OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Macey (Manche)

Macey és un municipi francès situat al departament de la Manche i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 108 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Macey era de 108 persones. Hi havia 41 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 17 parelles sense fills, 8 parelles amb fills i 8 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 50 habitatges, 44 eren l'habitatge principal de la família, 1 era una segona residència i 4 estaven desocupats. 48 eren cases i 1 era un apartament. Dels 44 habitatges principals, 31 estaven ocupats pels seus propietaris, 12 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 4 en tenien tres, 7 en tenien quatre i 32 en tenien cinc o més. 36 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 23 habitatges hi havia un automòbil i a 20 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Macey el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 8 | 65 a 69 | 4 |
| 12 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 8 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 8 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 67 persones, 51 eren actives i 16 eren inactives. De les 51 persones actives 50 estaven ocupades (28 homes i 22 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 16 persones inactives 6 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa extractiva.
L'any 2000 a Macey hi havia 15 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 540 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Macey a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Macey a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Odienné

Odienné és una ciutat de l'extrem nord-occidental de la Costa d'Ivori, capital de la regió de Kabadougou i del departament d'Odienné, fronterer amb Guinea i proper a Mali, que ocupa una superfície de 20.993 km². La seva població és de 52.710 habitants (estimació del 2010).
Està situada a l'est del massís de Denguélé (que en djoula, la variant local del malinke, vol dir 'fill únic de la muntanya'), un solitari massís granític de 600 m d'altitud, visible des de la ciutat.
Els indrets més emblemàtics d'Odienné són la gran mesquita i les mines d'or de la rodalia.
Compta amb l'Aeroport d'Odienné (codi IATA: KEO).

## Història

La regió estava poblada pels senufos però als segles xv i xvi, amb la decadència de l'Imperi de Mali, hi van emigrar els malinkes o mandings. Molts com els kamagaté o kamaté es van instal·lar en aquesta regió, on van crear petits regnes. Al segle xviii bona part d'aquests pobles mandings pertanyien al regne de Kong fundat per Sékou Ouattara. Vers 1750 la regió d'Odienné o Odjenné estava habitada i governada pels Diarrassouba. Després d'un enfrontament (vers 1815) entre el cap del Torong i Dosso Diarassouba, aleshores rei de Nafana, els musulmans de Samatiguila que tenien com a cap militar a Vakaba Touré van servir alternativament a Torong i a Nafana. Des de 1842 Touré va combatre contra Dosso Diarassouba quie el 1848 va ser derrotat i va haver d'abandonar la regió d'Odienné que llavors va formar el regne de Kabadougou. Vakaba va fundar Odienné i va governar fins a la seva mort el 1858 (la seva tomba és a Odienné); al regne de Kabadougou va pujar al tron anys més tard (1875) Ahmadu Turé, fill de Vakaba. El 1878-1879 va enfrontar una revolta del seus súbdits i després d'aconseguir dominar-la va fer una aliança militar amb el seu nebot, Samori Turé que entre 1877 i 1880 va fundar l'imperi de Wassulu (Ouassoulou). Des de llavors Ahmadu va lluitar al costat de Samori (fins que fou capturat pels francesos el 1898). Samori s'hi va retirar després de la conquesta francesa de la Vall del Milo i els territoris a l'oest d'aquest riu.

## Referències

* ↑ «Regions of Côte d'Ivoire» (en anglès). statoids. [Consulta: 23 març 2015].
* ↑ Historical Dictionary of Cote d'Ivoire (The Ivory Coast), per Cyril K. Daddieh
# Lophura

Lophura és un gènere d'ocells de la subfamília dels fasianins (Fasianinae), dins la família dels fasiànids (Fasianidae). Aquests faisans viuen generalment en zones de selva, des de les muntanyes del Pakistan, fins al sud-est asiàtic i Xina, incloent-hi Hainan.

