.
En aquesta mateixa època universitària va forjant en ell el seu caràcter "minimalista". És un abanderat del running com a forma de connectar amb la natura. És fàcil reconèixer per la seva llarga cabellera i barba i per córrer sense samarreta i el mínim material.
Ha guanyat gairebé totes les proves més importants dels Estats Units com la Leadville 100, la Miwok 100, la Western States o la Rocky Racoon.
Des del 2012 va decidir fer el salt de continent i provar amb les proves europees com l'Ultra Cavalls del Vent on va quedar segon darrere de Kilian Jornet o l'UTMB en 2013 on va haver d'abandonar després i haver anat liderant gran part de la prova

## Referències

* 1 2 «Anton Krupicka a la web del departament de Geografia de la Colorado University de Boulder». [Consulta: 16 desembre 2012].
* 1 2 3 «Perfil d'Anton Krupicka a Ultrasignup». [Consulta: 16 desembre 2012].
* ↑ «Resultats de la Miwok 2010». [Consulta: 16 desembre 2012].
* ↑ «Resultats de la Western States 100 del 2010». [Consulta: 16 desembre 2012].
* ↑ «Why Anton Krupricka runs barefoot», 2010. [Consulta: 16 desembre 2012].
* ↑ «Frequently Asked Questions al blog d'Anton Krupicka». [Consulta: 16 desembre 2012].
* ↑ «Resultats Cavalls del Vent 2012». [Consulta: 16 desembre 2012].
* ↑ «Riding the wind, blog d'Anton Krupicka». [Consulta: 16 desembre 2012].
# Formatge d'Oaxaca

El Formatge Oaxaca o formatge de filament, consisteix en un formatge blanc i bla d'origen mexicà. El seu lloc d'origen és l'estat d'Oaxaca, específicament la regió de les valls centrals.
A causa de les seues excel·lents qualitats al fondre el formatge és utilitzat amb freqüència com a base per al formatge flamejat, aperitiu molt popular en restaurants mexicans; consistent en formatge fos i xoriço roig. També és usat en l'elaboració de les quesadilles. En la vall d'Oaxaca s'usa com el complement ideal per a les tlayudes. És un formatge de pasta filada, amb el qual es pot fer brins, i és molt semblant al formatge asadero que s'elabora en la regió de la Villa Ahumada en l'estat de Chihuahua; tots dos s'elaboren amb una barreja de llet fresca i llet àcida i comparteixen com a particularitat el procés de fondre que permet estirar la massa per a així formar tires que s'enrotllen en una bola per al formatge o les truites de dacsa, finament aplanades per al formatge asadero.
S'elabora amb llet de vaca. Si s'elabora amb llet sencera, permet obtenir un formatget de sabor suau, mentre que amb llet descremada s'obté un formatge de sabor fort únicament per als paladars exigents. El procés de producció és molt complicat i implica en ocasions estirar el formatge en llargues tires i després enrotllar-ho per a fer una pilota de fils de formatge. Es poden fer rotllos més menuts de diferent pes.

## Referències

* ↑ Long Towell Long. Food Culture in Mexico. Greenwood Publishing Group, 2005, p. 116. ISBN 9780313324314.
* 1 2 «Guide To Mexican Cheese» (en anglés). Arxivat de l'original el 2013-02-06. [Consulta: 30 gener 2011].
* ↑ Villegas de Gante, Abraham. Tecnología Quesera. Editorial Trillas, p. 451–456. ISBN 9789682469992.
# Societat Ossiànica

La Societat Ossiànica (en anglès Ossianic Society i en gaèlic Cumann Oisíneach) fou una societat literària irlandesa fundada a Dublín el dia de Sant Patrici de 1853, prenent el seu nom del material poètic associat amb el narrador llegendari Oisín.
Entre els fundadors es trobaven John O'Daly, William Elliot Hudson, John Edward Pigot, Owen Connellan, John Windele i William Smith O'Brien; l'antiquari Standish Hayes O'Grady en fou el membre principal i més tard n'esdevingué president. Cap al 1860 la llista de subscriptors era de 746 i s'havia editat sis volums de l'annuari Transactions, i s'estava preparant altres qüestions vigents quan va deixar d'operar el 1863.
El grup de fundadors va sentir la necessitat de crear una nova entitat, quan societats similars com la Societat Cèltica i la Societat Arqueològica Irlandesa van suprimir l'estudi de la literatura gaèlica dels seus objectius. La Societat Ossiànica però van fer l'estudi i la traducció de la literatura irlandesa del «període fenià de la història irlandesa», i particularment les obres mitològiques d'Oisín i els Fiannali ena promoció del gaèlic irlandès el seu objectiu principal. Al seu manifest estipulen que volien reunir només estudiosos irlandesos i distingir-se de societats similars que atenien més aviat els interessos anglo-irlandesos. Tot i la participació d'acadèmics prestigiosos com a membres directius, es considerava les seves publicacions com massa influenciades pels terratinents anglo-irlandesos i els seus patrons reials (anglesos). La correspondència dels seus membres revela una relació díscola amb altres figures importants de l'època, com Eugene O'Curry i els de la Reial Acadèmia d'Irlanda, i, sovint se senten frustrats en els seus intents d'accés als manuscrits antics.

