OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jinhua

Jinhua (xinès: 金华市; pinyin: Jīnhuá shì), romanitzada alternativament com a Kinhwa, és una ciutat a nivell de prefectura a la província de Zhejiang, a l'est de la República Popular de la Xina. Limita amb la capital provincial de Hangzhou al nord-oest, Quzhou al sud-oest, Lishui al sud, Taizhou a l'est i Shaoxing al nord-est. Segons el cens de 2020, la seva població era de 7.050.683 habitants, incloent 1.463.990 habitants a l'àrea urbanitzada (o metropolitana) formada per dos districtes urbans (sense incloure encara la ciutat satèl·lit de Lanxi, que s'ha convertit essencialment en una branca suburbana de la principal àrea urbana de Jinhua).
Jinhua és rica en sòls vermells i recursos forestals. El riu Jinhua o Wu flueix a través del Lan i del Fuchun fins al riu Qiantang, al costat de Hangzhou, que desemboca a la badia de Hangzhou i al mar de la Xina Oriental. A la Xina medieval, formava part de la xarxa que subministrava l'aigua a l'extrem sud del Gran Canal. És coneguda pel seu pernil Jinhua curat en sec.

## Administració

La ciutat-prefectura de Jinhua administra 9 divisions a nivell de comtat, inclosos 2 districtes, 4 ciutats a nivell de comtat i 3 comtats.
Mapa :
| Wucheng Jindong Comtat de Wuyi Comtat de Pujiang Comtat de Pan'an Ciutat de Lanxi Ciutat de Yiwu Ciutat de Dongyang Ciutat de Yongkang |||
| Subdivisió | Xinès simplificat | Pinyin |
| Districte de Wucheng | 婺城区 | Wùchéng Qū |
| Districte de Jindong | 金东区 | Jīndōng Qū |
| Lanxi | 兰溪市 | Lánxī Shì |
| Yongkang | 永康市 | Yǒngkāng Shì |
| Yiwu | 义乌市 | Yìwū Shì |
| Dongyang | 东阳市 | Dōngyáng Shì |
| Comtat de Wuyi | 武义县 | Wǔyì Xiàn |
| Comtat de Pujiang | 浦江县 | Pǔjiāng Xiàn |
| Comtat de Pan'an | 磐安县 | Pán'ān Xiàn |

## Referències

* ↑ «China: Zhèjiāng (Prefectures, Cities, Districts and Counties) - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 30 gener 2022].
# Jingsuiïta

La jingsuiïta és un mineral de la classe dels elements natius. Rep el nom per Jingsui Yang (6 de juny de 1950 -) de l'Acadèmia Xinesa de Ciències Geològiques.

## Característiques

La jingsuiïta és un borur de fórmula química TiB₂, sent el primer mineral borur descobert a la natura. Es tracta d'una espècie aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional, i publicada per primera vegada el 2022. Cristal·litza en el sistema hexagonal.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a la col·lecció mineralògica del Museu Geològic de la Xina, a Beijing (República Popular de la Xina), amb el número de registre: m13816.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a l'ofiolita de Luobusha, situada al comtat de Qusum de la prefectura de Shannan (Tibet, República Popular de la Xina), on es va trobar en forma d'un gra arrodonit d'uns 40 μm de diàmetre, associat a corindó, deltalumita, osbornita i khamrabaevita. També ha estat descrita al complex magmàtic de Rakefet, al mont Carmel (Haifa, Israel). Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Jingsuiite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 6 març 2022].
* ↑ Griffin, W.L.; Gain, S.E.M.; Adams, D.T.; Huang, J-X.; Saunders, M.; Toledo, V.; Pearson, N.J.; O’Reilly, S.Y. «First terrestrial occurrence of tistarite (Ti2O3): Ultra-low oxygen fugacity in the upper mantle beneath Mount Carmel, Israel». Geology, 44, 10, 01-10-2016, pàg. 815–818. DOI: https://doi.org/10.1130/G37910.1 [Consulta: 6 març 2022].
# Jedlinka

Jedlinka és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1567.
# Jagmanpur

Jagmanpur o Jagamanpur fou un estat tributari protegit del tipus zamindari, a l'Índia, al Bundelkhand, districte de Jalaun, regit per rajputs sengars, originats a Sagar i Jabalpur a l'actual Madhya Pradesh i estesos per altres llocs; el raja de Jagmanpur era el cap hereditari de tots els rajputs sengar. La fortalesa de Jagmanpur fou construïda per Jagman Shah Judeo el 1593. Al segle XIX governava Rup Shah Juedo al que va succeir el seu fill raja Lokendra Shah Judeo, succeït al seu torn pel seu fill Virendra Shah Judeo que fou el darrer raja amb autoritat; després de 1960 el va succeir el seu fill Rajendra Shah Judeo.