## Llistat d'espècies

S'han descrit 11 espècies dins aquest gènere:
* faisà de Bulwer (Lophura bulweri).
* faisà fumat (Lophura diardi).
* faisà d'Edwards (Lophura edwardsi).
* faisà cuadaurat de Malàisia (Lophura erythrophthalma).
* faisà cuadaurat de Borneo (Lophura pyronota).
* faisà crestat de Borneo (Lophura ignita).
* faisà crestat de Malàisia (Lophura rufa).
* faisà de Salvadori (Lophura inornata).
* faisà de Latham (Lophura leucomelanos).
* faisà argentat (Lophura nycthemera).
* faisà de Swinhoe (Lophura swinhoii).

## Referències

* ↑ Classificació dels gal·lifomes segons el IOC Arxivat 2013-04-13 a Wayback Machine. Rev. 18-07-2010 (anglès)
# Ô Paradis

Ô Paradis és un grup de pop-folk experimental creat pel cantant i compositor Demian Recio a Barcelona cap a finals dels anys 90.
És un grup nascut com un projecte en solitari de Recio, en el qual músics convidats itinerants hi van entrant i sortint. Els més coneguts inclouen a en Jürgen Weber i Frl. Tost de Nový Svět, en Gerhard Petak d'Allerseelen, o a l'artista anglesa Val Denham; però també ha col·laborat amb músics catalans com Escama Serrada o Circe. Probablement és per la conjuminació entre aquestes connexions i una atmosfera marcadament mediterrània que Ô Paradis gaudeix d'una creixent popularitat entre els fans del neofolk i de la música industrial en els països germànics, convertint-lo en una rara avis del món de la música.

## Discografia

Àlbums
* 2001 - Ensueños (El Círculo)
* 2002 - Reinos (El Círculo)
* 2003 - Entre Siempre Y Jamás Suben Las Mareas, Duermen Las Ciudades [en col·laboració amb Nový Svět] (The Nekofutschata Musick Cabaret)
* 2003 - Serpiente De Luna, Serpiente De Sol (Aorta)
* 2005 - Destello De Estrellas En La Frente [en col·laboració amb Nový Svět] (Punch Records)
* 2005 - La Boca Del Infierno (Punch Records)
* 2006 - Las Nubes Que Mueren (Punch Records)
* 2007 - Cuando El Tiempo Sopla (Punch Records)
* 2008 - Pequeñas Canciones De Amor (Tourette Records)
* 2009 - La Corte Del Rey Pescador / La Reina Está Mala [en colaboración con Escama Serrada] (Tourette Records)
* 2009 - Initium Dolorum [encol·laboració amb Elli Riehl] (Wirres Geäst)
* 2011 - Nos Cœurs Expulsés [en col·laboració amb Nature Morte] (Disques de Lapin)
* 2011 - El Mismo Hombre (Disques de Lapin)
* 2011 - Transform Thyself [encol·laboració amb Val Denham] (Hau Ruck!)
* 2011 - Carreteras (Old Europa Cafe)
* 2012 - Mi Viejo Trono (La Nébuleuse Pourpre)
* 2012 - Personas (Old Europa Cafe)
* 2013 - Los Olvidados (Autre Que)
* 2014 - Nacimiento (Disques de Lapin)
* 2015 - Llega el amor, asoma la muerte (Dark Vinyl Records)
Singles y EPs
* 2003 - Siento Sensación / Guerra [en col·laboració amb Nový Svět] (The Nekofutschata Musick Cabaret)
* 2003 - Funke / El Astro Rey [compartit amb Allerseelen] (Aorta)
* 2004 - Desterrado (Klanggalerie)
* 2004 - Sin [compartit amb Totenlieder] (Old Europa Cafe)
* 2005 - El Juego Negro (Autre Que)

## Referències

* 1 2 «Entrevista per al webzine African Paper» (en alemany). Uwë Schneider, 26-03-2016. [Consulta: 26 novembre 2016].
* 1 2 «Entrevista al webzine Santa Sangre» (en anglès). Santa Sangre, 09-11-2011. [Consulta: 26 novembre 2016].
* ↑ «Entrevista a Van Denham al webzine African Paper» (en alemany). Uwë Schneider, 01-09-2011. [Consulta: 26 novembre 2016].
* ↑ «Article sobre la col·laboració amb Escama Serrada» (en alemany). NONPOP. [Consulta: 26 novembre 2016].
* ↑ «Entrevista al webzine Stigmata» (en rus). Stigmata, 26-07-2010. Arxivat de l'original el 2016-11-22. [Consulta: 26 novembre 2016].
* ↑ «Entrevista al webzine NONPOP» (en alemany). Roy L.. [Consulta: 26 novembre 2016].
* ↑ «Pàgina d'Ô Paradis a Discogs». [Consulta: 21 novembre 2016].
# Chatom