## Vegeu també

* Renaixement gaèlic

## Publicacions

* Transactions of the Ossianic society, for the year 1858 (llibre electrònic) (en gaèlic, anglès). volum 4. Ossianic Society, 1859.

## Referències

* 1 2 Somerville-Woodward, Robert. «The Ossianic Society 1853-1863». Departament d'història moderna d'Irlanda de l'University College Dublin.
# Pere Vidal Sardó

Pere Vidal i Sardó és un polític gironí, diputat al Congrés dels Diputats

## Biografia

Ha treballat com a agricultor, perit agrícola i agent de la Propietat Immobiliària. Ha estat regidor de l'ajuntament de Calonge deu anys i Diputat Provincial de Girona. President del Col·legi de Perits Agrícoles de Girona (1985-1993).
Militant d'Unió Democràtica de Catalunya (UDC) des de 1980, ha estat president de la Intercomarcal d'UDC de Girona. Fou diputat per la província de Girona per CiU a les eleccions generals espanyoles de 1986, 1989 i 1993. Ha estat Secretari Segon de la Comissió del Defensor del Poble (1986-1989), i vicepresident Segon de la Comissió d'Agricultura, Ramaderia i Pesca del Congrés dels Diputats.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats, III Legislatura
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats, V Legislatura
# Nassau (Nova York)

Nassau és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 1.161 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Nassau tenia 1.161 habitants, 490 habitatges, i 321 famílies. La densitat de població era de 659,2 habitants/km².
Dels 490 habitatges en un 31,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,6% hi vivien parelles casades, en un 13,1% dones solteres, i en un 34,3% no eren unitats familiars. En el 29% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,37 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,4% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 29,5% entre 25 i 44, un 25,4% de 45 a 60 i un 13,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.789 $ i la renda mediana per família de 49.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.986 $ mentre que les dones 27.768 $. La renda per capita de la població era de 19.199 $. Entorn del 5,3% de les famílies i el 7,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Nassau». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Nassau». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Soleia de Mas Pujol

La Soleia de Mas Pujol és una solana del terme municipal de Monistrol de Calders, al Moianès.
Està situada al nord-oest del lloc on hi hagué el Mas Pujol i també al nord-oest de l'actual el Bosc.
La travessa el Camí de Monistrol de Calders a Bellveí, pel qual discorre el GR 177.

## Bibliografia

* ERILL I PINYOT, Gustau, GUAL I PURTÍ, Jordi (fotografies) i MANENT I ORISTRELL, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: El poble dels pagesos enginyers. Moià-Monistrol de Calders: Gràfiques Ister. Ajuntament de Monistrol de Calders, 2006. (Col·lecció Pedra i aigua, 1). DL. B-54.339/2006
* PERARNAU I LLORENS, Jaume i PIÑERO I SUBIRANA, Jordi. Monistrol de Calders. La seva història i el seu patrimoni. Monistrol de Calders: Ajuntament de Monistrol de Calders, 1993. Sense ISBN.
# Historia y Vida

Historia y vida és una publicació espanyola del Grupo Godó especialitzada en Història i de caràcter mensual fundada el 1968 per Edmon Vallès i Perdrix. Té la seu en Barcelona.
Inicialment s'imprimia en un format similar a l'holandesa i posteriorment va ser engrandit, sense arribar a la grandària DIN A4. Abasta les èpoques d'Història Antiga, Medieval, Moderna i Contemporània. A cadascuna d'elles sol dedicar un article a la Història d'Espanya, a més de seccions fixes com notícies d'història o llibres comentats. Els seus articles són de certa profunditat (diverses pàgines amb predomini del text sobre les imatges) a més d'oferir en cada nombre un dossier (diversos articles sobre el mateix tema). Va obtenir el premi a la Millor Revista Especialitzada atorgat per l'Associació de Revistes d'Informació en 2003.