## Referències

* Genealogia
# Jemtxujni (Khakàssia)

* Per a altres significats, vegeu «Jemtxujni».
Jemtxujni (en rus: Жемчужный) és un poble (un possiólok) de la República de Khakàssia, a Rússia, que el 2013 tenia 770 habitants. Pertany al districte de Xirà.

## Referències

* ↑ МЧС: жилые дома горят сразу в нескольких районах Хакасии | РИА Новости
# Jemtxújina

Jemtxújina (en ucraïnès: Жемчужина) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 971 habitants. Pertany al districte de Nijnegorski.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 30 maig 2017].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 30 maig 2017].
# Joan Casanova

Joan Casanova és el nom dels següents personatges:
* Joan de Casanova (Barcelona, 1387 - Florència, 1436), cardenal i escriptor català en llengua llatina
* Joan Casanova i Bartrolí (Olot, 1863 - 1911), músic i compositor olotí
# Jens Grüner

Jens Grüner (Zschopau, 5 de febrer de 1965) és un antic pilot d'enduro alemany que va destacar en competició durant la dècada del 1980, tant a escala internacional com a l'antiga RDA. Al llarg de la seva carrera va guanyar un Trofeu i un Trofeu Júnior als Sis Dies Internacionals (ISDE) amb la selecció de la RDA i dos campionats de la RDA de 500 cc.

## Carrera esportiva

Jens Grüner es va incorporar al motoclub MC Zschopau el 1980 i va disputar la seva primera competició d'enduro l'any següent. De seguida va ser el millor de la RDA a la classe d'iniciació de 250 cc. El 1982 va participar a títol individual als ISDE. El 1984 va ser subcampió de la RDA en la categoria de 250 cc. El 1985 va formar part de la selecció de la RDA que va guanyar el Trofeu Júnior (antigament anomenat Vas d'argent) als ISDE d'Alp. L'any següent va acabar segon en aquesta mateixa classificació. El 1987 va ser el seu any esportiu més reeixit després de canviar a la categoria de 500 cc: a més de guanyar-ne el campionat de la RDA, va formar part de l'equip de la RDA que va guanyar el trofeu als ISDE de Jelenia Góra, Polònia. El 1988 va revalidar el seu títol de campió de la RDA. El 1989 va quedar tercer en la categoria de 500cc al Campionat d'Europa i va ocupar el mateix lloc en el rànquing individual als ISDE.
Jens Grüner es va haver de retirar de les competicions el 1990 per problemes de salut. Actualment regenta una empresa de lloguer de cotxes i taxis.

## Palmarès

* 1 Trofeu als ISDE (1987)
* 1 Trofeu Júnior als ISDE (1985)
* 2 Campionats de la RDA de 500cc (1987-1988)

## Referències

* ↑ Ottinger, Steffen. Rund um Zschopau. Die Geschichte einer Motorradgeländefahrt (en alemany). vol. 2. Chemnitz: HB-Werbung und Verlag, 2011, p. 21 i s. ISBN 978-3-00-036705-2.
* ↑ Ottinger, Steffen. Rund um Zschopau. Die Geschichte einer Motorradgeländefahrt (en alemany). vol. 1. Chemnitz: HB-Werbung und Verlag, 2004, p. 97 i s. ISBN 3-931770-49-4.
* ↑ Ottinger, Steffen. Internationale Sechstagefahrt 2012. Die Geschichte seit 1913. (en alemany). Chemnitz: HB-Werbung und Verlag, 2012, p. 67 i s. ISBN 978-3-00-039566-6.
* ↑ Ottinger, Steffen. Internationale Sechstagefahrt – ISDE – 1987. Jelenia Gora / Polen. Fotojournal eines großen deutschen Motorsporterfolges. (en alemany). Chemnitz: HB-Werbung und Verlag, 2011, p. 13 i s.
# Joc de pilota a mà frisó

