OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Benno Adam

Benno Adam (Múnic, 15 de juliol de 1812 - Kelheim, 9 de març de 1892) va ser un pintor d'animals alemany.

## Biografia

Va ser el fill gran del pintor Albrecht Adam, i es va distingir especialment per les seves representacions d'animals de caça, gossos de caça i mascotes en composicions més grans (caça de cérvols i senglars, esquer de guineus, etc.). Es va relacionar amb la colònia d'artistes de Chiemsee..
A més de les seves pintures, va il·lustrar diversos llibres de text i manuals, com ara Anleitung zur Rindviehzucht und zur verschiedenartigen Benutzung des Hornviehs (Guia per a la cria de bestiar de carn i l'ús divers del bestiar cornut) de Heinrich Wilhelm von Pabst, JG Cotta, Stuttgart (11851)..
L'estiu de 1834 es va casar amb Josepha Quaglio, la filla gran del pintor i arquitecte Domenico Quaglio. El seu fill Emil Adam també es va convertir en pintor. Els germans de Benno Adam van ser els pintors Franz i Eugen Adam.

## Pintures seleccionades

* Gos de muntanya de Berna i els seus cadells (1862)
* Gossos i cadells (1853)
* Euga i el seu poltre al graner
* King Charles Spaniels
* Toro
* A la cort

## Referències

* ↑ Jahrsetz, H. «Allgemeine Deutsche Biographie (ADB)» (en anglès). Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Brill, 23-12-2016.
# Passignano sul Trasimeno

Passignano sul Trasimeno és un municipi de la Província de Perusa, a la regió italiana d'Úmbria, situat uns 20 km al nord-oest de Perusa.
L'1 de gener de 2018 tenia 5.712 habitants.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st January 2018» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 7 març 2019].

## Enllaços externs

* Passignano sul Trasimeno - Lloc web oficial (italià)
# 157 aC

El 157 aC va ser un any del calendari romà prejulià. Durant la República i l'Imperi Romà es coneixia com l'Any del Consolat de Cèsar i Orestes o també any 597 Ab urbe condita o de la fundació de la ciutat). L'ús del nom «157 aC» per referir-se a aquest any es remunta a l'alta edat mitjana, quan el sistema Anno Domini va ser el mètode de numeració dels anys més comú a Europa.

## Esdeveniments
### Àsia Menor

* Ariarates V, rei de Capadòcia, que havia estat expulsat del regne per Demetri I Soter, rei selèucida i s'havia refugiat a Roma, és reposat en el tron pels romans. Es creu que el rei usurpador Orofernes, posat per Demetri I, va quedar associat al govern.

### República Romana

* Aquest any són elegits cònsols Sext Juli Cèsar i Luci Aureli Orestes. Apareixen esmentats als Fasti. Plini el Vell també els menciona, però del seu període de govern no queda record de cap fet especial.
* Cató el Censor va a Cartago com a emissari dels romans per parlar amb el seu antic aliat, Masinissa I. Durant la seva estada a Cartago, Cató es queda tan impressionat per les proves de la prosperitat cartaginesa que es convenç que la seguretat de Roma depèn de l'aniquilació de Cartago.

## Naixements

* Gai Mari, cap del partit popular a Roma i cònsol romà diverses vegades. (mor l'any 86 aC).
* Sanatroces I de Pàrtia, data aproximada, rei de l'Imperi Part (mor l'any 70 aC).

## Necrològiques

* Càrops el jove, governant epirota, deposat del seu regne l'any 159 aC, mor a Brundisium.
* Wen de Han, emperador de la Xina des de l'any 180 aC. (nascut el 202 aC).

