OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fluoruvita

La fluoruvita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la turmalina. Va ser anomenada uvita l'any 1929 per a la seva localitat tipus, la província d'Uva (Sri Lanka). El prefix químic va ser afegit per l'IMA el 2008.

## Característiques

La fluoruvita és un silicat de fórmula química CaMg₃(Al₅Mg)(Si₆O$_{18}$)(BO₃)₃(OH)₃F. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2010. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 7,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la fluoruvita pertany a «09.CK - Ciclosilicats, amb enllaços senzills de 6 [Si₆O$_{18}$]$^{12-}$, amb anions complexos aïllats» juntament amb els següents minerals: fluorschorl, fluorbuergerita, cromodravita, dravita, elbaïta, feruvita, foitita, liddicoatita, olenita, povondraïta, schorl, magnesiofoitita, rossmanita, oxivanadiodravita, oxidravita, oxirossmanita, cromoaluminopovondraïta, fluordravita, abenakiïta-(Ce), scawtita, steenstrupina-(Ce) i thorosteenstrupina.

## Formació i jaciments

L'espècie ha estat descrita gràcies als exemplars de quatre indrets del districte miner de Franklin, al comtat de Sussex (Nova Jersey, Estats Units): la localitat de Franklin, la mina homònima i les pedreres Fowler i Braens. També ha estat descrita en altres indrets del comtat, així com a l'estat de Nova York, al Canadà, el Brasil, Eslovàquia, Myanmar i Sri Lanka.

## Referències

* ↑ «Fluor-uvite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 10 gener 2020].
# Otgonni

Otgonni (en rus: Отгонный) és un poble (un khútor) de l'óblast de Volgograd, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 39 habitants. Pertany al districte municipal de Pal·làssovka.

## Referències

* ↑ «Газ пришел в хутор Ближнемельничный». Arxivat de l'original el 2018-01-04. [Consulta: 4 gener 2018].
# Otger d'Escòcia

Edgard d'Escòcia (gaèlic escocès: Étgar mac Maíl Choluim, antic nòrdic: Eadgar Margotsson, 1074 – 8 de gener de 1107) fou rei d'Escòcia, successor del seu oncle Donald III d'Escòcia.
Fill de Malcolm III d'Escòcia i santa Margarida d'Anglaterra, aconseguí instal·lar-se al tron amb suport del rei Guillem II d'Anglaterra, al qual hi hagué de presentar vassallatge, però això no evitaria que els celtes de Moray a Galloway sempre presentessin pretendents al tron. Edimburg, ciutat ja molt anglitzada i amb influència normanda i feudal, començarà a ser la capital permanent del regne, cosa que permetrà als normands d'influir en els afers interns escocesos.
# Orland (Califòrnia)

Orland és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2007 tenia 7.029 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Orland tenia 6.281 habitants, 2.190 habitatges, i 1.568 famílies. La densitat de població era de 958,5 habitants/km².
Dels 2.190 habitatges en un 41,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,6% hi vivien parelles casades, en un 13,9% dones solteres, i en un 28,4% no eren unitats familiars. En el 23,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,86 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,36.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,6% tenia menys de 18 anys, un 9,8% entre 18 i 24, un 27,4% entre 25 i 44, un 17,1% de 45 a 60 i un 13,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.973 $ i la renda mediana per família de 32.792 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.268 $ mentre que les dones 21.625 $. La renda per capita de la població era de 12.486 $. Entorn del 12,7% de les famílies i el 19% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Orland». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Orland». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Peter Tabichi

Peter Tabichi (Nyamira, 1982) és un religiós i professor de ciències de Kenya.
La seva mare va morir quan ell tenia 11 anys. El seu pare, el professor de primària Lawrence Tabichi, va tenir la feina de criar-los a ell i als seus germans. Va estudiar a la Universitat d'Egerton. I, després, es va unir a l'orde dels germans franciscans. Treballa a l'Escola Secundària Kerikode Pwani, on alumnes de diverses cultures i religions aprenen en aules mal equipades. El 95% dels estudiants provenen de famílies pobres, quasi un terç són orfes o tenen un sol pare, i molts d'ells tenen un difícil accés als aliments. Els seus estudiants, contra tot pronòstic, han aconseguit guanyar el Premi de la Reial Societat de Química després d'aprofitar la vida vegetal local per a generar electricitat. Peter va veure com l'escola del seu llogaret va quedar la primera a nivell nacional en la categoria d'escoles públiques.
Va rebre el Premi Global a l'Ensenyament (Global Teacher Prize) el 23 de març de 2019. En la gala d'entrega de premis va utilitzar l'hàbit de l'orde de Sant Francesc d'Assís, que se cenyeix a la cintura amb el cordó franciscà de tres nusos, que representen la pobresa, la castedat i l'obediència.