El joc de pilota a mà frisó (en neerlandés kaatsen, i en frisó keatsen) és el joc de pilota tradicional de Frísia, als Països Baixos. Amb el nom de Balle pelote és practicat a Bèlgica. A Valònia, però, és conegut com a Djeu d' bale en való. I com a Longue paume a la regió francesa de la Picardia. És opinió compartida que aquesta modalitat de joc de pilota és hereva del jeu de paume francés. La pilota a mà frisona pertany a la mateixa família de jocs de pilota que les llargues valencianes. I, de fet, els millors jugadors d'ambdós esports tenen ocasió de competir anualment en els Campionats Internacionals de Pilota amb unes regles comunes anomenades joc internacional inventades per la Confederació Internacional de Joc de Pilota.

## Regles del joc

El camp per a jugar a la pilota a mà frisona és un rectangle de gespa de 60 m de llarg per 32 d'ample. Un dels extrems del camp té dibuixada un rectangle de 4,5 x 4 m a partir d'on hom ha de servir la pilota, i a l'extrem oposat hi ha una zona de recepció de 5 x 19 m.
S'hi juga amb una pilota blanca de cuiro artificial feta a mà. La pilota és farcida de pell animal (de vedell, normalment), pesa uns 24 gr i té un diàmetre de 3,5 cm.
Per tal de protegir-se tots els jugadors, excepta qui bota la pilota, es poden cobrir les mans amb un guant de cuir.
Dos equips (partuur) formats de 3 jugadors competeixen per arribar a aconseguir 6 jocs. Cada joc està compost per 4 quinzes: 2, 4, 6, i eerst (val).
Cada quinze comença quan un jugador que estant al rectangle de servir colpeix la pilota amb la mà nua per a enviar-la a la zona de recepció.
* Si no l'hi llança, perd un quinze.
* Si algun jugador de la zona de recepció torna la pilota al final de la pista, els seus guanyen un quinze.
Aquests són quinzes directes, però és molt més comú que el punt resti en disputa.
Si un dels equips atura la pilota amb qualsevol part del cos per tal que aquesta no avance més, es marca el lloc on ha estat aturada la pilota, d'això se'n diu kaats i és exactament el mateix que les ratlles de les llargues valencianes. Quan ja hi ha dos kaats, o en el marcador hi ha un kaats i eerst (ratlla i val), els equips cambien de camp: el servei passa a la resta i a l'inrevés. Llavors es decideixen els kaats, el servei ha de fer passar la pilota per sobre del kaats i que la resta no l'ature més avançada. Cada kaats guanyat és un quinze.

## Competicions

El torneig més important, P.C (Permanente Commissie), és la competició esportiva regulada més antiga del món. Es disputa cada any a la vila de Franeker de 1854 ençà. Als Jocs Olímpics d'Amsterdam 1928 en fou esport de demostració.

## Enllaços externs

* Permanent Comity de Franeker, en neerlandés
* KNKB, Reial Federació Holandesa de Pilota, en neerlandés
# Jessè

Segons la Bíblia, Jessè (en hebreu, ישי בן-עובד Yishay ben Oved) fou el fill d'Obed i el pare del Rei David.
Jessè era un home de la tribu de Judà que vivia a Betlem amb els seus deu fills, vuit nois i dues noies:
* Eliab, el primogènit. Va anar a la guerra amb el rei Saül. La seva filla Abihail tingué un fill amb el Rei David.
* Abinadab. Va anar a la guerra amb el rei Saül
* Ximà. Va anar a la guerra amb el rei Saül
* Netanel
* Radai
* Óssem
* Rei David, el fill petit i futur rei d'Israel
* Seruià, la germana gran. Mare d'Abisai, Joab i Assahel
* Abigail, qui es casà amb un ismaelita anomenat Jèter i infantà Amassà
Un dia va rebre la visita del profeta Samuel qui volia conèixer els seus fills. Després de conèixer-los a tots, va ungir el fill més petit de Jessè, David.
Poc després, un missatger del rei d'Israel Saül va arribar a casa seva i es va endur el jove David cap a la Cort reial, ja que el monarca se n'havia assabentat que el benjamí de Jessè tocava molt bé la lira.
Al cap d'un temps, Jessè va ordenar al seu fill petit David que anés al camp de batalla a veure com estaven els seus tres germans més grans. Uns dies més tard, van arribar notícies a Betlem que David havia mort el gegant filisteu Goliat i que havia entrat a la guàrdia personal de Saül.
Temps després va anar a veure el seu fill a la cova d'Adul·lam, on s'havia refugiat del rei d'Israel Saül, que volia matar-lo per enveja.

