OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# East Aurora

East Aurora és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 6.673 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, East Aurora tenia 6.673 habitants, 2.596 habitatges, i 1.728 famílies. La densitat de població era de 1.026,5 habitants/km².
Dels 2.596 habitatges en un 34,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,9% hi vivien parelles casades, en un 8,9% dones solteres, i en un 33,4% no eren unitats familiars. En el 30% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,6% tenia menys de 18 anys, un 5,3% entre 18 i 24, un 27,6% entre 25 i 44, un 22,6% de 45 a 60 i un 18,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 49.028 $ i la renda mediana per família de 59.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 42.969 $ mentre que les dones 32.111 $. La renda per capita de la població era de 22.753 $. Entorn de l'1,9% de les famílies i el 3,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- East Aurora». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- East Aurora». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Bonacolso Bonacolsi

Bonacolso Bonacolsi fou fill presumptament de Rinald Bonacolsi. Fou abat benedictí de Sant'Andrea de Màntua el 1241, però fou expulsat de Màntua el 1244 i va morir a l'exili el 1249.
# Cottus perifretum

Cottus perifretum és una espècie de peix pertanyent a la família dels còtids.

## Descripció

* Fa 8,7 cm de llargària màxima.

## Alimentació

Menja una gran varietat d'invertebrats bentònics.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: la Gran Bretanya, Bèlgica, França, Alemanya i els Països Baixos.

## Longevitat

La seua esperança de vida és de 6 anys.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M. i J. Freyhof, 2007. Handbook of European freshwater fishes. Publications Kottelat, Cornol, Suïssa. 646 p.
* ↑ Kottelat, M. i J. Freyhof, 2007.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Francesc Gallart

Francesc Gallart és el nom dels següents personatges:
* Francesc Gallart i Pastor, jurista i conseller segon de Barcelona durant el setge de Barcelona de 1706.
* Francesc Gallart i Monés (1880-1960), digestòleg català.
# Molí de Xixons

El Molí de Xixons és un molí fariner que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català de Riner (Solsonès).

## Descripció

Antic molí de farina, de planta rectangular, orientat nord-sud i amb teulada a doble vessant. El vessant nord és més llarga que la sud. Porta a la façana principal amb arcada i petites obertures. En el parament s'hi veuen dues construccions diferents: una de més primitiva i l'altre més posterior. En la part primitiva, el tipus de construcció és a partir d'un parament de pedres irregulars i sense tallar, excepte a la cantonada. En la part posterior, parament de pedres irregulars i en filades.

### Notícies històriques

Molí de farina que pertany al conjunt de molins situats a tot el llarg de la vall del riu Cardener, prop del molí de la Ribera. Aquest molí, pertany a la masia de Xixons, monumental masia amb restes de fortificació, documentada al segle xvi. Anteriorment aquest molí havia sigut dels vescomtes de Cardona, igual que tots els altres molins del Cardener i també hi havia tingut drets l'església de Santa Maria de Solsona.

## Referències

* 1 2 «Molí vell de Xixons». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 setembre 2014].

## Vegeu també

* Llista de monuments del Solsonès
# Dimecres (desambiguació)

«Dimecres» té aquests significats:

## Cinema i televisió

* Dimecres, sèrie de televisió estatunidenca començada el 2022

## Música

* Dimecres, senzill d'Esther Querol de 2022
* Dimecres, senzill de L'Home Brut 2017
* Dimecres, senzill de Mir i Rui 2021
* Dimecres, cançó de Nus de 2022

## Altres

* Dimecres, tercer dia de la setmana
# Coràcids

Els coràcids són una família d'ocells tropicals o subtropicals de l'ordre dels coraciformes.

## Morfologia

* Fan entre 25 i 40 cm de llargària.
* Plomatge blavós.
* Bec curt.
* Potes curtes.
* Ales de mida mitjana.

## Reproducció

Fan el niu a un forat d'un arbre i hi ponen 2-4 ous.

## Alimentació

Mengen insectes que atrapen al vol.

## Hàbitat

Viuen en àrees obertes, boscos, parcs i jardins.

## Distribució geogràfica

Són autòctons d'Àfrica, el sud d'Euràsia i Austràlia.

## Llista de gèneres

S'han observat 2 gèneres amb 12 espècies:
* Gènere Coracias, amb 8 espècies.
* Gènere Eurystomus, amb 4 espècies.

## Referències

* ↑ Els coràcids a la UICN.