## Referències

* ↑ El tiempo. «'Si los estudiantes no se sienten seguros de fallar, no aprenderán'» (en castellà), 21-05-2019. Arxivat de l'original el 28 de juliol de 2019.
* ↑ Global teacher prize. «Peter Tabichi» (en anglès), 2019. Arxivat de l'original el 27 de juliol de 2019. [Consulta: 26 juliol 2019].
* ↑ La Nación. «Peter Tabichi, el mejor maestro del mundo» (en castellà), 23-06-2019. Arxivat de l'original el 27 de juliol de 2019. [Consulta: 27 juliol 2019].
# Palacios de la Valduerna

Palacios de la Valduerna és un municipi de la província de Lleó a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de Tierra de la Bañeza.

## Demografia

Evolución demográfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 656 | 570 | 550 | 497 |
# Peter Taylor (periodista)

Peter Taylor és un periodista i documentalista britànic. És conegut sobretot per la seva cobertura del conflicte polític i armat a Irlanda del Nord, conegut com The Troubles, i per la seva investigació d'Al-Qaeda i de l'extremisme islamista arran dels atemptats de l'11 de setembre de 2001. També ha tractat la problemàtica del tabaquisme i les polítiques sobre el tabac, treball pel qual va rebre la Medalla d'Or de l'OMS per serveis a la salut pública. Ha escrit llibres i ha investigat, escrit i presentat documentals de televisió durant més de quaranta anys. L'any 2014 Taylor va ser guardonat amb un premi a la Royal Television Society, per la seva trajectòria, i un premi especial BAFTA.

## Referències

* ↑ «Peter Taylor» (en anglès). BBC, 10-12-2008 [Consulta: 6 novembre 2020].
* ↑ «A Tribute to Peter Taylor OBE» (en anglès). BAFTA, 22-09-2014 [Consulta: 6 novembre 2020].
# Pablo Berger Uranga

Pablo Berger Uranga (Bilbao, 1963) és un cineasta basc.

## Biografia

Va fer els seus estudis d'ensenyament primari i secundari, primer a l'escola San Vicente i més tard al Col·legi Trueba d'Artxanda, situat en les altures de Bilbao i que recorda amb molt d'afecte.
En 1988 va dirigir el seu primer curtmetratge, Mamá, una producció de Joaquín Trincado, amb direcció artística d'Álex de la Iglesia i les col·laboracions de Torrebruno i Ramón Barea. Amb els premis obtinguts va aconseguir una beca de la Diputació Foral de Biscaia per a estudiar un màster en cinema en la Universitat de Nova York. Després del doctorat, va exercir com a professor de direcció en la New York Film Academy (NYFA). A partir de llavors, va començar una carrera paral·lela com a publicista i realitzador de videoclips, que va culminar en 2003 amb el rodatge de la seva pel·lícula Torremolinos 73, amb Javier Cámara, Fernando Tejero i Candela Peña.
En 2012 va estrenar la seva segona pel·lícula, Blancaneu, que va ser triada per a representar a Espanya en els Premis Oscar en la categoria de Millor pel·lícula de parla no anglesa, (encara que finalment no va ser nominada per l'Acadèmia de Hollywood per a competir pel premi), i que va guanyar 10 Premis Goya, entre ells el de millor pel·lícula.
En el nadal de 2013 va estrenar el nou i polèmic anunci del Sorteig Extraordinari de la Loteria de Nadal de Loteries i Apostes de l'Estat amb Marta Sánchez, David Bustamante, Niña Pastori, Raphael i Montserrat Caballé que va ser un fenomen amb milions de visites en la xarxa.
En 2017 va estrenar Abracadabra, una comèdia del gènere fantàstic, també protagonitzada per Maribel Verdú i, igual que Blancaneu produïda per Arcàdia Motion Pictures (Ángel Durández Adeva, Ibon Cormenzana, Ignasi Estapé i Sandra Tàpia). Un altre èxit de crítica, generalista i especialitzada.

## Premis
### Premis Goya

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 2012 | Millor guió original | Blancaneu | Guanyador |
| 2017 | Millor guió original | Abracadabra | Nominat |

### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 2012 | Millor director | Blancaneu | Guanyador |
| 2012 | Millor guió original | Blancaneu | Guanyador |

### Premis Sant Jordi de Cinematografia

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 2004 | Millor òpera prima | Torremolinos 73 | Guanyador |

## Referències

* ↑ Pablo Berger a espaañescultura.es
* ↑ La Blancanieves de Pablo Berger luchará por el César, 31 de gener de 2013
* ↑ El anuncio de la Lotería de Navidad: la parodia llevó al triunfo, El País, 20 de novembre de 2013
* ↑ José Mota y su último truco de magia, El País, 29 de juny de 2017
* ↑ «Medallas CEC 2012». CEC. Arxivat de l'original el 2020-01-23. [Consulta: 23 octubre 2016].
* ↑ "Te doy mis ojos" i els altres guanyadors dels Sant Jordi de cinema reben els guardons, ccma.cat, 27 d'abril de 2004

## Enllaços externs

* Notícies sobre Pablo Berger a El País
* Notícies de Pablo Berger a 20 Minutos
* Notícies sobre Pablo Berger a ABC
# Pseudanthias thompsoni