## Referències

* ↑ «Premis 2003». Arxivat de l'original el 2007-08-06. [Consulta: 1r juliol 2008].

## Enllaços externs

* Pàgina web de les revistes editades pel Grupo Godo Arxivat 2006-07-07 a Wayback Machine.
# Abdelhafid Tasfaout

Abdelhafid Tasfaout (11 de febrer, 1969 a Oran, Algèria) és un exfutbolista algerià.
Fou capità de la selecció algeriana durant cinc anys. Durant la Copa d'Àfrica de Nacions 2002 a Mali patí un fort cop al cap, fent patir per la seva vida, però finalment es recuperà completament. Marcà 34 gols amb la selecció.
Pel que fa a clubs, destacà als francesos AJ Auxerre i En Avant Guingamp.

## Referències

* ↑ Gleeson, Mark. «Algeria's Tasfaout recovers after swallowing tongue». ESPN. Arxivat de l'original el 2010-05-10. [Consulta: 10 agost 2009].
* ↑ Holstein, Dick and Owsianski, Jarek. «Abdelhafid Tasfaout - International Goals». RSSSF. [Consulta: 9 juliol 2009].

## Enllaços externs

* national-football-teams
# Antonis Georgallides

Antonis Georgallides (Làrnaca, 30 de gener de 1982) és un exfutbolista xipriota de la dècada de 2010.
Fou internacional amb la selecció xipriota. Pel que fa a clubs, fou jugador, entre d'altres, d'Olympiakos Nicosia, Anorthosis, Platanias FC i AC Omonia.

## Referències

* ↑ «Fan Club». Arxivat de l'original el 2008-02-22. [Consulta: 14 març 2019].
* ↑ Antonis Georgallides a National-Football-Teams.com (anglès)
# Fossalta di Piave

Fossalta di Piave és un municipi italià, dins de la ciutat metropolitana de Venècia. L'any 2007 tenia 4.018 habitants. Limita amb els municipis de Meolo, Monastier di Treviso (TV), Musile di Piave, Noventa di Piave, San Donà di Piave i Zenson di Piave (TV).

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2007- | Bruno Perissinotto | Centreesquerra |
# Soleichthys maculosus

Soleichthys maculosus és un peix teleosti de la família dels soleids i de l'ordre dels pleuronectiformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes d'Austràlia.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
# Heraclit de Tir

* Aquest article tracta sobre el filòsof acadèmic grec. Vegeu-ne altres significats a «Heràclit (desambiguació)».
Heraclit de Tir (en llatí Heracleitus, en grec antic Ἡράκλειτος) fou un filòsof acadèmic grec nascut a Tir, a Fenícia.
Va ser, durant molts anys, deixeble de Clitòmac i de Filó de Làrissa, i segons Ciceró, com a filòsof va tenir una bona reputació. No s'ha de confondre amb el filòsof peripatètic del mateix nom, Heraclit.

## Referències

* ↑ 6.Heracleitus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 391
# Herder

«Herder» té aquests significats:
* Herder Editorial, editorial independent amb seu a la ciutat de Barcelona amb més d'un segle de trajectòria
* Johann Gottfried Herder (1744-1803), filòsof i crític literari alemany els escrits contribuïren a l'aparició del romanticisme
* Premi Herder, creat el 1963 premi de prestigi internacional, dedicat a la promoció de la recerca, art i literatura
# Cambra Agrària (Sant Boi de Llobregat)

La Cambra Agrària és un edifici del municipi de Sant Boi de Llobregat (Baix Llobregat) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici de marcada tendència historicista, donada per la seva mateixa estructura que és com l'estilització d'una masia del tipus II.1 de l'esquema de Danés i Torras, amb teulada a dues vessants, i reforçada per la filera de finestres d'arquet del pis superior, imitant clarament les de les golfes de les masies del Baix.
El modernisme és palès en el treballat a diferents nivells de la part superior de la façana i en la combinació recta-corba de les finestres de la planta baixa i el primer pis. També ve reforçat pel remarcat de les obertures en maó vist reforçant l'efecte plàstic pel joc horitzontal -vertical en la col·locació dels maons. Les finestres de la part dreta de l'edifici estan totes tapiades. Però no les de la banda de la cantonada amb el carrer La Plana que, en algunes de les del primer pis conserven els vidres originals, glaçats amb motius agrícoles.