## Referències

* ↑ «Jessè | enciclopèdia.cat». [Consulta: 4 juliol 2019].
* ↑ «Jesse - 1910 New Catholic Dictionary - Bible Dictionary» (en anglès). [Consulta: 20 juliol 2019].
* ↑ «Jesse in Art». [Consulta: 20 juliol 2019].
* ↑ Hastings, james Ed. Dictionary Of The Bible, 1909.
# John Bachman

    Aquest autor és citat en taxonomia animal amb el nom «Bachman».
John Bachman fou un pastor i naturalista estatunidenc nascut el 4 de febrer del 1790 a Rhinebeck (Nova York) i mort el 24 de febrer del 1874 a Columbia.
Feu els seus estudis al Williams College. Es casà amb Harriet Martin el 1816. Feu de segon de Johannes Knickerbocker (1749-1827) en una missió d'exploració i diplomàtica als amerindis oneida.
Donà classes a escoles d'Ellwood (Pennsilvània) i posteriorment a Filadèlfia. El 1814 fou nomenat pastor de l'església luterana. Oficià al temple de Saint John de Charleston. Fundà una escola de teologia.
Estudià els animals del sud dels Estats Units. Més tard assistí John James Audubon (1785-1851), que posteriorment utilitzà les observacions de Bachman al seu llibre sobre els ocells (1833-1835). Participà en la fundació de la societat d'horticultura el 1833.
Viatjà a Europa amb Audubon el 1838 i obtingué un PhD honorífic de la Universitat de Berlín el 1838. Participà en l'elaboració del llibre d'Audubon titulat The Viviparous Quadrupeds of North America (tres volums, 1845-1859). També publicà The Unity of the Human Race (1850).
John James Audubon (1785-1851) li dedicà l'espècie Haematopus bachmani el 1838.
# Josep Oller Aragay

Josep Oller Aragay (Molins de Rei, 27 d'octubre de 1878 - l'Havana, 16 d'agost de 1951) va emigrar a Cuba a finals del segle xix i es va enrolar a l'exèrcit rebel que va lluitar contra Espanya durant la guerra d'independència cubana (1895-1898). Va deixar escrit un diari de campanya amb les seves vivències.

## Biografia

Fill de pagesos de Corbera de Llobregat establerts a Molins de Rei com a parcers agraris, va treballar la terra amb la família i també com a jornaler en diferents pobles de la comarca del Baix Llobregat. El 1894, amb setze anys, va emigrar a Cuba, on el seu germà Joan ja havia marxat el 1891 després de fer el servei militar, mogut per la crisi agrària de la comarca des de finals dels vuitanta i la mala situació econòmica general. A l'Havana va començar a treballar en el cafè que havia muntat el seu germà Joan. Al cap de cinc mesos, el 24 de febrer de 1895, va començar la lluita dels que es volien independitzar de la metròpoli. Començava la guerra d'independència cubana. Josep havia entrat en contacte amb els criolls amb inquietuds polítiques, que es reunien en els cafès, i el 5 de gener de 1896 es va incorporar a les files mambises per lluitar contra Espanya. Li deien «el Noi» i en certs documents d'època apareix amb el nom «José Noy».
Durant la campanya guerrillera va escriure un diari on narrava el dia a dia duríssim a les trinxeres. Aquest diari va ser editat i prologat per Ernesto Chávez Álvarez: Diario de campaña de un catalán mambí i publicat per l'ajuntament del seu poble natal. El document original està ple de catalanismes i escrit amb ortografia natural, cosa força normal si tenim en compte la poca instrucció que la gent de pagès va rebre en aquella època.
Va viure a l'Havana, Tampa, Omaja i Holguín. Va morir a l'Havana el 16 d'agost de 1951.