## Referències

* ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos : nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115. ISBN 9780931464508.
* ↑ Apià. Història de Roma: Síria, XII, 47
* ↑ Fasti Annales
* ↑ Plini el Vell. Naturalis Historia XXXIII, 3
* ↑ Valeri Màxim. De Factis Dictisque Memorabilibus, VIII, 7
* ↑ Plutarc. Vides paral·leles: Màrius, XXVII, 5
* ↑ Llucià de Samòsata, Μακρόβιοι ('que viuen molt de temps'), XLII
* ↑ Polibi. Història, XXXII, 22
* ↑ Pirazzoli-T'Sertstevens, Michèle; Marianne Bujard. Les dynasties Qin et Han : 221 av. J.-C.-220 apr. J.-C.. París: Les Belles Lettres, 2017, p. 49. ISBN 9782251446387.
# Jackson Martínez

Jackson Arley Martínez Valencia (3 d'octubre de 1986) o senzillament Jackson és un futbolista colombià que juga com a davanter amb el Guangzhou Evergrandre xinès.
L'Atlètic de Madrid va fitxar Jackson procedent del FC Porto per 35 milions d'euros -l'import de la seva clàusula de rescissió-, però no va acabar de brillar a les ordres de Diego Pablo Simeone. Per això, només sis mesos després va tancar el traspàs del colombià al Guangzhou Evergrandre xinès per la xifra de 42 milions d'euros. En els sis mesos que va ser a l'Atlètic de Madrid, Jackson Martínez va disputar un total de 22 partits oficials, 13 dels quals com a titular, i només va marcar tres gols.

## Referències

* ↑ «L'Atlètic de Madrid traspassa Jackson Martínez al Guangzhou xinès per 42 milions d'euros». 324.cat. [Consulta: 3 febrer 2016].
# Volker Beck

Volker Beck (Nordhausen, 30 de juny de 1956) és un atleta alemany, ja retirat, especialista en curses de tanques, que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Moscou, on va disputar dues proves del programa d'atletisme. En els 400 metres tanques guanyà la medalla d'or, mentre en el 4×400 metres, formant equip amb Klaus Thiele, Andreas Knebel i Frank Schaffer, guanyà la medalla de plata.
No va disputar cap Campionat del Món ni d'Europa. A nivell nacional va guanyar el títol dels 400 metres tanques de 1980, 1981 i 1983 i el dels 400 metres en pista coberta el 1975, 1980 i 1982.

## Millors marques

* 400 metres. 45.50" (1977)
* 400 metres tanques. 48.58" (1979)

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Volker Beck». [Consulta: 7 juliol 2024].
* ↑ «Volker BECK | Profile | World Athletics». [Consulta: 7 juliol 2024].
# Azarmigduxt

Azarmigduxt (persa Āzarmīdoḵt, Arzmīdoḵt, Arzmīndoḵt, Āzarūmīddoḵt) fou una reina sassànida que va governar per uns mesos el 630. Era la germana de la reina Boran o Borandurht (reina 630 o 631) filla del rei Cosroes II. El seu nom vol dir "La filla del respectat". Apareix en alguna moneda. El seu malnom fou "la Justa".
Els historiadors musulmans diuen que fou reina durant sis mesos (at-Tabarí, Yakubí, al-Biruní i altres) o encara menys temps (Makdesi, Kasrawi donen 4 mesos). Únicament Masudi i algun altra indica 16 mesos. Va regnar, entre 4 mesos i més d'un any juntament amb Ormuz V (VI). Segons al-Tabari el governador militar del Khurasan, Farrok-Hormozd (Ormuz VI), cap de la facció nobiliària dels Pahlav, la va demanar en matrimoni i com que no podia refusar el va convidar a la seva cambra privada on el va matar; en revenja el seu fill Rostam es va apoderar de Ctesifont, va destronar a la reina i la va cegar i després la va matar. La font persa, el Shah-nama, li dona el nom d'Azarmdokt, i diu que va regnar uns cinc mesos.

## Bibliografia

* Cambrige History of Iran III
# Casa de Jaume Vergers del 73 del carrer de Sant Joan

* No s'ha de confondre amb Casa de Jaume Vergers del 79 del carrer de Sant Joan.
La Casa de Jaume Vergers del 73 del carrer de Sant Joan és un edifici medieval de la vila de Vilafranca de Conflent, a la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord. És un edifici inventariat com a monument històric.
Com el seu nom indica, està situada en el número 73 del carrer de Sant Joan. Hi correspon la parcel·la cadastral 66.
L'edifici, originalment del segle xiii, consta de dues plantes molt reformades. De la construcció original, només es conserva l'enquadrament de la porta d'entrada, una porta d'arc ogival, i el sector de la casa proper a aquesta porta. La resta, ha estat molt refata.

