OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fang Fang

Fang Fang (en xinès: 方方; en pinyin: Fāng fāng) és el pseudònim de Wang Fang (汪芳; Wāng fāng; nascuda l'11 de maig de 1955), una escriptora xinesa guanyadora del Premi Lu Xun de Literatura de 2010. Va néixer a Nanquín, a la província de Jiangsu. Va començar a estudiar xinès a la Universitat de Wuhan el 1978. El 1975 va començar a escriure poesia i, el 1982, va publicar la seva primera novel·la, Da Peng Che Shang (大篷车上). El 1987 va publicar la seva obra més important, Feng Jing (风景). També ha publicat les obres Qin Duan Kou (琴断口), Xing Yun Liu Shui (行云流水), Jiang Na Yi An (江那一岸) i Yi Chang San Tan (一唱三叹), totes ben rebudes per la crítica. La seva obra reflecteix sovint la vida de la gent pobre del seu país.

## Diari de Wuhan

Durant el confinament de Hubei de 2020 va començar a publicar a les xarxes socials el seu Diari de Wuhan (武汉日记), el qual explicava la seva experiència durant el dia a dia de confinament a causa de la pandèmia per coronavirus de 2019-2020, textos que es van difondre i compartir massivament.
Segons Global Times, un tabloide nacionalista sota l'administració del Partit Comunista xinès, la publicació del dietari suscitava indignació de l'audiència xinesa, a causa del seu relat sobre l'actuació autoritària del govern xinès i l'ús de recursos de segona mà. Les seves traduccions angleses i alemanyes estaven disponibles a la plataforma Amazon a partir del 8 d'abril, només dues setmanes després d'haver acabat l'original en xinès (que havia començat el dia 25 de març) i publicat a través de la xarxa Sina Weibo. Aquest interès per les editorials europees i les seves ràpides traduccions van despertar preocupació des del Govern xinès i el Global Times va publicar un article en el qual afirmava que el text de Fang Fang divulgava especulacions sense confirmar i «col·laboracions potencials amb influències estrangeres».
En el seu llibre, Fang Fang demana explícitament al Govern del seu país una excepció a la censura d'Internet a la Xina: «Benvolguts censors d'Internet, haurieu de deixar parlar a les persones de Wuhan!»
El llibre ha estat traduït al català el mateix any 2020 per Núria Parés Sellarès i publicat per Columna Edicions, amb el subtítol: «Seixanta dies des d'una ciutat en quarantena».

## Premis

El 2020, va ser nomenada una de les 100 dones de la BBC.

## Referències

* ↑ Sina.com, Article on Fang Fang (en xinès, Google English translation)
* ↑ «Fang Fang: The ‘Conscience of Wuhan' Amid Coronavirus Quarantine». The Diplomat, 23-03-2020.
* ↑ Cao. «Chinese vigilant on deifying writer Fang Fang amid publication of Wuhan diary in English». Global Times, 08-04-2020.
* ↑ Cao Siqi and Chen Qingqing. «Fans disappointed as Wuhan Diary's overseas publication 'gives ammunition to antagonist forces'». Global Times, 10-04-2020.
* ↑ Kiki Zhao. «The Coronavirus Story Is Too Big for China to Spin». New York Times, 14-02-2020.
* ↑ Llort, Lluís. «La pandèmia més creativa». El Punt Avui, 09-06-2020. [Consulta: 28 agost 2020].
* ↑ Diari de Wuhan - Fang Fang. Grup62.
* ↑ «BBC 100 Women 2020: Who is on the list this year?» (en anglès). BBC News, 23-11-2020.
# Krépenski

Krépenski (en ucraïnès: Крепенський, en rus Крепенский) és una vila, un possiólok de la província de Luhansk a Ucraïna, situada actualment a zona ocupada República Popular de Luhansk de la Rússia. El 2019 tenia 6.774 habitants.