Chatom és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 1.193 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Chatom tenia 1.193 habitants, 449 habitatges, i 308 famílies. La densitat de població era de 42,3 habitants per km².
Dels 449 habitatges en un 38,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,6% hi vivien parelles casades, en un 18% dones solteres, i en un 31,4% no eren unitats familiars. En el 28,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,9% tenia menys de 18 anys, un 9,1% entre 18 i 24, un 23,9% entre 25 i 44, un 19,3% de 45 a 60 i un 19,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones hi havia 83,8 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 73,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.319 $ i la renda mediana per família de 41.563 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.518 $ mentre que les dones 19.750 $. La renda per capita de la població era de 16.650 $. Aproximadament el 17,3% de les famílies i el 23,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
# Tragèdia de Lançalot

Tragèdia de Lançalot és una novel·la cavalleresca signada per mossèn Gras publicada el 1496.

## Descripció

En aquesta obra es redueixen al mínim els episodis cavallerescos de la novel·la francesa Mort del rei Artús, del segle xiii, i es dona més importància a la història sentimental, que s'amplifica i s'interpreta en el sentit de les novel·les italianes. És, doncs, una interpretació renaixentista d'un antic text artúric que presta més atenció a l'expressió recarregada de la psicologia sentimental que a l'aventura.

## Història

Només es coneix una edició impresa a Barcelona el 1496, de la qual només es conserven divuit pàgines de l'incunable, amb caràcters de lletra bastant grans.
L'autor mossèn Gras s'ha identificat amb el cavaller Lluís Gras, ambaixador d'Alfons el Magnànim a Tunis el 1444 i 1445, segons conclouen Rubió i Riquer.
És un exponent de la darrera fase de la novel·la de cavalleria a Catalunya. Malgrat la seva diferent importància s'ha relacionat el text amb certes parts del Tirant lo Blanc i Curial e Güelfa pel que fa a l'equilibri entre l'aventura i la psicologia dels sentiments. És una obra contemporània al Somni de Francesc Alegre i estilísticament similar.

## Referències

* ↑ R. Aramon i Serra; Joan A. Argente Estudis de llengua i literatura. Institut d'Estudis Catalans, 1997, p. 416–. ISBN 978-84-7283-374-6.
* 1 2 3 4 Bohigas, Pere; Bohigas i Amadeu, Pere Aportació a l'estudi de la literatura catalana. L'Abadia de Montserrat, 1982, p. 293–294. ISBN 978-84-7202-492-2.
* ↑ Martín de Riquer; Antoni Comas; Antoni Comas (1931-1981) Història de la literatura catalana. Ed. Ariel, 1983, p. 18. ISBN 978-84-344-7506-9.
* ↑ «Tragèdia de Lançalot». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Cam Calder

Campbell «Cam» Gordon Calder (nascut el 1952) és un polític neozelandès i diputat de la Cambra de Representants de Nova Zelanda des del juny de 2009. És membre del Partit Nacional.

## Inicis

Calder va anar a les universitats d'Otago i de Cambridge per a estudiar comerç i medicina. Al graduar va treballar com a dentista inicialment i després com a doctor.
És un aficionat de la petanca i ha estat el director en cap de l'associació neozelandesa d'aquest esport. Va representar al seu país a la Copa del Món de Petanca de 1995 a Brussel·les.