## Referències

* ↑ «Maison Verges Jacques». Patrimoni. Govern francès. [Consulta: 24 setembre 2018].
* ↑ La casa en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Becat, Joan. «189 - Vilafranca de Conflent». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Garrigou Grandchamp, Pierre. «Inventaire des édifices domestiques des XIIe, XIIIe et XIVe siècles à Villefranche de Conflent». A: La maison au Moyen Age. Toulouse: Société archéologique du Midi, 2002.
# Cinfromas S.L.

Cinfromas S.L. és una societat de cartera (holding) catalana de diverses empreses dedicades al transport públic i de diversos concessionaris i tallers d'automoció, amb seu a l'Hospitalet de Llobregat.

## Història

Cinfromas S.L. es va constituir l'11 de febrer de 1999 a l'Hospitalet de Llobregat (Barcelona), i té l'origen a l'empresa Mohn S.L., que fins llavors exercia com a matriu de les diverses empreses.

## Empreses del grup

Actualment, el holding Cinfromas té el control sobre dotze empreses.
| Empresa | Sector | Fundació | Seu | Activitat |
| Oliveras S.L. | Transport públic | 26-03-1927 | l'Hospitalet de Llobregat (Barcelona) | Línies d'autobús regular urbà i suburbà. |
| Mohn S.L. | Transport públic | 22-12-1939 | Viladecans (Barcelona) | Línies d'autobús regular urbà i suburbà. |
| Empresa Casal S.L. | Transport públic | 30-07-1957 | Sevilla (Sevilla) | Línies d'autobús regular suburbà i discrecional. |
| Auto Distribución S.L. | Concessionari automoció | 09-01-1968 | l'Hospitalet de Llobregat (Barcelona) | Concessionari i taller d'Iveco. |
| Inmobiliaria Huch S.L. | Immobiliària | 12-12-1973 | Sevilla (Sevilla) | Lloguer de bens immobiliaris per compte propi. |
| Auto Distribución Nord S.L. | Concessionari automoció | 1992 | Manresa (Barcelona) | Concessionari i taller d'Iveco. |
| Auto Distribución Illiberis S.A. | Concessionari automoció | 25-11-1993 | Peligros (Granada) | Concessionari i taller d'Iveco. |
| Nordisauto S.L. | Concessionari automoció | 20-01-1995 | l'Hospitalet de Llobregat (Barcelona) | Concessionari de motocicletes de les marques KTM, Macbor, Niu, Sym i automòbils Mazda. |
| Surdisauto S.L. | Recanvid d'automoció | 14-01-1996 | Sevilla (Sevilla) | Comerç a l'engròs de recanvis i accessoris de vehicles de motor. |
| Rosanbus S.L. | Transport públic | 08-11-1996 | l'Hospitalet de Llobregat (Barcelona) | Línies d'autobús regular urbà i suburbà. |
| Auto Distribución Hispalis S.L. | Concessionari automoció | 04-12-2003 | Sevilla (Sevilla) | Concessionari i taller d'Iveco. |
| Fundos 92 S.L. | Immobiliària | | Viladecans (Barcelona) | Lloguer de bens immobiliaris per compte propi. |

## Referències

* 1 2 «Cinfromas S.L.» (en castellà). infocif. Arxivat de l'original el 6 de juny 2020. [Consulta: 28 maig 2020].
* ↑ «Quienes somos» (en castellà). Nordisauto. [Consulta: 28 maig 2020].
# Partit Agrari Ambientalista

