OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Emperador Shang de Tang

Emperador Shang de Tang (xinès: 唐殤帝) (695 ó 698 - 714) va regnar com a emperador de la Dinastia Tang només disset dies, en un període de lluites familiars pel poder. El seu nom personal era Li Chongmao (李重茂), també és conegut com a emperador Shao (少帝), que literalment significa "el jove emperador".

## Biografia

Li Chongmao era el fill petit de l'emperador Zhongzong, i d'una de les seves concubines.
L'any 705, l'emperadriu Wu Zetian va ser enderrocada en un cop d'estat, i Li Xian, el pare de LI Chongmao va iniciar el segòn mandat com a emperador Zhongzong. Li Chongmao va rebre el títol de príncep de Wen i es va convertir en comandant general de les guàrdies imperials i comandant de la prefectura de Bing (并 州), aproximadament l'actual Taiyuan, a la província de Shanxi. Durant el seu període com príncep de Wen, es va casar amb la princesa Lu.
El 710, l'emperador Zhongzong va morir sobtadament, una mort que els historiadors tradicionals creien que va ser un enverinament per la seva esposa l'emperadriu Wei i la seva filla, la princesa Anle. En aquell moment, Wei es podia convertir en "emperadora" com Wu Zetian. Mentrestant, l'emperadriu Wei va nomenar a Li Chongmao emperador (com a emperador Shang), però va conservar el poder com a emperadriu regent.
Els plans de l'emperadriu Wei es van veure afectats, amb un nou cop d'estat, pocs dies després de l'entronització de Shang. Tant l'emperadriu Wei com Li Guo van ser assassinades, i l'emperador es va veure obligat a cedir el tron imperial un altre cop al quart fill de l'emperadriu Wu, l'emperador Ruizong, que ha havia governant en el període de 684 a 690.
Durant el seu mandat va tenir, entre altres Consellers, a Li Longji , tercer fill de l'emperadriu Wu, que més tard seria el sisè emperador de la Dinastia Tang, amb el nom d'Emperador Xuanzong, que va tenir el mandat més prolongat de tots els emperadors de la Dinastia (712 a 756). El seu regnat va coincidir amb l'etapa de més prosperitat i esplendor cultural dels Tang.
La majoria d'historiadors tradicionals no el consideraven un emperador legítim i no l'inclouen a la llista d'emperadors de la dinastia Tang, tot i que els historiadors moderns solen fer-ho.
Va morir el 5 de setembre de 714

## Referències

* 1 2 3 «Chinese Monarchs - Emperor Shang (唐殤帝) (695 or 698 – September 5, 714), also known as Emperor Shao (少帝),». [Consulta: 22 abril 2020].
* ↑ «Emperor Shang of Tang | Emperor Shang Tang | Technology Trends». [Consulta: 22 abril 2020].
# Serrat de l'Alzina

El Serrat de l'Alzina és una serra situada al municipi de Lladurs (Solsonès), amb una elevació màxima de 906,1 metres.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Atletisme als Jocs Olímpics d'estiu de 1904 - marató homes

La marató masculina va ser una de les proves disputades durant els Jocs Olímpics de Saint Louis de 1904. La prova es va disputar el 30 d'agost de 1904, sobre una distància de 40 kilòmetres, i hi van prendre part trenta-dos atletes, de quatre nacions diferents.

## Rècords

Aquests eren els rècords del món i olímpic que hi havia abans de la celebració dels Jocs Olímpics de 1904.
| Rècord del Món | cap | cap | cap | cap |
| Rècord Olímpic | 2h 58' 50" (*) | Spirídon Luïs | Atenes (GRE) | 10 d'abril de 1896 (CG) |
(*) La distància també era de 40 kilòmetres