## Història

De la importància de l'agricultura a Sant Boi n'és un exemple l'edifici de la Cambra Agrària, de considerables dimensions i pensat per a combinar les tasques administratives amb dependències més de tipus utillatge o magatzem, amb portes independents per accedir a una o altra part de l'edifici. Posteriorment s'instal·laren les Dependències de la Generalitat de Catalunya (Agricultura).

## Referències

* 1 2 3 «Cambra Agrària». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 febrer 2016].
# Antoniotto II Adorno

Antoniotto II Adorno (Gènova, 1479 - Milà, 12 de setembre de 1528) fou un home d'estat i patrici genovès, quart comte de Rende i San Felice el 1502, quart baró de Montalto i Guardia degli Oltremontani del 1502 al 1510, senyor de Silvano d'Orba i Castelletto d'Orba el 1502, senyor de Sale del 1502 al 1527, senyor de Rossiglione i Ovada del 1502 al 1527, consenyor (1518) i senyor (1523) de Pietra, Prato, Montessoro, Borgo Fornari, Pallavicino i Borgo. Fou dux de Gènova del 2 de juny de 1522 al 19 d'agost de 1527.

## Referències

* ↑ «ADORNO, Antoniotto» (en italià). Treccani. [Consulta: 10 febrer 2024].
# Herdònia

Herdònia (llatí Herdonia o Herdonea, també Ardona i Cerdonia) fou una ciutat de la Pulla, al país dels daunis, a la via Egnàcia, entre Eces (Aecae) i Ad Udecim (a uns 25 km de cadascuna). Fou destruïda per Hanníbal, però fou restaurada i més tard erigida en colònia. És la moderna Ordona.
Fou escenari de dues batalles: Vegeu Herdonea
# Soleichthys microcephalus

Soleichthys microcephalus és un peix teleosti de la família dels soleids i de l'ordre dels pleuronectiformes.

## Hàbitat

Viu a estuaris i ports.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes de Nova Gal·les del Sud.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Fossa del Japó

La fossa del Japó (en japonès 日本海溝) és una fossa marina, que forma part del Cinturó de foc del Pacífic, situada el nord de l'oceà Pacífic, al nord-est del Japó.
S'estén de les illes Kurils a les illes Bonin i té una profunditat d'uns 8.412 metres en el punt més profund. És una extensió de la fossa de Kuril-Kamtxatka (al nord) i la fossa d'Izu-Ogasawara (cap al sud) amb una longitud de 800 km Aquesta fossa es crea quan la placa pacífica subdueix per sota la Placa d'Okhotsk. El procés de subducció provoca la flexió de la placa descendent, i la creació d'una fossa d'aigües profundes. El moviment sísmic continu de la zona de subducció associada a la fossa del Japó és una de les principals causes dels tsunamis i els terratrèmols al nord del Japó, incloent el terratrèmol i tsunami de Sendai que es va produir l'11 de març de 2011.

## Referències

* 1 2 Chikuni, S. The fish resources of the northwest Pacific (en anglès). Food & Agriculture Org., 1985, p.1. ISBN 9251022984.
* ↑ «Magnitude 8.9 – NEAR THE EAST COAST OF HONSHU, JAPAN 2011 March 11 05:46:23 UTC». Servei Geològic dels Estats Units (USGS). Arxivat de l'original el 2011-03-12. [Consulta: 11 març 2011].

## Vegeu també

* Fossa marina
* Cinturó de foc del Pacífic
# Ambystoma maculatum

Ambystoma maculatum és una espècie d'amfibi urodel pertanyent a la família Ambystomatidae. Pot ser trobada a les regions orientals de Nord-amèrica, des d'Ontario i Nova Escòcia fins a Geòrgia i Texas.
# Dècada del 950
## Esdeveniments

* Primer rei de l'Anglaterra unida (després de la mort del rei de Noruega)
* Epidèmia de pesta a Europa
* Caos a Mongòlia

## Personatges destacats

* Agapit II
* Constantí VII
* Hug el Gran
* Joan XII
# Bossens (Alta Garona)

Bossens(francès Boussens) és un municipi occità de Comenge, a Gascunya, del departament de l'Alta Garona a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Sokolovka (Prókhorovka)

* Per a altres significats, vegeu «Sokolovka».
Sokolovka - Соколовка (rus) - és un poble (un khútor) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 14 habitants. Pertany al districte (raion) de Prókhorovka.