## Obra

* Oller Aragay, Josep; Chávez Álvarez, Ernesto (editor). Diario de campaña de un catalán mambí. Ajuntament de Molins de Rei i Generalitat de Catalunya, 1999, p. 154.

## Referències

* ↑ «Un historiador cuba publica el diari d'un soldat catala del 1898». Vilaweb, 16-04-1999 [Consulta: 2 agost 2016].
* ↑ Ferran Oliva, Joan M. La saga de los catalanes en Cuba (en castellà). Barcelona: Casa América Catalunya, 2009. ISBN 978-84-85736-45-4.
* 1 2 Ferran Oliva, Joan M. «Les arrels cubanes del ferrocarril Barcelona-Vilanova-Vall» (pdf). Quaderns de Vilaniu, 51, 2007, pàg. 133. ISSN: 0212-1921.
* ↑ Santolària Torres, Francesc «Ernesto Chávez Álvarez: Diario de campaña de un catalán mambí (Ressenya)» (Pdf). Materials del Baix Llobregat, 1999, pàg. 194-195.

## Enllaços externs

* «El Catalán Mambí» (en castellà). La Marea, 11-02-2012. [Consulta: agost 2016].
# Joan Torrella i Ballester

Joan Torrella i Ballester (Ciutat de Mallorca, s. XVII - 1713), Militar, austriacista i cronista mallorquí.

## Biografia

Va ser capità de companyies de milícies i de la Companyia del dos-cents (1682-1704). El 1705 va ser nomenat per les autoritats filipistes batle de la ciutat i regne de Mallorca, càrrec en el qual va ser revalidat per les autoritats austriacistes el 1706.

## Llibre de notes manuscrites o Olla Podrida

Va escriure "Olla Podrida de diverses notícies i algunes particularitats succeïdes així en Mallorca com en algunes altres parts del món", un recull d'esdeveniments succeïts entre 1670 i 1712. Escrivia les seves notes aprofitant "papers volats", llibres de comptabilitat de la tafona de l'oli o qualsevol full en blanc. No era un diari, sinó notes preses amb la intenció de contar allò "per ser cosa mai vista", "per no ser usual" o "fas memòria per lo venidor". Posteriorment el seu fill va transcriure i enumerar les notes. En aquesta crònica hi sovintegen les notes autobiogràfiques, les referències religioses i les informacions sobre la noblesa i les festes i celebracions. Joan Torrella era cunyat de Salvador Trullols i Olesa, que va encapçalar la revolta austriacista de setembre de 1706, per això té molt d'interès la descripció d'aquests esdeveniments, basat en testimonis directes dels fets.
La llengua utilitzada a la crònica és el català, amb alguns poemes en castellà i en llatí. La crònica va ser continuada, a partir de 1712, pel seu fill Agustí Torrella i Trullols.

## Referències

* ↑ GUAL DE TORRELLA MASSANET, Maria. Notes de l'editora a GUAL DE TORRELLA TRUYOLS, Joaquim Llibre de notes manuscrites d'Agustí de Torrella. Olla podrida. Palma: Consell de Mallorca, 2010.
* ↑ «Torrella Ballester, Joan». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 17. Palma: Promomallorca, p. 244. ISBN 84-8661702-2.
# John Michael Talbot

John Michael Talbot (8 de maig de 1954, Oklahoma City, Oklahoma, EUA) és un monjo catòlic, cantant, compositor i guitarrista nord-americà. És considerat un dels cantants més popular de l'Església Catòlica, i és també el fundador de l'orde The Brothers and Sisters of Charity (Els Germans i Germanes de la Caritat) a Eureka Springs, Arkansas, EUA.