## Resultats

Frederick Lorz va parar de córrer a causa d'esgotament després d'haver recorregut 14,5 km. El seu mànager el va ajudar pujant-lo al seu cotxe i tot recorrent 17,7 km, però a causa d'una avaria al cotxe, Lorz va haver de continuar a peu, arribant en primera posició a l'estadi olímpic. Fou descobert i desqualificat de la cursa.
| Posició | Atleta | Temps |
| | Thomas J. Hicks | 3h 28' 53" |
| | Albert Coray | 3h 34' 52" |
| | Arthur Newton | 3h 47' 33" |
| 4 | Andarín Carvajal | desconegut |
| 5 | Dimitrios Veloulis | desconegut |
| 6 | David Kneeland | desconegut |
| 7 | Henry Brawley | desconegut |
| 8 | Sidney Hatch | desconegut |
| 9 | Len Tau | desconegut |
| 10 | Christos Zechouritis | desconegut |
Classificació final (11–32) :
| 11 | F. P. Devlin | desconegut |
| 12 | Jan Mashiani | desconegut |
| 13 | John Furla | desconegut |
| 14 | Andrew Oikonomou | desconegut |
| DNF | Edward P. Carr | desconegut |
| DNF | Georgios Drosos | desconegut |
| DNF | Robert Fowler | desconegut |
| DNF | John Foy | desconegut |
| DNF | William Garcia | desconegut |
| DNF | Charilaos Giannakas | desconegut |
| DNF | Bertie Harris | desconegut |
| DNF | Thomas J. Kennedy | desconegut |
| DNF | John Lordon | desconegut |
| DNF | Ioannis Lougkitsas | desconegut |
| DNF | Georgios Louridas | desconegut |
| DNF | Samuel Mellor | desconegut |
| DNF | Frank Pierce | desconegut |
| DNF | Petros Pipiles | desconegut |
| DNF | Guy Porter | desconegut |
| DNF | Michael Spring | desconegut |
| DNF | Georgios Vamkaitis | desconegut |
| DISQ | Frederick Lorz | 3h 13' 00" |
DNF: No finalitza la cursa DISQ: Desqualificat

## Notes

* ↑ Coray era francès, però a la base de dades del Comitè Olímpic Internacional és considerat, incorrectament, dels Estats Units.

## Referències

* Charles J.P. Lucas. The Olimpic Games 1904. Consultable a LA84 Foundation Arxivat 2009-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* J.E. Sullivan. Spalding's Athletic Almanac for 1905. Consultable a LA84 Foundation Arxivat 2011-08-29 a Wayback Machine. (anglès)
* Wudarski, Pawel. «Wyniki Igrzysk Olimpijskich», 1999. Arxivat de l'original el 2015-07-14. [Consulta: 13 desembre]. (polonès)
# Convent de Santa Anna

«Convent de Santa Anna» té aquests significats:
* Convent de Santa Anna d'Alcover, a l'Alt Camp
* Convent de Santa Anna d'Énguera, a la Canal de Navarrés
* Convent de Santa Anna de Blanes, a la Selva
* Convent de Santa Anna de Sant Mateu, al Baix Maestrat
# Fonamental

«Fonamental» té aquests significats:
Allò relatiu als fonaments d'alguna qüestió, és a dir:
* Allò que sigui el seu principi o part principal (vegeu també origen, essència, i altres termes relacionats).
* Allò que sigui la seva base o fonaments, tant de forma literal com de forma al·legòrica (vegeu també profunditat i altres termes relacionats).
* En diferents contexts, als conceptes de serietat, raó, motiu, arrel, trama, etc.
Allò relatiu a la fonamentació, el establiment o assegurament d'alguna cosa, especialment d'un raonament o argument amb fonament - fonamentat o fundat - o sense fonament - poc fonamentada o infundat - (per exemple, en dret: fonamentació jurídica, fonaments de dret, etc.)
En ciències:
En matemàtiques:
* grup fonamental
* Teorema fonamental (l'àlgebra, l'càlcul, de la aritmètica, etc.)
* Ens fonamentals de la geometria
* Identitats trigonomètriques fonamentals
* Fonaments de la matemàtica
* Ordre ben fonamentat
En física:
* estat fonamental
* freqüència fonamental
* interacció fonamental
* magnitud fonamental
* Constant física fonamental
* partícula fonamental
En astronomia:
En medicina xinesa:
En dret i ciències polítiques:
* Llei fonamental
* Dret fonamental
En economia:
En teologia:
En música:
* Freqüència fonamental
* Fonamental (música)

## Referències

* ↑ «fundamental». Diccionario de la lengua española. Real Academia Española (castellà). «fundamento». Diccionario de la lengua española. Real Academia Española (castellà).
* ↑ Espasa-Calpe (cita del Diccionario de la lengua española 2005).
# Meteorit Mallorca