## Referències

* ↑ «Наблюдатели ОБСЕ выявили в «ЛНР» склад боеприпасов • Новостной портал NOVOSTIUA.org». novostiua.org. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 31 desembre 2015].
# Amnirana occidentalis

Amnirana occidentalis és una espècie de granota que viu a Costa d'Ivori, Ghana, Guinea, Libèria i, possiblement també, a Nigèria.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Rödel, M.-O. 2004. Amnirana occidentalis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Accedit a data 20 d'abril del 2008.
# Aulon (Cruesa)

Aulon (en francès Aulon) és una localitat i comuna de França, a la regió de la Nova Aquitània, departament de la Cruesa. La seva població al cens de 1999 era de 176 habitants. Està integrada a la Communauté de communes de Bénévent-Grand-Bourg.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 256 | 218 | 209 | 191 | 176 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Pierre Saignamarcheix | |
| 2008- | Josette Moreau | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2013-01-07 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Santa Tecla

«Santa Tecla» té aquests significats:
* Biografies:
** Santa Tecla d'Iconi (Iconi, segle I - Selèucia), seguidora i deixeble de sant Pau de Tars, venerada com a santa. Patrona de Tarragona.
* Geografia:
** Santa Tecla (El Salvador), ciutat d'El Salvador capital del Departament de La Libertad
** Senta Tecla de Montesquiu, municipi francès al departament del Tarn i Garona i a la regió de Migdia-Pirineus
* Monuments:
** Santa Tecla la Vella és una capella de Tarragona inventariada.
** Santa Tecla (Barcelona), és una església moderna del districte de les Corts de Barcelona
* Festivitats:
** Festes de Santa Tecla de Tarragona
** Festes de Santa Tecla de Sitges
* Fets històrics:
** Aiguat de Santa Tecla, inundació ocorreguda el setembre de 1874 que afectà les comarques del Camp de Tarragona, la Conca de Barberà, el Priorat, l'Urgell i les Garrigues
# Falkner

Falkner és una població dels Estats Units a l'estat de Mississipi. Segons el cens del 2000 tenia 212 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Falkner tenia 213 habitants, 85 habitatges, i 62 famílies. La densitat de població era de 77,2 habitants per km².
Dels 85 habitatges en un 31,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,2% hi vivien parelles casades, en un 9,4% dones solteres, i en un 25,9% no eren unitats familiars. En el 23,5% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,6% tenia menys de 18 anys, un 9,9% entre 18 i 24, un 23,1% entre 25 i 44, un 25% de 45 a 60 i un 19,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 105 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.750 $ i la renda mediana per família de 38.036 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.000 $ mentre que les dones 19.167 $. La renda per capita de la població era de 16.946 $. Entorn del 6,3% de les famílies i el 10,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Falkner». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Falkner». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Charadrahyla taeniopus

Charadrahyla taeniopus és una espècie de granota que viu a Mèxic.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Santos-Barrera, G. & Canseco-Márquez, L. 2004. Charadrahyla taeniopus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 29 d'abril del 2008.
# Kobyly

Kobyly és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1277.
# Anacroneuria boliviensis

Anacroneuria boliviensis és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Bolívia.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):228.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Enderlein, 1909. Zool. Anz. 34:408.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Encyclopedia of South American Aquatic Insects: Illustrated Keys to Known Families, Genera, and Species in South America. Plecoptera (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):149.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:482.
* Stark & Sivec, 1998. Scopolia 40:7.
* Stark, 2004. Spixiana 27(1):80.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 1973. Annales Zoologici 30(16):479.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 14 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Perlidae Species Listing (anglès)
# Marie-Félicité Moke Pleyel

Marie-Félicité Moke Pleyel (francès: Marie Pleyel) (París, 4 de setembre de 1811 - Saint-Josse-ten-Noode, 30 de març de 1875) fou una pianista belga.
Filla de pare belga i de mare alemanya, des de la infantesa demostrà un talent especial per a la música, particularment per al piano, havent tingut com a professors en aquest instrument Herz, Moscheles i Kalkbrenner. Va tenir ocasió d'assistir als concerts que feia el cèlebre pianista Thalberg, l'admirable mecanisme i estil del qual tractà d'imitar. Mendelssohn, François-Joseph Fétis, Frédéric Chopin i el mateix Liszt es comptaren entre els seus admiradors. Va estar promesa en matrimoni amb Berlioz, però aquest projecte no anà endavant, i es casà després amb Camille Pleyel, d'aquí el seu segon cognom. Efectuà viatges per diferents països europeus, i recollí molts aplaudiments.
Marie-Félicité fou una de les millors pianistes de la seva època i, per la seva bellesa i talent, una de les figures de major relleu dels cercles aristocràtics de la capital de França. Des de 1848 fins al 1872 fou professora del Conservatori de Brussel·les.
Liszt, parlant d'aquesta pianista, va dir el següent:
| « | Hi ha pianistes molt hàbils que han obert camins particulars i que obtenen èxits brillants per mitjà de coses que els són familiars, però només hi ha una escola apropiada a l'art en tota la seva extensió: aquesta és la de madame Pleyel. | » |