## Discografia

* Reborn (1972)
* John Michael Talbot (1976)
* The New Earth (1977)
* The Lord's Supper (1979)
* Beginnings / The Early Years (1980)
* Come to the Quiet (1980)
* The Painter (1980)
* For the Bride (1981)
* Troubadour of the Great King (1981)
* Light Eternal (1982)
* Songs For Worship Vol. 1 (1982)
* No Longer Strangers (1983)
* The God of Life (1984)
* Songs For Worship Vol. 2 (1985)
* The Quiet (1985)
* Be Exalted (1986)
* Empty Canvas (1986)
* The Heart of the Shepherd (1987)
* Quiet Reflections (1987)
* The Regathering (1988)
* Master Collection (1988)
* The Lover and the Beloved (1989)
* Come Worship the Lord Vol. 1 (1990)
* Come Worship the Lord Vol. 2 (1990)
* Hiding Place (1990)
* The Birth of Jesus (1990)
* The Master Musician (1992)
* Meditations in the Spirit (1993)
* Meditations from Solitude (1994)
* Chant from the Hermitage (1995)
* The John Michael Talbot Collection (1995)
* The Talbot Brothers Collection (1995)
* Brother to Brother (1996)
* Our Blessing Cup (1996)
* Troubadour for the Lord (1996)
* Table of Plenty (1997)
* Hidden Pathways (1998)
* Pathways of the Shepherd (1998)
* Pathways to Solitude (1998)
* Pathways to Wisdom (1998)
* Quiet Pathways (1998)
* Spirit Pathways (1998)
* Cave of the Heart (1999)
* Simple Heart (2000)
* Wisdom (2001)
* Signatures (2003)
* City of God (2005)
* Monk Rock (2005)
* The Beautiful City (2006)
* Living Water 50th (2007)
* Troubadour Years (2008)

## Referències

* ↑ Simplicity (with Dan O'Neill) — (Troubadour For The Lord) ISBN 0-89283-635-0

## Enllaços externs

* (anglès) Web Oficial
* (anglès) The Brothers and Sisters of Charity
# Jouhet

Jouhet és un municipi francès situat al departament de la Viena i a la regió de la Nova Aquitània, regat pel Gartempa, un afluent del Cruesa. L'any 2017 tenia 527 habitants.

## Demografia

El 2007 la població de fet de Jouhet era de 508 persones. Hi havia 204 famílies, i 258 habitatges (215 habitatges principals, 22 segones residències i 21 desocupats.

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 308 persones, 240 eren actives i 68 eren inactives. Hi havia cinc empreses de construcció, quatre de comerç i reparació d'automòbils, una d'hostatgeria i restauració, 5 d'empreses de serveis (paleta, lampisteria, electricista, perruqueria, carnisseria i restaurant).
L'any 2000 hi havia 25 explotacions agrícoles que conreaven un total de 2.420 hectàrees.
Té una escola elemental.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
# Joseph Aspdin

Joseph Aspdin (desembre de 1778 – 20 de març de 1855) va ser un fabricant de ciment anglès que va obtenir la patent per al ciment Portland el 21 d'octubre de 1824.
Joseph Aspdin (o Aspden) era fill d'un fabricant de maons que vivia al districte de Hunslet de Leeds, Yorkshire.
La seva patent de 21 d'octubre de 1824 (British Patent BP 5022) es titulava Una millora en la producció de pedra artificial, i en ella s'ecunya el terme "Portland cement" per analogia amb la Portland stone, una pedra calcària oolítica extreta de la costa del canal de la Mànega d'Anglaterra a l'Illa de Portland a Dorset.
Molt aviat, el 1825, associat amb William Beverley,iniciaren una planta per produir el ciment Portland a Kirkgate, Wakefield.

## Implicacions de la patent

La pedra de Portland (Portland stone) era la pedra de construcció més prestigiosa usada a Anglaterra en aquella època. Aquesta patent no descriu el producte reconegut actualment com ciment Portland. Aquest producte pertanyia a la categoria de "ciments artificials" que es van desenvolupar per competir amb l'anomenat Roman cement de James Parker.

## Referències

* A. J. Francis, The Cement Industry 1796–1914: a History, David & Charles, 1977, ISBN 0-7153-7386-2
* P. C. Hewlett (Ed)Lea's Chemistry of Cement and Concrete: 4th Ed, Arnold, 1998, ISBN 0-340-56589-6, Chapter 1
* ↑ Leeds Parish Church, Marriage register, Page No 208, for 21 May 1811

## Enllaços externs

* Arxivat 2009-03-25 a Wayback Machine.: R. G. Blezard, Reflections on the history of the chemistry of cement, SCI Lecture Papers Series LPS 0104 (2000)