## Diputat

Parlament de Nova Zelanda :
| Anys | Leg. | Circumscripció | Llista | Partit |
| 2009-2011 | 49 | Llista | 58 | Nacional |
| 2011-actualitat | 50 | Llista | 50 | Nacional |
En les eleccions de 2008 Calder fou elegit com al candidat del Partit Nacional en la circumscripció electoral de Manurewa. Però, Calder va perdre contra George Hawkins del Partit Laborista; Calder va rebre el 27,10% del vot contra el 53,96% de Hawkins. La posició en la llista electoral de Calder (58) no li permeté esdevenir diputat.
Al dimitir Richard Worth el 12 de juny de 2009 de la Cambra de Representants de Nova Zelanda, Calder es trobava el següent en la llista electoral del Partit Nacional. Conseqüentment fou nomenat com al nou diputat de llista del partit i a partir del 16 de juny va ser diputat.
En les eleccions de 2011 va ser el candidat del partit a Manurewa de nou. En aquesta ocasió hi va perdre de nou, quedant segon per darrere de Louisa Wall amb el 26,86% i 63,27% del vot respectivament. Com que Calder es trobava en la posició 50 del Partit Nacional i que el partit hagués guanyat 59 escons en les eleccions, Calder va esdevenir diputat de llista de nou.

## Vida personal

Calder està casat i té dues filles. Li agrada la música, la navegació, el surf, la caça, la pesca i la petanca.

## Referències

* ↑ (anglès) «Members Sworn Arxivat 2013-02-23 a Wayback Machine.». Parlament de Nova Zelanda. [Consulta: 26/04/2013.]
* ↑ (anglès) «Dr Cam Calder – List member, National Party Arxivat 2013-02-09 a Wayback Machine.». Parlament de Nova Zelanda. [Consulta: 26/04/2013.]
* 1 2 3 4 (anglès) «Dr Cam Calder - Biography Arxivat 2013-02-13 a Wayback Machine.». Partit Nacional de Nova Zelanda. [Consulta: 26/04/2013.]
* ↑ (anglès) «Official Count Results -- Manurewa (2008)». Comissió Electoral. [Consulta: 26/04/2013.]
* ↑ (anglès) «John Key statement on Richard Worth». The New Zealand Herald. [Publicació: 12/06/2009.] [Consulta: 26/04/2013.]
* ↑ (anglès) «Official Count Results -- Manurewa (2011)». Comissió Electoral. [Consulta: 26/04/2013.]

## Vegeu també

* Partit Nacional de Nova Zelanda

## Enllaços externs

* (anglès) Pàgina web oficial de Cam Calder Arxivat 2011-11-30 a Wayback Machine.
* (anglès) Informació sobre Cam Calder a la pàgina web del Parlament de Nova Zelanda Arxivat 2013-02-09 a Wayback Machine.
* (anglès) Informació sobre Cam Calder a la pàgina web del Partit Nacional Arxivat 2011-08-18 a Wayback Machine.
# Otto von Guericke

Otto von Guericke (Magdeburg, 20 de novembre de 1602 - Hamburg, 11 de maig o 11 de novembre de 1686) fou un físic alemany.
Va estudiar dret a les universitats de Leipzig i Jena. Després es va dedicar als estudis de matemàtica a la universitat de Leiden. Des de 1646 va ser jutge a la ciutat de Magdeburg durant trenta anys. A part de la seva carrera com a jurista la seva passió va ser la física.
Va estudiar els tractats de Blaise Pascal i Evangelista Torricelli sobre la pressió atmosfèrica. El 1650 va inventar una màquina pneumàtica per emprendre una sèrie d'experiments amb el buit. Va poder comprovar que el so no pot propagar-se en el buit, i que els cossos encesos s'hi apaguen i els animals hi moren. Per demostrar els efectes de la pressió atmosfèrica va idear l'experiment amb els hemisferis de Magdeburg el 1654 davant de la Dieta Imperial de Ratisbona.
També fou molt important la seva incursió a les investigacions sobre electroestàtica. Va observar que es produïa una repulsió entre cossos electritzats després d'haver estat atrets. Va idear la primera màquina electroestàtica i va treure espurnes d'una bola feta de sofre, la qual cosa el va portar a especular sobre la naturalesa elèctrica dels llampecs.
En astronomia va ser un dels primers a afirmar que es pot predir el retorn dels cometes.
El 1672 va publicar la seva obra Experimenta nova, ut vocantur Magdeburgica, de vacuo spatio on descriu el seu cèlebre experiment amb els hemisferis de Magdeburg.