Partit Agrari Ambientalista (albanès Partia Agrare Ambientaliste, PAA) és un partit polític d'Albània fundat el 1991 i dirigit per Lüfter Xhuveli. Inicialment, el partit va ser conegut com a Partit Agrari d'Albània (Partia Agrare e Shqipërisë), fins que el 2003 va canviar el nom. Es tracta d'un partit reformista que dona suport al sistema econòmic de lliure mercat.
A les eleccions legislatives albaneses de 1997 va obtenir un dels escons a la circumscripció d'un sol membre, però cap dels escons proporcionals, amb un total del 0,65% dels vots. El 1998 Xhuveli fou nomenat ministre d'agricultura. A les eleccions legislatives albaneses de 2001 va rebre el 2,6% dels vots i tres escons en el Parlament: Lüfter Xhuveli, Ndue Preko i Refat Dervina. El feber 2002, sota el govern de Majko, Xhuveli fou nomenat ministre de medi ambient, però el 2003 va presentar la dimissió a Fatos Nano. A les eleccions locals de 2003 es presentà en aliança amb el Partit Socialista d'Albània en algunes àrees. El PAA-PSA va guanyar en tres municipis.
A les eleccions de 2005 va rebre 88.605 vots (el 6,5%) i 4 escons. A les eleccions de 2009 va obtenir 13.296 vots (0,88%) i cap escó.

## Enllaços externs

* Web oficial (albanès) (anglès)
# Fun guo

El fun guo és un tipus de dumpling al vapor de la regió de Chaoshan, en la costa est de Guangdong, una província del sud de la Xina. En el dialecte chaozhou de Min Nan, els dumplings es diuen hung gue (粉餜), però són més àmpliament coneguts pel seu nom cantonès. També es mengen en les regions no chaozhou de Guangdong. En Hawaii, el fun guo es denomina pepeiao, 'orella', per la seua forma.

## Ingredients

S'emplenen típicament amb cacauet picat, alls, carn de porc picada, gamba seca, rave sec i bolets shiitake. Uns altres farcits inclouen cilantre, jícama o daikon sec. El farciment s'embolica en una gruixuda capa feta amb una barreja de farines o midó vegetal i aigualeix bullint. Encara que la recepta per a aquesta massa pot variar, sol consistir en farina de blat sense gluten (澄面), farina de tapioca (菱粉) i farina de blat de moro o midó de creïlla (生粉). Els dumplings solen servir-se amb un platet d'oli de vitet.

## Referències

* ↑ Thefreemedia.com
# Jauzé

Jauzé és un municipi francès situat al departament del Sarthe i a la regió de País del Loira. L'any 2007 tenia 94 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Jauzé era de 94 persones. Hi havia 36 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 homes vivint sols), 12 parelles sense fills i 16 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 43 habitatges, 35 eren l'habitatge principal de la família, 5 eren segones residències i 3 estaven desocupats. Tots els 43 habitatges eren cases. Dels 35 habitatges principals, 26 estaven ocupats pels seus propietaris, 8 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 3 tenien dues cambres, 7 en tenien tres, 9 en tenien quatre i 16 en tenien cinc o més. 27 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 15 habitatges hi havia un automòbil i a 15 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Jauzé el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 8 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 12 | 50 a 54 | 0 |
| 8 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 65 persones, 53 eren actives i 12 eren inactives. De les 53 persones actives 49 estaven ocupades (29 homes i 20 dones) i 4 estaven aturades (1 home i 3 dones). De les 12 persones inactives 5 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Els 2 establiments que hi havia el 2007 eren d'empreses de serveis.
L'any 2000 a Jauzé hi havia 8 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Jauzé a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Jauzé a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Balanç de l'enllaç

El balanç de l'enllaç (en anglès link budget), en electrònica, és la suma de tots els guanys i pèrdues des del transmissor, a través del mitjà (espai, cable, fibra, etc) i fins al receptor en un sistema de telecomunicacions.
Un balanç d'enllaç simple seria:
    Potència rebuda (dB) = Potència tramesa (dB) + Guanys (dB) - Pèrdues (dB)
Un balanç d'enllaç més complet (tenint en compte antenes i altres pèrdues):
    $Prx=Ptx+Gtx-Ltx-Lfs-Lm+Grx-Lrx$
    on:
    $Prx$ = potència rebuda (dBm)
    $Ptx$ = potència transmesa (dBm)
    $Gtx$ = guany de l'antena del transmissor (dBi)
    $Ltx$ = pèrdues del transmissor (coaxial, connectors…) (dB)
    $Lfs$ = pèrdues del mitjà, normalment espai lliure (dB)
    $Lm$ = pèrdues diverses (marge d'interferències, desadaptació de polarització, altres pèrdues...) (dB)
    $Grx$ = guany de l'antena del receptor (dBi)
    $Lrx$ = pèrdues del receptor (coaxial, connectors...) (dB)