## Referències

* 1 2 3 «Marie-Félicité-Denise Pleyel» (en anglès). Encyclopaedia Britannica. [Consulta: 30 març 2020].
* ↑ «Marie Moke-Pleyel» (en francès). Musica et memoria. [Consulta: 30 març 2020].

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 45, pàg. 779. (ISBN 84-239-4545-6)
# Barking i Dagenham

Barking i Dagenham és un districte londinenc, Regne Unit. Forma part de l'àrea coneguda com l'Est de Londres i de l‘Exterior de Londres.

## Història

El districte es va constituir l'any 1965 amb l'Acta 1963 del Govern de Londres com el Districte de Barking de Londres. Està format per l'antic districte municipal de Barking i el districte municipal de Dagenham, antiga àrea que es va transferir de la regió d'Essex a la regió del Gran Londres. Quan es van fusionar els dos districtes la població era d'uns 180.000, la part nord de Daganham es va incorporar a Redbridge i una petita part de Barking a Newham. El districte va canviar de nom el 1980 com Barking and Dagenham.

## Límits

El districte limita amb Havering a l'oest amb el riu Rom que forma part del límit. També a l'oest limita amb el districte de Newham amb el riu Roding, al sud amb el riu Tàmesi i els districtes de Bexley i Greenwich. Al nord amb Redbridge.

## Barris

El districte de Barking i Dagenham està compost pels següents barris.
* Barking
* Becontree
* Becontree Heath
* Chadwell Heath
* Creekmouth
* Dagenham
* Rush Green
La majoria de les construccions del districte van ser construïdes pel Consell del Comtat de Londres duran el període entre guerres de 1918-1939. El major assentament de l'àrea es va produir quan van arribar les indústries del motor i química a la dècada de 1980.

## Referències

* 1 2 Metropolitan Essex des de 1919, Història del Comtat d'Essex: Volum 5 (1966), pp. 63-74
* ↑ «Barking and Dagenham». Arxivat de l'original el 2005-01-28. [Consulta: 28 gener 2005].
# Editorial Graó

Editorial Graó és una editorial especialitzada en educació, que publica llibres i revistes de referència en l'àmbit de la didàctica. Va néixer el 1977 i té obres en castellà i en català. Juntament amb Interactiva de Serveis Pedagògics ha format l'Institut de Recursos i Recerca per a la Formació (IRIF).

## Revistes

Les revistes que publica Graó són les següents:

### Generals

* Guix. Elements d'Acció Educativa, dirigida a la comunitat de mestres
* Aula, per a la innovació educativa
* Fòrum, publicada des del 2003, té per objectiu donar resposta a les necessitats organitzatives, de direcció i d'administració dels centres i ajuda a definir els nous models de gestió. Va adreçada a equips directius d'escoles i instituts.

### Específiques

* Alambique, per a l'ensenyament de les ciències
* Articles de Didàctica de la Llengua i de la Literatura, publicada des del 1994, és una revista dirigida al professorat d'escoles i instituts, especialitzada en la didàctica de la llengua i de la literatura que, a part de mantenir al dia de les novetats d'aquest àmbit específic, té l'objectiu de resoldre tant els problemes pràctics com teòrics que puguin aparèixer en el dia a dia de l'aula. Inclou versió castellana anomenada Textos.
* Guix d'Infantil, publicada des de 1991, té per objectiu proporcionar informació útil per la pràctica docent, contribuint a la construcció del camp professional, informant i creant xarxes d'intercanvi, d'idees, iniciatives i experiències. És una publicació destinada al professorat d'educació infantil, llar d'infants i escoles infantils (0-6 anys).
* Aula d'infantil, per a l'etapa d'educació infantil
* Eufonía, per a la didàctica de la música
* Íber, per als professors de ciències socials
* Tándem, sobre educació física
* Uno, revista sobre didàctica de les matemàtiques

### Dirigides a les famílies

* Viure en família, consells educatius per a mares i pares, compta amb una versió castellana anomenada Crecer en Familia.