El meteorit Mallorca és un meteorit que es va impactar a Mallorca el 17 de juliol de 1935. Un caçador el va veure caure i el va recollir a l'alçada del quilòmetre 8 de la carretera que uneix Palma amb Manacor. El meteorit, format principalment de ferro, tenia forma piramidal i pesava una mica més de 800 grams. Es considera la segona caiguda de ferro meteorític als Països Catalans, així com a tot el territori espanyol.
A aquest meteorit li van ser extrets dos petits troços, d'entre 10 i 15 grams, per ser analitzats. Un d'aquests fragments va ser enviat al Museu Nacional de Ciències Naturals d'Espanya pel director del laboratori oceanogràfic de Palma, Francisco Navarro Martín, sent publicat un estudi sobre el fragment el 1936. Al meteorit s'hi va trobar ferro, níquel, cobalt i manganès.
Des de la Guerra Civil espanyola es desconeix el parador del meteorit, tot i que molt probablement es trobi al Museu Nacional de Madrid. L'estat d'aquest meteorit és dubtós, i se sospita de la naturalesa pseudometeorítica per diversos motius, com ara el no presentar escorça de fusió o per les característiques de la seva trobada. La fotografia que es conserva d'aquest objecte semblaria no identificar-se amb cap estructura meteorítica, sinó més aviat amb la d'un material artificial ràpidament solidificat com el ferro colat dendrític.

## Referències

* ↑ «Majorca». The Meteoritical Society. [Consulta: 19 octubre 2022].
* ↑ Riera, Joan «Un suceso extraordinario». Diario de Mallorca, 08-05-2010 [Consulta: 19 octubre 2022].
* ↑ «Anales de la Sociedad Española de Física y Química». Madrid : S.E.F.Q., 32, 1934, pàg. 111.
* ↑ J. García Guinea1, C. Martín Escorza, M. Fernández Hernán, L. Sánchez Muñoz, V. Correcher, B. Sánchez Chillón, L. Tormo «Meteoritos españoles del Museo Nacional de Ciencias Naturales». Estudios Geológicos, 62, 1, enero-diciembre 2006, pàg. 19. ISSN: 0367-0449.
* ↑ F. Buchwald, Vagn «Handbook of Iron meteorites». Arizona State University. Center for Meteorite Studies, 2 (Majorca-Mazapil), 1975, pàg. 797.

## Vegeu també

* Publicació de Gordón Morales (1936) sobre el meteorit recollit a Mallorca.
# Els camisards

Els camisards (títol original en francès: Les Camisards) és una pel·lícula francesa dirigida per René Allio, estrenada el 1972, qui tracta, com el seu nom indica, de la guerra dels camisards. Ha estat doblada al català.

## Argument

La pel·lícula Els camisards descriu l'epopeia dels Camisards, aquests grups de protestants de Cévennes (majoritàriament camperols i obrers de la seda) que van combatre els dracs de Lluís XIV alguns anys després de la revocació de l'Edicte de Nantes. El relat va de la formació del grup per Gédéon Laporte, fins a la seva derrota a Pompignan.

## Al voltant de la pel·lícula

Aquesta pel·lícula és una de les poques pel·lícules que permeten submergir-se de manera molt realista en l'atmosfera de Cévenes del segle xviii, i d'adonar-se de les persecucions de les quals han estat víctimes els protestants d'aquesta regió. S'hi visualitza molt bé el caràcter alhora profètic i desesperat dels seguidors d'Abraham Mazel.
Es troba en la realització d'Allio l'espècie de puresa original que era l'objectiu últim dels camisards, així com el costat de "perseguits" d'aquests puristes protestants. La (breu) escena del bany o quan tots els actors són nus té alguna cosa d'édenica.
Aquesta pel·lícula és una pel·lícula de baix pressupost, i ha estat rodada en els llocs reals on s'han desenvolupat els episodis de la guerra dels Camisards. Els figurants són els habitants dels diversos pobles on han estat rodades les escenes. Per aquesta raó i per al caràcter commemoratiu de la pel·lícula, aquests tenen un cert afecte per a la pel·lícula, i cadascuna de les seves projeccions és envoltada d'un simpàtic folklore.

## Repartiment

* Philippe Clévenot: La Fleur
* Jacques Debary: Gédéon Laporte
* Gérard Desarthe: Abraham Mazel
* Dominique Labourier: Marie Bancilhon
* François Marthouret: Tinent François de la Fage
* Rufus: Jacques Combassous
* Hubert Gignoux: Abat de Chalonges
* Gabriel Gascon: Capità Alexandre Poul
* André Reybaz: Baron de Vergnas
* Isabelle Sadoyan: Madame Villeneuve
* Gilbert Vilhon: el capellà Taillade
* Hélène Vincent: Catherine de Vergnas
* Jean Benguigui: Jean-Baptiste Fort
* François Dunoyer: Samuel Guérin
* Olivier Merlin: Un dragó
* Philippe Nahon: Reboul
* Jean Bouise: el cotxer
* Christine Laurent: Marguerite Combes

## Premis i nominacions
### Premis

* 1972: Gran Premi de l'Académie du Cinema
* 1972: Premi Interfilm i Premi OCIC lors du Festival de Berlin.