## Vegeu també

* Potència radiada aparent (ERP)
* Sensibilitat del receptor
* Temperatura de soroll

## Referències

* ↑ «Radio Link Budget :: Radio-Electronics.Com» (en anglès). www.radio-electronics.com. [Consulta: 27 febrer 2017].
* ↑ «https://www.pasternack.com/t-calculator-link-budget.aspx» (en anglès). www.pasternack.com. [Consulta: 27 febrer 2017].
# Casa de Fusta (Amposta)

La casa de Fusta és un edifici d'Amposta inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una casa prefabricada amb l'estructura un mig metre per sobre del terra gràcies a petits pilars de formigó; es compon de planta baixa amb porta central -amb un ràfec triangular de teula plana-, i escales d'accés. La teulada és a quatre vessants, de teula plana en forma d'escates de peix. L'interior està totalment revestit de fusta.
Les finestres són quadrades emmarcades per una petita motllura de fusta per als dos pisos.

## Història

L'any 1926 uns senyors benestants de Barcelona van fundar una societat de caça que, mitjançant un pagament d'arrendament i contracte per deu anys, adquiriren l'autorització necessària per caçar a la llacuna de l'Encanyissada.
Com que necessitaven un habitatge per passar la temporada de caça, i el terreny no era seu, van fer portar la casa de fusta del Canadà, pel preu de 350.000 Ptes. La concessió fou renovada en períodes de deu anys, fins a l'any 1966.
Durant la Guerra Civil fou habitada per la gent del delta cosa que garantí la seva conservació.
L'any 1966 el "Ministerio de Cultura" -Patrimonio Forestal del Estado- va assumir la protecció de les llacunes i, al mateix temps, el patrimoni de la casa. L'any 1978 va passar a disposició de l'Estat, essent la Tancada i l'Encanyissada denominades "Coto Nacional del Delta del Ebro", l'encarregat d'elles fou la ICONA.
L'any 1980 passà a mans de la Generalitat, dins del Departament d'Agricultura, Ramaderia i Pesca (Medi Natural) i l'any 1986 passà a responsabilitat del Parc Natural del Delta de l'Ebre.
L'actual Museu fou iniciat per l'avi Martí, pertanyent a una família que des de fa tres generacions s'ha encarregat del manteniment i la vigilància de l'indret.
Actualment acull el Centre d'Informació del Parc Natural del Delta de l'Ebre i en una de les estances un museu ornitològic, amb 182 exemplars de 134 espècies diferents. Al davant hi ha una torre d'observació per veure la bassa de l'Encanyissada.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Casa de Fusta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 agost 2014].
* 1 2 «Casa de Fusta-Museu del Parc Natural del Delta». Viu l'Ebre. Arxivat de l'original el 11 d'agost 2016. [Consulta: 15 setembre 2014].

## Enllaços externs

* «Casa de Fusta». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Clemente Ibarguren Garicano

Clemente Ibarguren Garicano (Sant Sebastià, 23 de novembre de 1849 - Sant Sebastià, 1933) fou un violinista basc.
Des d'infant mostrà grans aptituds per a la música i als 10 anys començà els seus estudis amb un professor de Donòstia. Abans de complir els 19 anys es donà conèixer avantatjadament com a concertista i vers l'any 1867 ingressà en el Conservatori de París, va romandre en aquell establiment fins al 1869. Després serví com a voluntari, durant la guerra carlista, amb l'exercit liberal. Posteriorment, es traslladà a Madrid, sent molt aplaudit en els concerts que donà en la Cort i mereixen ser cridat a Palau per actuar davant els reis.
El 1878 formant part d'una estudiantina, va fer un viatge a París, on fou objecte de grans compliments per part del públic i d'eminents personalitats, com el president de la República i l'escriptor Victor Hugo, que li regalà un afectuós autògraf. Després viatjà diversos anys per Amèrica, on recollí glòria i profit, i al seu retorn a Espanya s'establí a Barcelona el 1819, sent nomenat professor de violí de l'Escola Municipal de Música, ara Conservatori Municipal de Música de Barcelona. Jubilat al complir l'edat reglamentària, continuà encara durant uns anys a l'ensenyança particular (1930), contant entre els seus deixebles a Costa i Manén.
Ibarguren també es va distingir com a director d'orquestra i figurà moltes vegades com executant en els concerts de Sarasate. Quan el 1884 va morir el violinista català Andreu Fortuny i Fàbrega, Ibarguren adquirí a la família el seu violí Platner.
Va morir a la clínica Sant Ignasi (Algorrieta) de Sant Sebastià.
La seva filla Clementina Ibarguren també fou una violinista de principis del segle xx. Clemente estava casat amb Juana Uranga Iturbe.