## Referències

* ↑ «Web de l'IRIF». Arxivat de l'original el 2016-08-27. [Consulta: 26 agost 2016].
* ↑ Revistes Arxivat 2017-06-06 a Wayback Machine. al web de Graó
* ↑ Felicitamos a la Editorial GRAÓ Arxivat 2016-08-28 a Wayback Machine. a escuela20.com

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de l'editorial Arxivat 2011-06-15 a Wayback Machine.
* Redacció Graó a diarieducacio.cat
# Esclua de Narbona

Esclua (Selva) fou bisbe de Narbona testimoniat vers el 633 al 638. És conegut per haver presidit el VI Concili de Toledo.
Khíntila, rei dels visigots, va convocar el VI concili a Toledo que es va inaugurar el 9 de gener del 638 i hi van estar presents cinquanta-tres bisbes (més del doble que en l'anterior concili) i entre els quals n'hi havia tres procedents de Septimània (els bisbes d'Elna - Ataloc- i de Lodeva -Anatoli- i el bisbe metropolità de Narbona, Esclua, que fou el president com a metropolità més antic). El Concili va ser considerat una reunió dels Bisbes d'Hispània i la Gàl·lia a diferència de l'anterior que es va qualificar com una reunió de bisbes de "les diverses províncies d'Hispània". Entre els bisbes presents els metropolitans de Braga, Toledo, Sevilla i l'esmentat de Narbona.

## Referències

Devic, Claude; Vaissette, Joseph. Histoire générale de Languedoc (en francès). Tolosa: Édouard Privat llibreter editor, 1872 (Vegeu altres edicions a Google Books Vol. 1 (1840), Vol. 2 (1840), Vol. 3 (1841), Vol. 4 (1749), Vol. 5 (1842), Vol. 6 (1843), Vol. 7 (1843), Vol. 8 (1844), Vol. 9 (1845)).
# Falkland (Carolina del Nord)

Falkland és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 112 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Falkland tenia 112 habitants, 39 habitatges i 26 famílies. La densitat de població era de 173 habitants per km².
Dels 39 habitatges en un 20,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 35,9% hi vivien parelles casades, en un 20,5% dones solteres, i en un 30,8% no eren unitats familiars. En el 25,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,87 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,37.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,3% tenia menys de 18 anys, un 8% entre 18 i 24, un 37,5% entre 25 i 44, un 17% de 45 a 60 i un 15,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.250 $ i la renda mediana per família de 43.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.000 $ mentre que les dones 14.107 $. La renda per capita de la població era d'11.997 $. Entorn del 5% de les famílies i el 19,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Falkland». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Falkland». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Charango

* Aquest article tracta sobre l'instrument musical. Si cerqueu el grup de música català, vegeu «Txarango».
El charango és un instrument musical de corda pinçada, semblant a una guitarra petita. En la classificació d'instruments musicals Hornbostel-Sachs, és un cordòfon compost de tipus llaüt amb mànec i caixa de ressonància en forma de bol (grup 321.321).
Té cinc parells de cordes, encara que hi ha variacions amb més cordes, però sempre en cinc jocs. La caixa acústica és tradicionalment feta amb la closca d'un armadillo), o bé amb un tros de fusta buidada seguint la seva forma. Les grandàries més habituals són tres: el walaycho (50 cm), el charango (60 cm), i el ronroco (75 cm). Altres grandàries existeixen com variacions regionals, o per a experiments acústics d'alguns intèrprets (charanguistes), o d'ebenistes (charangueros). Una d'aquestes variants és el Chillador, que s'estén per la zona sud dels Andes.
Els seus orígens es remunten al segle xviii a Potosí, (Bolívia), com una adaptació indígena de la vihuela espanyola, des d'on es va estendre a la resta d'Amèrica del Sud i el món. A Bolívia, els artesans del charango van desenvolupar un important nombre de dissenys, que van des d'una esvelta forma de 8 fins als models estilitzats i angulars, i fins i tot han desenvolupat models semblants a la guitarra elèctrica.
El charango té una trajectòria centenària a Bolívia i el Perú, i té una presència important en la música de l'Argentina, Xile i l'Equador. En temps antics, el charango es tocava només en formacions de folklore andí bolivià, però la popularitat de l'instrument ha fet que s'hagi anat incorporant a formes musicals llatinoamericanes i fins i tot europees. Actualment, és vigent a les regions altiplàniques de la serralada dels Andes a Amèrica del Sud.