## Referències

* ↑ esadir.cat. . esadir.cat.
* ↑ «Les Camisards». The New York Times.
# Serrat de l'Aspre

El Serrat de l'Aspre és un turó limítrof entre els termes municipals de Gavet de la Conca (antic terme de Sant Serni) i Tremp (antic terme de Vilamitjana).
Està situat al sud-est del poble de Vilamitjana i al nord-nord-est de Fontsagrada.
# Don Juan de Serrallonga

Don Juan de Serrallonga és una pel·lícula espanyola romàntica d'aventures del 1949 escrita i dirigida per Ricardo Gascón amb un guió basat en l'obra de teatre Don Joan de Serrallonga de Víctor Balaguer. Hi ha una versió anterior del 1910 però ha desaparegut. Fou estrenada el 9 de gener de 1949 al Palacio de la Música de Madrid.

## Sinopsi

A la Barcelona del segle XVII s'hi enfronten dues famílies, els Narros i els Cadells. Juan de Serrallonga veu com és assassinat el seu pare, i proscrit per la família dels Cadells, esdevé proscrit i cap de bandolers a les Guilleries. S'enfronta tant al governador Carlos de Torrellas, germà de la seva estimada Juana, com al Fadrí de Sau. Amb una quadrilla d'homes lleials lluitarà per fer justícia i recuperar l'honor del seu cognom.

## Repartiment

* Amedeo Nazzari... Don Juan de Serrallonga
* María Asquerino... Juana de Torrellas
* José Nieto... Fadrí de Sau
* Félix de Pomés... Carlos de Torrellas
* Fernando Sancho... Tallaferro
* Alfonso Estela ... Traïdor
* Domingo Rivas ... L'encaputxat de les ruïnes
* Manuel Requena... Posader

## Producció

Fou produïda per Josep Carreras Planas i Pecsa Films. Denota certa influència tant de Les aventures de Robin Hood de Michael Curtiz i William Keighley (1938) com del cinema italià d'aventures realitzat durant els anys 1940. L'argument tenia un to catalanista moderat que no fou captat per la censura.

## Premis

La pel·lícula va aconseguir un premi econòmic de 250.000 ptes, als premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1948.

## Referències

* ↑ Don Juan de Serrallonga al Diccionari del Cinema a Catalunya
* ↑ Don Juan de Serrallonga, 1948 a Cervantes Virtual
* ↑ Don Juan de Serrallonga a sensacine.com
* ↑ DON JUAN DE SERRALLONGA (1948) al bloc serrallonga1640, amb fotogrames de la pel·lícula
* ↑ Félix Martialay El cine español durante el franquismo, p. 57-58
# Štítnik

Štítnik és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1243.
# Floridichthys

Floridichthys és un gènere de peixos de la família dels ciprinodòntids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Taxonomia

* Floridichthys carpio (Günther, 1866).
* Floridichthys polyommus (Hubb, 1936).

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
# Mixna Berura

La Mixna Berura, hebreu per a «ensenyament clarificat» és un text religiós de la cultura jueua, que va ser escrit a la Ieixivà de Radun entre els anys 1875 i 1905.
Aquesta obra és un treball sobre la halacà, la llei jueva, l'obra va ser elaborada pel Rabí Israel Meir Kagan, també conegut com el Chofetz Chaim, pel nom d'una de les seves obres. La Mixna Berura és un comentari del Orah Hayim, la primera secció del Xulhan Arukh, un llibre que tracta sobre les lleis relatives a l'oració, la sinagoga, el Sàbat i les festivitats jueves. Resumeix les opinions de les autoritats rabíniques posteriors a l'Edat Mitjana. Aquesta obra es fa servir àmpliament com a referència, i pràcticament ha suplantat el Chayei Adam i el Arukh HaXulhan com la primera autoritat en tot el referent a la vida diària dels jueus asquenazites. L'obra mostra una tendència cap a les opinions rigoroses, encara que inclou algunes opinions indulgents.

## Referències

* 1 2 Meir Kagan, 1875-1905, p. (introducció).