## Referències

* ↑ «Obituari». Revista Musical Catalana, 01-09-1933, pàg. 400.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 70, pàg. 671/72. (ISBN-84-239-4570-7)
# Partit Afro-Shirazi

El Partit Afro-Shirazi (en anglès: Afro-Shirazi Party o, per les seves sigles, ASP) era un partit polític marxista-leninista, nacionalista africà de Zanzíbar format pel Partit Shirazi Shiraz i el Partit Afro-Africà.
En les eleccions generals de Zanzíbar de 1963, l'ASP va obtenir 13 escons i la majoria dels vots emesos, però les eleccions van acabar afavorint al Partit Nacionalista de Zanzíbar i a l'aliança del Partit Popular de Zanzíbar i Pemba, que van obtenir conjuntament 18 escons. Insatisfets amb tan injusta representació en el parlament, l'ASP, encapçalat per Abeid Karume, va col·laborar amb el Partit Umma per a iniciar la Revolució de Zanzíbar el 12 de gener de 1964. La revolució va enderrocar al Sultanat de Zanzíbar i va establir la República Popular de Zanzíbar, governada per Abeid Karume. Després de l'establiment de la república, l'ASP va prohibir els anteriors partits governants: la Paritat Nacionalista de Zanzíbar i el Partit Popular de Zanzíbar i Pemba. El 5 de febrer de 1977, el partit es va unir a la Unió Nacional Africana de Tanganika (TANU) per a formar Partit de la Revolució (CCM).

## Referències

* ↑ "Zanzibar: 1963 Elections". Electoral Institute for Sustainable Democracy in Africa. Arxivat de l'original el 7 de gener de 2020. Recuperat el 8 de gener de 2020.
* ↑ Conley, Robert (14 January 1964), "Regime Banishes Sultan", New York Times: 4, <https://www.nytimes.com/1964/01/14/archives/regime-banishes-sultan.html>. Consulta: 16 novembre 2008.
* ↑ «Kikwete deplores divisive politics». Daily News (Tanzania), 04-02-2013. Arxivat de l'original el 7 February 2013. [Consulta: 4 febrer 2013].
# JavaBeans

Els JavaBeans són un model de components creat per Sun Microsystems per al desenvolupament d'aplicacions en Java.
L'especificació de JavaBeans de Sun Microsystems els defineix com "components de programari reutilizables que es puguin manipular visualment en una eina de desenvolupament".
Tot i haver-hi moltes semblances, els JavaBeans no han de confondre's amb els Enterprise JavaBeans (EJB), una tecnologia de components del costat del servidor que és part de Java EE.

## Convencions del JavaBean

Per a funcionar com una classe JavaBean, una objecte classe ha d'obeir certes convencions sobre nomenclatura de mètodes, construcció, i comportament. Aquestes convencions permeten tenir eines que puguin utilitzar, reutilitzar, substituir, i connectar JavaBeans.
Les convencions requerides són:
* La classe ha de ser serializable (capaç de salvar persistentment i de restablir el seu estat).
* Ha de tenir un constructor públic sense arguments.
* Les seves propietats han de ser accessibles mitjançant mètodes get i set que segueixen una convenció de nomenclatura estàndard.
* Ha de contenir determinats mètodes de maneig d'esdeveniments.

## Exemple de JavaBeans

Exemples de JavaBeans

## Bibliografia

* Bloch, Joshua (2008). Effective Java (2ª ed.). Addison-Wesley. p. 13. ISBN 978-0-321-35668-0. (anglès)

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de JavaBeans de Sun (anglès)
* Tutorials de JavaBeans de Sun (anglès)