## Exponents del charango

Llista d'importants mestres de charango:
* Mauro Núñez
* Gerardo Pareja
* Alejandro Cámara
* Ernesto Cavour
* Eddy Navía
* Celestino Campos
* William Ernesto Centellas
* Donato Espinoza
* Florencio Oros
* Fernando Torrico
* Jaime Torres
* Jaime Guardia
* Héctor Soto
* Freddy Torrealba

## Referències

* ↑ Gran Enciclopèdia de la Música. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2002. ISBN 84-412-0232-X.
* ↑ Bellenger, Xavier.. El espacio musical andino Modo ritualizado de la producción musical en la Isla de Taquile y en la región del Lago Titicaca. Lima: Institut français d'études andines, 2015. ISBN 978-2-8218-4560-2.
* ↑ Pedrotti, Italo|Duran, Horacio.. Charango Method : Metodo De Charango.. Mel Bay Publications,U.S, 2010. ISBN 978-1-61065-153-0.
* ↑ «Charango Perú | Historia y orígenes». [Consulta: 28 agost 2013].

## Enllaços externs

* Associació Internacional del Charango (castellà)
* Societat Boliviana del Charango Arxivat 2006-08-29 a Wayback Machine. (castellà)
* CharangoPeru.com Arxivat 2007-05-18 a Wayback Machine. (castellà)
* famílies dels charangos Arxivat 2006-04-26 a Wayback Machine. (castellà)
# Robert I de Bellême

Robert I de Bellême († vers 1030-1035), fou el tercer senyor de Bellême.

## Biografia

Vers 1027-1035, per ordre del seu pare Guillem I de Bellême, va combatre els fidels del duc de Normandia, Robert el Magnífic. Acompanyat del seu germà gran Folc, els va lliurar batalla a Sant-Quentin-de-Blavou (Orne), anomenada batalla de Ballon, on va ser vençut, sent fet presoner, i en la que va morir el seu germà gran Folc. El seu pare va morir poc de temps després (es diu que a causa del disgust), i Robert va esdevenir el nou senyor de Bellême. Robert va continuar enfrontant al seu senyor feudal i veí al límit sud: el comte Heribert I del Maine anomenat Despertagos. Després d'una expedició més enllà del riu Sarthe, va ser capturat i tancat al castell de Ballon.
Va restar presoner dos anys fins a la seva mort. El cronista Guillem de Jumièges narra la seva fi: tres fils de Gauthier de Sordains, cavaller del Maine que havia estat penjat per les forces de Robert, van penetrar en la presó de Ballon i van matar el presoner a cops de destral.
El seu germà, Guillem II Talvas, el va succeir probablement el 1035.

## Notes i referències

* Guillaume de Jumièges, Histoire des ducs de Normandie, éd. Guizot, Caen, Mancel, 1826, pàg. 144
# Anacroneuria blanda

Anacroneuria blanda és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Colòmbia i Centreamèrica.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):228.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Needham & Broughton, 1927. J. N. Y. Entomol. Soc. 35(2):117.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Encyclopedia of South American Aquatic Insects: Illustrated Keys to Known Families, Genera, and Species in South America. Plecoptera (anglès)
* ↑ Stoneflies of the Genera Anacroneuria from Mexico and Central America (Plecoptera) (anglès)
* ↑ Stark, 1998. The Anacroneuria of Costa Rica and Panama (Insecta: Plecoptera: Perlidae). Proceedings of the Biological Society of Washington (Proc. Biol. Soc. Wash.) 111(3):560.

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):149.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:314.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 14 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)