## Referències

* ↑ Asimov, Isaac. «Guericke, Otto von». A: Enciclopedia biográfica de ciencia y tecnología : la vida y la obra de 1197 grandes científicos desde la antigüedad hasta nuestros dias (en castellà). Nueva edición revisada. Madrid: Ediciones de la Revista de Occidente, 1973, p. 97. ISBN 8429270043.
# Tramore

Tramore (en irlandès Trá Mhór o "platja gran") és una ciutat d'Irlanda, al comtat de Waterford, a la província de Munster. Es troba a 13 kilòmetres de Waterford i a 6 kilòmetres de l'aeroport de Waterford.

## Història

Fins a finals del segle xviii era un llogaret de pescadors. Cap al 1853 hi arribà el ferrocarril i començà a potenciar-se el turisme de platja, sobretot el surfisme. Durant la guerra angloirlandesa hi va tenir lloc l'emboscada de Pickardstown, en la que dos voluntaris de l'Exèrcit Republicà Irlandès van morir i dos més van resultar ferits.

## Personatges il·lustres

* Shay Brennan

## Enllaços externs

* Turisme a Tramore
* Descobrir Tramore Arxivat 2021-04-21 a Wayback Machine.
* Webcam de la platja i les onades
# Edward Caird

Edward Caird FRSE (Greenock, 23 de març de 1835 − 1 de novembre de 1908) va ser un filòsof escocès. Fill de l'enginyer John Caird, propietari de Caird & Company, Edward va néixer a Greenock en Renfrewshire, i educat l'Acadèmia de Greenock i les Universitats de Glasgow i Oxford (BA 1863), on es va convertir en Tutor del Merton College. El 1866, va ser nomenat per la càtedra de Filosofia Moral a Glasgow, càrrec que va ocupar fins a 1893. En aquest any es va convertir en mestre del Balliol College, d'on es va retirar el 1907.

## Referències

* Sir Henry Jones and John Henry Muirhead, The Life and Philosophy of Edward Caird, Glasgow: Maclehose, Jackson and Co., 1921
* Colin Tyler, Edward Caird, in Dictionary of Liberal Thought; Brack & Randall (eds.), Politico's 2007 pp 54-56.
# Vishalgarh

Vishalgarh fou un estat tributari protegit feudatari de Kolhapur a l'agència de Kolhapur i del País Maratha Meridional. El seu punt central estava situat a 16° 52′ N, 73° 50′ E﻿ / ﻿16.867°N,73.833°E﻿ / 16.867; 73.833.
El fort de Visalgarh a la muntanya Gajapur a uns 70 km al nord-oest de Kolhapur (ciutat), avui en ruïnes, fou el centre de l'estat. Vers el 1000 estava en possessió d'un cap hindú anomenat Bhopal; vers 1453 fou atacada per Malik-ut-Tujar, general d'Ala al-Din Khan Bahmani (1435-1458) però va caure en una emboscada i el seu exèrcit aniquilat pel cap maratha local anomenat Shankar Rao More. El 1469 Shankar Rao fou derrotat pel general i ministre bahmànida Mahmud Gawan, que va entrar a Vishalgarh després de 9 mesos de setge. A la caiguda de la dinastia bahmànida el 1489, Vishalgarh va pertànyer al sultanat de Bijapur fins al 1659 que fou ocupat per Sivaji. El 1661 un exèrcit de Bijapur manat per Fazil Khan va assetjar el fort durant uns mesos, i fou bombardejat. El 1697 Purusuram Trimbak (fill del sobirà d'Aundh) era comandant de la fortalesa per compte de Rajaram I el fill petit de Sivaji el Gran, i va rebre el rang de pratinidhi (viceregent) la més alta de les dignitats marathes. Purusuram Trimbak i el seu fill van donar a bàndols dieferents en la lluita per la direcció maratha (1700-1731) entre Satara i Kolhapur; el primer fou pratinidhi de Satara i el segon de Kolhapur. El 1730 quan Kolhapur es va separar definitivament de Satara Vishalgarh va restar en mans de Janardan Pant, el feudatari (pratinidhi) de la zona amb l'anterior govern, reconegut per un nou sanad. Bhagwant Rao Abaji fou el primer pratinidhi que va entrar en tractat amb els britànics i va morir el 1819. Els següents tres sobirans van succeir per adopció. Fins al 1844 va restar el quarter general de la família. El 1844 la fortalesa fou ocupada per rebels i finalment desmantellada i la família reial es va traslladar a Malkapur. El darrer dels tres successors per adopció va morir el 1871 deixant un fill de nom Abaji Krishna Panth Pratinidhi, un hindú braman menor d'edat que va quedar sota custòdia de l'agent polític a Kolhapur.