## Bibliografia

* Meir Kagan, Israel. Mishnah Berurah (en anglès, hebreu). (edició bilingüe en línia), 1875-1905.
* Israel Meir, ha-Kohen, 1838-1933.; ישראל מאיר בן אריה זאב, הכהן, .. Mishnah berurah : the classic commentary to Shulchan aruch Orach chayim, comprising the laws of daily Jewish conduct (en anglès, hebreu). Jerusalem: Pisgah Foundation, 1980. ISBN 0-87306-603-0.
# Epithelantha polycephala

Epithelantha polycephala és una espècie fanerògama que pertany a la família de les cactàcies (Cactaceae). És originària de Nord-amèrica.

## Descripció

Epithelantha polycephala és un cactus de tija globular lleugerament cilíndrica, de color verd fosc que forma grans plançons i pot arribar a fer cada individu fins a 3 cm de diàmetre per 2 cm de llarg. La seva tija està composta de files de petits tubercles disposats a l'atzar separats uns 2 mm entre ells. A la punta de cada tubercle hi ha arèoles llanoses de color cafè clar, de les quals emergeixen fins a 20 espines radials blanques amb tons de color castany, d'1 mm de llarg, corbades cap a la tija. Posseeix a més 20 a 25 espines centrals també corbades cap a la tija, de color blanc grisenc, de 2 mm de llarg. L'àpex de la planta és llanós i és de color blanc, d'on sorgeixen les flors, les quals són de color rosa pàl·lid, de 0,5 mm de diàmetre. Els fruits són cilíndrics de color vermell brillant de 3 cm de llargada per 3 mm de diàmetre, i contenen llavors negres en forma de cassola de 2 mm de llargària.

## Distribució i hàbitat

Epithelantha polycephala es distribueix a l'estat mexicà de Coahuila. Aquesta espècie està exclusivament confinada a una localitat tipus que es localitza al nord de la Ciutat de Ramos Arizpe, constituïda per un conjunt de turons rocosos de vegetació xeròfita a una altura que varia entre 1300 a 1500 msnm. Difereix d'altres espècies en la forma de les tiges, així com en formar un gran conjunt de plançons en el seu hàbitat, fins i tot de 300 individus.

## Taxonomia

Epithelantha polycephala va ser descrita per Curt Backeberg i publicat a Cactus (Paris) 39: 32, a l'any 1954.

### Etimologia

Epithelantha: nom genèric que deriva del grec i significa "flors que surten de tubercles".
polycephala: epítet llatí que significa "amb molts caps".

### Sinonímia

* Epithelantha greggii subsp. polycephala (Backeb.) D.Donati & Zanov. in Piante Grasse 30: 185 (2010)
* Epithelantha micromeris var. polycephala (Backeb.) Glass & R.A.Foster in Cact. Succ. J. (Los Angeles) 50: 187 (1978)
* Epithelantha micromeris subsp. polycephala (Backeb.) Glass in Guía Identif. Cact. Amenazadas México 1: [s.p.] (1998 publ. 1997).

## Referències

* 1 2 «Epithelantha polycephala» (PDF) (en castellà). Guía de Cactáceas del Esteado de Coahuila, pàg. 107 [Consulta: 5 maig 2024].
* ↑ «Epithelantha polycephala Backeb.» (en anglès). Llifle - Encyclopedia of living forms. [Consulta: 5 maig 2024].
* ↑ «Epithelantha polycephala» (en anglès). Tropicos. [Consulta: 5 maig 2024].
* ↑ Charters, Michael L. «California Plant Names: Latin and Greek Meanings and Derivations |An Annotated Dictionary of Botanical and Biographical Etymology» (en anglès). [Consulta: 5 maig 2024].
* ↑ «Epithelantha polycephala Backeb. - Synonyms» (en anglès). Royal Botanic Gardens Kew | Plants of the World Online. [Consulta: 5 maig 2024].
* ↑ «Epithelantha polycephala Backeb.» (en anglès). WFO Plant List |Snapshots of the taxonomy. [Consulta: 5 maig 2024].

## Enllaços externs

* https://www.cl-cactus.com/fn.asp?FnID=93682593479751115206 Epithelantha polycephala en el seu hàbitat.
# Serapió d'Alger

Serapió d'Alger (Irlanda o Anglaterra, 1179 – Alger, 14 de novembre de 1240) va ser un frare mercedari que va morir màrtir, el segon màrtir de l'Orde de la Mercè i el primer que fou canonitzat. És venerat com a sant per l'Església catòlica.