## Enllaços externs

* Informació sobre 12 espècies de coràcids. (francès) i (anglès)
* Enregistraments sonors de coràcids. (anglès)
* Taxonomia dels coràcids. (anglès)
# Francesc Xavier Mateu Pérez

Francesc Xavier Mateu Pérez (Barcelona, 5 de gener de 1941) és un català, conegut per haver guanyar el 16 de juny de 1969 el concurs de TVE “Un millón para el mejor”. Destaca per haver sigut la primera persona que, a TVE, va parlar en català per a tot Espanya malgrat es tenia constància de que el General Francisco Franco, n’era un espectador assidu del programa.

## Biografia

Llicenciat, l’any 1962, en Ciències Físiques per la Universitat de Barcelona, el 1967, es va doctorar, en electrònica a la Universitat de Tolosa de Llenguadoc amb un treball sobre el soroll de fons dels transistors planars de silici.
Després de la seva formació a França, de tornada a la seva ciutat natal, va començar a treballar a COPRESA, filial de la multinacional holandesa Philips, on va prestar els seus serveis fins primers de gener de 1970 en que va incorporar-se a la multinacional IBM on hi va treballar fins a juliol de 1984. Abans, a partir de 1981, i com a Adjunt a la Direcció Regional d’IBM a Catalunya va ser nomenat responsable de relacions amb el nou govern català, i va participar en el disseny de les infraestructures informàtiques de la Generalitat de Catalunya, que més endavant dirigiria. El setembre de 1984 es va incorporar a Meridian Ibérica, com a Director General per a Espanya on va posar en marxa els serveis de leasing operatiu d’ordinadors per a grans companyies i el comerç d’equips de segon usuari de la marca IBM. Durant els Jocs Olímpics de Barcelona va col·laborar amb l'Àrea de Tecnologia del COOB. Acabats els jocs, va ser nomenat Director Gerent del Centre Informàtic de la Generalitat de Catalunya (actual CTTI), on va consolidar els sistemes i els equips personals dels diferents departaments. Hi va servir fins a setembre de 1995 en que va ser nomenat Assessor Especial per assumptes tecnològics del Secretari del Govern de la Generalitat de Catalunya.
El juliol de 1996 va ser seleccionat per ocupar la Direcció General del Parc Tecnològic del Vallès on va servir fins a la seva jubilació el 2004. També va ser vicepresident de la xarxa de Parcs Tecnològics de Catalunya (XPCat), de la Asociación de Parques Científicos y Tecnológicos Española (APTE) i membre dels consells de direcció (Board) europeu i mundial de la International Association of Sciences Parcs (IASP).

## Publicacions

* 2020 “Un millón para el mejor - La Crònica” (Editorial Rubrica)

## Referències

* ↑ «Un millón para el mejor - Final (Programa incompleto) - RTVE.es» (en castellà), 30-07-2018. [Consulta: 25 abril 2021].
* 1 2 3 4 5 EFE. «Xavier Mateu: “Fui el primero en hablar en catalán para toda España”» (en castellà), 13-07-2019. [Consulta: 25 abril 2021].
* ↑ Díaz, Raül. «Para todos La 2 - Un millón para el mejor» (en castellà). TVE, 09-11-2011. [Consulta: 25 abril].
# Església de Sant Esteve Sesrovires

L'Església de Sant Esteve Sesrovires és una església del municipi de Sant Esteve Sesrovires (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Obra de l'arquitecte Josep Domènech i Estapà.
L'església de Sant Esteve, construïda amb maó elaborat al mateix en la seva totalitat, substituí a un edifici anterior del segle xvii. L'obra actual, amb elements neogòtics i neoromànics, és una de les esglésies majors de la comarca. La façana és culminada per cos campanars bessons.
L'església de Sant Esteve actual és el resultat de diversos intents per construir una nova església a la població. Tots els projectes anteriors foren descartats per dificultats econòmiques. En aquesta obra que data de l'any 1889 hi va participar la major part de la població, entre ells especialment en Josep Canals i Ribot. La primera pedra de la construcció es va posar diumenge, dia 3 d'octubre de 1886.
L'església de Sant Esteve Sesrovires està situada a la Plaça del Doctor Tarrés, que rep aquest nom en honor del Beat Pere Tarrés i Claret, sacerdot i metge, que va ser vicari de la parròquia l'any 1943.
Destaquen principalment dos frescos realitzats pel pintor català Pere Falcó Golondrina. El martiri de Sant Esteve a l'absis central, realitzat l'any 1970, i un Sant Sopar, a la capella lateral del santíssim, que data de l'any 1983.