## Referències

* ↑ «Схема территориального планирования Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Avdeyevka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-02-04. [Consulta: 4 febrer 2022].
* ↑ Бобов А. Начало заселения района / А. Бобов //Истоки. – 2001. – 10 янв.
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 4 febrer 2022].
# Adelaide Comelli-Rubini

Adelaide Comelli-Rubini (1794 - 1874)123 fou una famosa cantant mezo-soprano franco-italiana.
Es va graduar al Conservatori de París, tenint per mestres a Pierre Jean Garat i Gerard. Va aparèixer a l'escenari de París amb el nom de Shomel.
Després va cantar a Nàpols amb el nom de Comelli. El 1819 es va casar amb el famós cantant italià Giovanni Battista Rubini i va cantar, en part amb ell. El 1820, va interpretar el paper de Calbo en l'estrena de l'òpera Maometto secondo de Rossini.
Fins al 1832 va actuar en diferents escenaris, després de cessar les activitats teatrals.
El nom de la cantant és un dels carrers de Romano di Lombardía - Via Adelaide Comelli.

## Referències

* ↑ Шомель // Энциклопедический словарь — СПб.: Брокгауз — Ефрон, 1903. — Т. XXXIXа. — С. 771.
* ↑ Риман Г. Шомель // Музыкальный словарь: Перевод с 5-го немецкого издания / под ред. Ю. Д. Энгель, пер. Б. П. Юргенсон — М.: Музыкальное издательство П. И. Юргенсона, 1901. — Т. 3. — С. 1436.
* ↑ Н. С. Рубини, Джованни Батиста // Энциклопедический словарь — СПб.: Брокгауз — Ефрон, 1899. — Т. XXVII. — С. 203.
* ↑ Via Adelaide Comelli. Дата обращения: 31 мая 2018. Архивировано 22 декабря 2018 года.

## Enllaços externs

* Shomel // Diccionari musical: en 3 volums / comp. H. Riemann; afegir. Departament rus amb col·laboració. P. Weymarn i altres; per. i tots els extres ed. Yu. D. Engel. - per. del 5è alemany ed. - Moscou-Leipzig: ed. B. P. Yurgenson, 1904.
* Comelli-Rubini, Adelaide (1796-1874), mezzosoprano (anglès)
# Font del Bisbe

La Font del Bisbe és una font de Girona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

A prop del riu Galligants brolla aquesta font, una de les més populars de Sant Daniel. Per accedir-hi dels del poble s'ha de creuar l'antic pont medieval, construït amb la forma d'un petit arc semicircular i amb un tosc paviment de còdols i argamassa. Després de baixar uns graons que ens situen al nivell del riu, es troba un espai rectangular on hi ha la font. El brollador d'aigua està ornamentat amb una carassa que representa el cap d'un felí, difícilment identificable degut a la brevetat dels trets. Unes grans plaques de pedra formen la paret on s'encasta la carassa.

## Història

L'existència d'una font en aquest indret es perd en la memòria dels homes de la vall. Pel seu nom es pot aventurar la intervenció d'un prelat en la seva construcció o reforma. Per la inscripció de la fons sabem que fou restaurada el 1727 i feta de nou el 1807.

## Referències

* 1 2 «Font del Bisbe». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].
# Canicosa de la Sierra

Canicosa de la Sierra és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la Comarca de la Sierra de la Demanda.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 693 | 669 | 588 | 575 |
# Dècada del 940
## Esdeveniments

* Guerra entre Rus i l'Imperi Romà d'Orient
* Els tolteques ocupen Teotihuacan i dominen tot Mèxic
* Borrell II esdevé comte d'Urgell
* La població mundial assoleix els 250 milions

## Personatges destacats

* Agapit II
* Borrell II
* Esteve VIII
* Lluís IV de França
* Marí II
* Otó I, emperador romanogermànic
# Apogon pseudomaculatus

Apogon pseudomaculatus és una espècie de peix de la família dels apogònids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic occidental: des del Canadà fins a Nova Anglaterra, Bermuda, Bahames i el sud del Brasil, incloent-hi el Golf de Mèxic.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Longley, W. H. 1932. Preparation of a monograph on the Tortugas fishes. Carnegie Inst. Wash. Year Book Núm. 31: 299-301.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.