## Biografia

Segons la tradició, era anglès o irlandès, i a servir a l'exèrcit de Ricard I d'Anglaterra i Leopold VI el Gloriós durant la Tercera Croada. Després va participar en la Reconquesta, a l'exèrcit d'Alfons VIII de Castella.
Llavors va trobar Sant Pere Nolasc i es va fer frare mercedari en 1222, segurament a Barcelona, oferint-se a anar a Alger per a ésser bescaviat per alguns presoners cristians. Amb sant Ramon Nonat va prendre part en diversos alliberaments de presoners a Alger i Múrcia, i va fundar el primer convent de l'orde a Mallorca, a més de contribuir a la seva expansió a les Illes Britàniques.
En la seva última missió, es va bescanviar per altres presoners a Alger, però com que el rescat que havia d'arribar per a alliberar-lo no va arribar a temps, i perquè mentrestant, Serapió predicava el cristianisme entre els presos, va ser mort. Segons la llegenda, va ser clavat a una creu en forma d'aspa, li van traure els budells i van tallar-li els membres.

## Veneració

Va ser venerat com a màrtir des de llavors, al si de l'orde mercedari, i l'antipapa Benet XIII en reconegué el culte en 1428, com després Urbà VIII. La canonització oficial va arribar amb Benet XIV.

## Notes

* ↑ http://orderofmercy.org/saints/st-serapion/ Arxivat 2010-02-17 a Wayback Machine.
* ↑ Matthew Bunson, Margaret Bunson, Stephen Bunson, Our Sunday Visitor's Encyclopedia of Saints (Our Sunday Visitor Publishing, 2003), 743.
* ↑ Lo inglès, català, y africà (...) Sant Serapi (...) Breu memoria de sa Vida, 1731
# Dugesia sagitta

Dugesia sagitta és una espècie de triclàdide dugèsid que habita els rius de Corfú, Grècia. Aquests animals mesuren més de 10 mm de longitud i 3 mm d'amplada.
La localitat tipus d'aquesta espècie és el riu Messonghi, Corfú, Grècia.

## Cariologia

Aquesta espècie de Dugesia, de la qual només es coneixen espècimens sexuals, presenta una dotació cromosòmica de 2n = 16, únicament amb cromosomes metacèntrics.

## Classificació
### Taxonomia

L'any 1925 Komárek va sinonimitzar Dugesia sagitta, aleshores Planaria sagitta, amb D. gonocephala, car la descripció morfològica que havia proporcionat Schmidt l'any 1861, quan va anomenar l'espècie, era insuficient. D. sagitta va ser rescatada de la sinonimització, gràcies a l'aportació d'una descripció morfològica més detallada, per de Vries l'any 1984. Schmidt, l'any 1861, també va descriure D. sagitta a l'illa de Cefalònia, però de Vries va demostrar que, en realitat, es tractava de D. aenigma.

### Filogènia

L'anàlisi molecular més completa de Dugesia realitzada fins avui indica que D. sagitta està estretament emparentada amb altres espècies gregues, principalment de l'àrea Jònica.
| Dugesia | D. aethiopica D. sicula D. etrusca D. ilvana D. gonocephala D. benazzii D. hepta D. cretica D. elegans D. damoae D. effusa D. improvisa D. ariadnae D. arcadia D. malickyi D. aenigma D. sagitta D. parasagitta |

## Referències

* 1 2 3 4 De Vries, E.J. «On the species of the Dugesia gonocephala group (Platyhelminthes, Turbellaria, Tricladida) from Greece» (en anglès). Bijdragen tot de Dierkunde, 54, 1, 1984, pàg. 101-126.
* ↑ Ball, Ian Raymond, 1979. The karyotypes of two Dugesia species from Corfu, Greece (Platyhelminthes, Turbellaria). Bijdr. Dierk., 48(2):187-190.
* ↑ Komárek J, 1925. Die O. Schmidt'schen Süsswasser-tricladen von Corfu und Cephalonia, gesammelt von Professor Wilhelmi. Zoologischer Anzeiger, 63:322-328.
* ↑ Solà, E.; Sluys, R.; Gritzalis, K.; Riutort, M. «Fluvial basin history in the northeastern Mediterranean region underlies dispersal and speciation patterns in the genus Dugesia (Platyhelminthes, Tricladida, Dugesiidae)» (en anglès). Molecular Phylogenetics and Evolution, 66, 3, 2013, pàg. 877-888. DOI: 10.1016/j.ympev.2012.11.010.
Espècies de Dugesia :
# Štrba

Štrba és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1280.