## Referències

* 1 2 «Església de Sant Esteve Sesrovires». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 desembre 2015].
# Siparunàcies

Siparunaceae és una família de plantes amb flors dins l'ordre laurals. Com a família ha estat reconeguda per pocs taxonomistes: les plantes que hi pertanyen normalment s'inclouen dins la família Monimiaceae.
L'APG II system, de 2003 reconeix aquesta família. Són dos gèneres de plantes llenyoses amb olis essencials: Glossocalyx longicuspis a Àfrica occidental i Siparuna neotropical amb unes 12 espècies.

## Enllaços externs

   * Siparunaceae in L. Watson and M.J. Dallwitz (1992 onwards). The families of flowering plants Arxivat 2007-01-03 a Wayback Machine.: descriptions, illustrations, identification, information retrieval. Version: 3rd May 2006. http://delta-intkey.com Arxivat 2007-01-03 a Wayback Machine..
   * Siparuna
   * The Official Siparuna Website
      * links at CSDL, Texas Arxivat 2007-06-01 a Wayback Machine.
# Dimechaux

Dimechaux és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 325 habitants. Antigament formà part del comtat d'Hainaut. Es troba a 100 km de Lilla, Brussel·les (Bèlgica) o Reims (Marne), a 45 km de Valenciennes, Mons (B) o Charleroi (B), a 16 km de Maubeuge, Fourmies i a 8 km d'Avesnes-sur-Helpe. Està envoltat pel municipi de Dimont.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 140 | 167 | 197 | 267 | 280 | 270 | 325 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Daniel Duvette | |
| 2008- | Jean-Claude Horlait | |

## Galeria d'imatges

* Església
* Monument als morts
* Alcaldia
# Aulonocranus dewindti

Aulonocranus dewindti és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 14 cm de longitud total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical entre 24 °C - 26 °C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: llac Tanganyika i rius Lukuga i Rusisi.

## Referències

* ↑ «Aulonocranus dewindti». Catalogue of Life. (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 «Aulonocranus dewindti» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Maréchal, C. i M. Poll 1991. Aulonocranus. p. 18-19. A J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 4.
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl 1991. Aquarien atlas. Bd. 3. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 1104 p.

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* Brichard, P. 1989. Pierre Brichard's book of cichlids and all the other fishes of Lake Tanganyika. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City, Nova Jersey.
* De Vos, L., M. Nshombo i D.F.E. Thys van den Audenaerde 1996. Trematocara zebra (Perciformes; Cichlidae), nouvelle espèce du nord-ouest du lac Tanganyika (Zaïre). Belg. J. Zool. 126(1):3-20.
* Goldstein, Robert J. Cichlids of the World (en anglès). Neptune City, NJ: TFH Publications, 1988. ISBN 9780866228930.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Ribbink, A. 1991. Distribution and Ecology of the Cichlids of the African Great Lakes. Pp. 36-59 a M. Keenleyside, ed. Cichlid Fishes: Behavior, Ecology and Evolution. Londres, Gran Bretanya: Chapman and Hall.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Bourail

Bourail és un municipi francès, situat a la col·lectivitat d'ultramar de Nova Caledònia. El 2009 tenia 4.999 habitants. Hi ha sis tribus a la comuna, que es classifiquen en dos grups, Oroe (els de la muntanya) i nekue (els de la costa). Quatre d'elles es troben al nord i les altres dues no gaire lluny de la costa.

## Evolució demogràfica

Població de Bourail (1956-2009) :
| Població | 2.212 | 2.312 | 2.433 | 3.149 | 3.410 | 4.122 | 4.364 | 4.779 | 4.999 |
| Any | 1956 | 1963 | 1969 | 1976 | 1983 | 1989 | 1996 | 2004 | 2009 |