## Llista de pratinidhis

* Shrimant PARUSHARAM TRIMBAK Pant Pratinidhi Shamsher Bahadur, 1699-1718
* Shrimant KRISHNAJI PARUSHARAM Pant Pratinidhi 1718- (fill)
* Shrimant AMRUTRAO KRISHNAJI Pant Pratinidhi (fill)
* Shrimant KRISHNAJI AMRUTRAO Pant Pratinidhi (fill)
* Shrimant ABAJIRAO KRISHNAJI Pant Pratinidhi (fill)
* Shrimant BHAGWANTRAO ABAJIRAO Pant Pratinidhi ?-1819 (fill)
* Shrimant AMRUTRAO BHAGWANTRAO Pant Pratinidhi 1819-? (fill adoptiu)
* Shrimant KRISHNAJI AMRUTRAO Pant Pratinidhi ? (fill adoptiu)
* Shrimant ABAJIRAO KRISHNAJI Pant Pratinidhi ?-1871 (fill adoptiu)
* Shrimant BHAWANRAO ABAJIRAO Pant Pratinidhi 1871-?
* Shrimant TRIMBAKRAO BHAWANRAO (APPA SAHEB) ?-1948 (+1962)

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Visesio Moeliku

Visesio Moeliku (nascut el 1922) va ser rei de Sigave (en futunià Tu'i Sigave), un dels regnes de l'illa de Futuna, a la col·lectivitat d'ultramar francesa de Wallis i Futuna. Fou coronat el 10 de març de 2004 i rebut al palau de l'Elisi pel president de França Jacques Chirac, juntament amb el rei d'Alo, el 17 de març de 2006. Es va dimitir del seu càrrec a l'agost de 2009.

## Referències

* ↑ «Futuna: la chefferie de Sigave enfin au complet ! Bientôt un roi ?», 23-11-2015. [Consulta: 10 gener 2016].

## Enllaç externe

* "Entretien de M. Jacques Chirac, président de la République avec les deux rois de Futuna, Soane-Patita Maituku et Visesio Moeliku.", web de la presidència de la República francesa.
| Precedit per: Pasilio Keletaona | Tu'i Sigave 2004 - 2009 | Succeït per: - |
# Henry Mowat

Henry Mowat (1734-1798) fou un oficial de la Royal Navy que comandava vaixells al nord de Nova Anglaterra durant la Guerra de la Independència dels Estats Units. Era fill del capità Patrick Mowat de la nau HMS Dolphin.
# Henry Ellenson

Henry John Ellenson (Rice Lake, Wisconsin, nascut el 13 de gener de 1997) és un jugador de bàsquet nord-americà. Amb 2,11 metres d'alçada, juga en la posició d'aler.
L'estiu de 2022 va fitxar pel Club Joventut Badalona provinent del Monbus Obradoiro. L'estiu següent rescindeix el seu contracte i marxa a jugar als Ibaraki Robots de la lliga japonesa.

## Enllaços externs

* Perfil a gomarquette.com Arxivat 2016-07-06 a Wayback Machine. (anglès)

## Referències

* ↑ «La Penya empieza a moverse: llega Henry Ellenson». Eurohoops, 07-07-2022 [Consulta: 13 setembre 2022].
* ↑ «El ala-pívot Henry Ellenson no sigue en el Joventut y se va a Japón». Mundo Deportivo, 04-07-2023 [Consulta: 7 juliol 2023].