## Composició ètnica

* Europeus 55,6%
* Canacs 34,8%
* Polinèsics 3,3%
* Altres, 6,3%

## Història

Fundat el 1867, els primers habitants de la vila foren antics condemnats a treballs forçats als que se'ls concedia terres quan es duplicava la pena a la colònia, amb la finalitat de potenciar la colonització del territori, des d'abril de 1870. El 8 d'octubre de 1871 va ser assignat al Servei de Presons com a centre de colònia penal. Va acollir principalment els cabilenys del Pacífic deportats al territori, un descendent dels quals és l'alcalde Jean-Pierre Aïfa.
El polonès Antoni Berezowski, que el 1867 va intentar assassinar l'emperador Alexandre II de Rússia a París, va viure exiliat a Bourail des de 1886 fins a la seva mort en 1916.
Es va crear una comissió municipal el 31 de desembre de 1886, que es va convertir en un consell municipal el 3 de gener de 1969.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1961-1967 | Marcel Bordes | UC |
| 1967-1977 | Paul Rolly | |
| 1977-2001 | Jean-Pierre Aïfa | UC, després FNSC |
| 2001-2008 | Guy Moulin | RPCR |
| 2008- | Jean-Pierre Aïfa | Calédonie ensemble |

## Enllaços externs

* Web de Bourail
* Divisió administrativa de Nova Caledònia
Belep • Canala • Hienghène • Houaïlou • Kaala-Gomen • Koné • Kouaoua • Koumac • Ouégoa • Poindimié • Ponérihouen • Pouébo • Pouembout • Poum • Poya • Touho • Voh •
Boulouparis • Bourail • Dumbéa • Farino • La Foa • L'Île des Pins • Moindou• Mont-Dore • Nouméa • Païta • Poya • Sarraméa • Thio • Yaté •
Ouvéa • Lifou • Maré •
# Corç

Cors de Pilas (en francès Cours-de-Pile) és un municipi francès, situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 572 | 628 | 868 | 1.203 | 1.329 | 1.299 | 1.431 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Didier Capuron | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 28 novembre 2010].
# Francesc Xavier Marcet Mundó

Francesc Xavier Marcet Mundó, conegut com a Marcet, (Terrassa, Catalunya, 16 de novembre de 1928 - Barcelona, 13 d'octubre de 2016), era un jugador català de futbol, que va destacar per la seva qualitat a l'hora d'organitzar el joc. Va ser internacional amb la selecció catalana i amb la selecció espanyola.

## Trajectòria

Va iniciar-se al futbol al Jesuïtes de Tudela abans de jugar a l'Amateur del FC Barcelona. El 1945 se'n va anar a la Universitat de Deusto per a estudiar Ciències Econòmiques e hi va continuar desenvolupant la carrera futbolística.
Paral·lelament, la seva família es va traslladar per motius laborals a Castelló de la Plana. El president del CE Castelló, Ángel Alloza, va convèncer el pare de Marcet perquè jugués en el club. La seva formació acadèmica sempre va ser prioritària, el que va afectar que Marcet jugara pocs partits amb el Castelló. No obstant això, va significar la primera experiència del jove davanter en el futbol competitiu de la Segona divisió.
Amb 19 anys va accedir a fitxar pel Reial Madrid amb la condició que pogués continuar compaginant esport i estudis. Al conjunt madrileny no va tenir gaires possibilitats i, en acabar els estudis, va tornar a Barcelona i va fitxar pel RCD Espanyol.
Al club català va jugar d'interior. Hi va formar una davantera temible conjuntament amb Mauri, Arcas, Piquín i Egea, que va ser denominada la davantera de l'«Oxigen». Les seves bones actuacions com a blanc-i-blau el van portar a debutar amb la selecció espanyola el 17 de juny de 1951 davant Suècia.
Es va retirar del futbol d'elit als trenta anys per problemes físics i va desenvolupar una carrera com a executiu a diverses empreses. Tot i això va continuar lligat esporàdicament amb el món del futbol com a representant dels jugadors en la Federació Espanyola de Futbol o mitjançant la Fundació Marcet on, entre altres activitats dedicades als joves esportistes, va desenvolupar el Pla Marcet.

## Referències

* ↑ «El partido de homenaje a Zarra ayer en Chamartín». Mundo Deportivo, 30-04-1954 [Consulta: 30 desembre 2013].
* ↑ «Mor Javier Marcet als 87 anys». Diari Ara, 13-10-2016. [Consulta: 7 setembre 2016].
* 1 2 3 4 5 6 7 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Miquel Mulet Morlà

Miquel Mulet Morlà (Llucmajor, Mallorca, 1929) és un gravador i pintor mallorquí. Es formà a l'escola d'Arts Aplicades i Oficis Artístics de Palma. Realitzà la primera exposició individual a Palma el 1949 i després en realitzà en altres indrets de Mallorca. Les seves obres són gravats calcogràfics i pintures d'estil realista.

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 11. Palma: Promomallorca, p. 241. ISBN 84-8661702-2.
# Seti

«Seti» té aquests significats:
* Seti o Seth, déu de la mitologia egípcia
* Seti (pare de Ramsès I), militar egipci de finals de la Dinastia XVIII (segle XIV aC)
* Seti I, segon faraó de la dinastia XIX
* Seti II, cinquè faraó de la dinastia XIX
* SETI, conjunt de programes que exploren el firmament amb l'esperança de trobar senyals de transmissions extraterrestres
# Ecòbids

Els ecòbids (Oecobiidae) són una família d'aranyes araneomorfes. Són de mida petita, d'uns 2 mm, i algunes espècies fan petites teranyines habituals en moltes cases. Els dos primers parells de potes tenen una disposició cap enrere. Mentre el gènere Oecobius és cribel·lada, Uroctea no ho és.

## Sistemàtica

Segons el World Spider Catalog amb data del desembre de 2018 la família té 6 gèneres i 117 espècies. En relació a altres famílies d'aranyes, els ecòbids han patit menys canvis i el 2006 ja tenien aquests 6 gèneres reconeguts i el que s'ha incrementat és els nombre d'espècies: el 2006 n'eren 102 espècies i el 2018 ja en són 117. La majoria d'elles formen part dels gèneres Oecobius amb 90 i Uroctea amb 18 espècies. La seva distribució és molt extensa i Oecobium navus es pot trobar a tot el món, excepte a la franja més septentrional.
* Oecobius Lucas, 1846 (arreu del món)
* Paroecobius Lamoral, 1981 (Àfrica)
* Platoecobius Chamberlin & Ivie, 1935 (EUA)
* Uroctea Dufour, 1820 (Mediterrani, Àfrica, Àsia)
* Urocteana Roewer, 1961 (Senegal)
* Uroecobius Kullmann & Zimmermann, 1976 (Sud-àfrica)

### Superfamília Eresoidea

Els ecòbids havien part de la superfamília dels eresoïdeus (Eresoidea), juntament amb els hersílids i erèsids.
Les aranyes, tradicionalment, havien estat classificades en famílies que van ser agrupades en superfamílies. Quan es van aplicar anàlisis més rigorosos, com la cladística, es va fer evident que la major part de les principals agrupacions utilitzades durant el segle XX no eren compatibles amb les noves dades. Actualment, els llistats d'aranyes, com ara el World Spider Catalog, ja ignoren la classificació de superfamílies.

## Referències

* 1 2 3 (anglès) Referència World Spider Catalog : Oecobiidae +base de dades
* ↑ Coddington, 2005, p. 24.
* ↑ World Spider Catalog, 2018.

### Bibliografia

* Coddington, Jonathan A. Spiders of North America: an identification manual. American Arachnological Society, 2005, p. 18–24 [Consulta: 24 setembre 2015]. «Phylogeny and classification of spiders»
* World Spider Catalog. «World Spider Catalog version 19.0». Natural History Museum Bern, 2018. [Consulta: 11 juliol 2018].
* Huber, B.A. (1994): "Spermophore morphology reveals a new synapomorphy of Oecobius and Uroctea (Araneae, Oecobiidae)". Journal of Arachnology 22: 73-74. PDF Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Foto de Oecobius navus
* Fotos de Oecobius sp. Arxivat 2006-07-06 a Wayback Machine.

## Vegeu també

* Eresoïdeu
* Llista d'espècies d'ecòbids
* Classificació de les aranyes
# Bryce (cràter)

Bryce és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 23,9 km de diàmetre. Porta el nom de Lucy Bryce (1897-1968), investigadora mèdica australiana, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Bryce». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Cuthona flavovulta

Cuthona flavovulta és una espècie de gastròpode nudibranqui de la família Tergipedidae.

## Hàbitat i distribució

A l'Oceà Pacífic entre Oregon i Califòrnia.

## Descripció

Cos transparent, clar, tentàculs orals i rinòfors translúcids. Típicament té una línia blanca que travessa el seu cos. Fa fins a un centímetre.

## Bibliografia

* (anglès)Gary R. McDonald, University of California Santa Cruz data=29 de juliol de 2006 Nudibranch Systematic Index, University of California Santa Cruz Institute of Marine Sciences url = http://repositories.cdlib.org/ims/Nudibranch_Systematic_Index/