Pseudanthias thompsoni és una espècie de peix de la família dels serrànids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 22 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja zooplàncton.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical i associat als esculls de corall que viu entre 5-190 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Illes Ogasawara i a les Hawaii.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1871-1876. Atlas ichthyologique des Indes Orientales Néêrlandaises, publié sous les auspices du Gouvernement colonial néêrlandais. Tome VII. Percoides I, Priacanthiformes, Serraniformes, Grammisteiformes, Percaeformes, Datniaeformes. Atlas Ichthyol. v. 7 . 1-126.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Pseudanthias thompsoni». Catalogue of Life. (anglès)
* 1 2 3 «Pseudanthias thompsoni» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* 1 2 Randall, J.E., 1985. Guide to Hawaiian reef fishes. Harrowood Books, Newtown Square, PA 19073, Estats Units. 74 p.
* ↑ Randall, J.E., 1985.
* ↑ Randall, J.E., 1996. Shore fishes of Hawai'i. Natural World Press, Vida, Oregon, Estats Units. 216 p.
* ↑ Randall, J.E., H. Ida, K. Kato, R.L. Pyle i J.L. Earle, 1997. Annotated checklist of inshore fishes of the Ogasawara Islands. Nat. Sci. Mus. Monogr. (11):1-74.
* ↑ Uchida, R.N. i J.H. Uchiyama, 1986. Fishery Atlas of the Northwestern Hawaiian Islands. NOAA Tech. Rep. NMFS 38,142 p.
* ↑ Randall, J.E., 1996. Shore fishes of Hawai'i. Natural World Press, Vida, Oregon. 216 p.
* ↑ Randall, J.E., 1979. A review of the serranid fish genus Anthias of the Hawaiian Islands, with descriptions of two new species. Contrib. Sci. Natur. Hist. Mus. Los Angeles County 302:1-13.
* ↑ Mundy, B.C., 2005. Checklist of the fishes of the Hawaiian Archipelago. Bishop Museum Bulletins in Zoology. Bishop Mus. Bull. Zool. (6):1-704.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Heemstra, P.C. i J.E. Randall, 1999. Serranidae. p. 2442-2547. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 4. Bony fishes part 2 (Mugilidae to Carangidae). Roma, FAO. 2069-2790 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lieske, E. i R. Myers, 1994. Collins Pocket Guide. Coral reef fishes. Indo-Pacific & Caribbean including the Red Sea. Harper Collins Publishers, 400 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pablo Barrera Ozámiz

Pablo María Barrera Ozámiz (Bilbao, 15 de gener de 1899 – 8 de novembre de 1957) fou un polític basc, alcalde de Bilbao.

## Biografia

El seu pare un farmacèutic originari de Leioa i tenia dos germans. Potser era el propietari de l'empresa importadora d'acers Pablo Barrera SC, constituïda en 1920. Alhora militava en el Partit Republicà Radical d'Alejandro Lerroux.
Quan Ernesto Ercoreca Régil fou destituït com a alcalde de Bilbao fou encarregat pel governador civil de presidir la gestora que es va fer càrrec de l'alcaldia el 9 de setembre de 1934 fins que dimitir el 25 de juny de 1935. El seu mandat es caracteritzà per la inestabilitat i un dels seus magatzems fou cremat. Va dimitir a causa de discrepàncies amb altres membres de la corporació i es va donar de baixa del partit.
Durant la guerra civil espanyola va donar suport al bàndol nacional. Fou condecorat amb la Gran Creu del Mèrit Militar de tercera classe distintiu blanc.

## Referències

* ↑ Esquela mortuòria al diari ABC, 11 d'agost de 1959

## Enllaços externs

* Biografies d'alcaldes de Bilbao 1902-1937 p. 357- 362
* Pablo Barrera Ozámiz a l'Enciclopèdia Basca Auñamendi.
# Pablo Berasaluze Zabala

Pablo Berasaluze Zabala (Berriz, Biscaia, 1977), més conegut com a Berasaluze II —fins al 14 de març de 2013, Berasaluze VIII—, és un antic jugador professional de pilota basca a mà, en la posició de davanter.
Va debutar el 22 de febrer de 1998 al frontó de Bergara i es va retirar l'1 d'octubre de 2016.
El 2013 va disputar la final del campionat per parelles juntament amb Jon Ander Albisu, contra Martinez de Irujo i Zabaleta, però a mig partit va patir una greu lesió (trencament del tendó d'aquil·les) i va haver d'abandonar, quedant així campions la parella d'Aspe Pilota.

## Palmarés

* Subcampió per parelles: 1999
* Subcampió per parelles: 2013
* Campió del torneig Nitro Ciutat de Barcelona: 2013

## Referències

* ↑ «Torneig Nitro». Mundo Deportivo, 06-10-2013.

## Enllaços externs

* (castellà) Fitxa d'Asegarce Arxivat 2009-09-17 a Wayback Machine.
# Mustapha Dahleb

Mustapha Dahleb (Bugia, 8 de febrer de 1952) és un exfutbolista algerià de la dècada de 1970.
Fou internacional amb la selecció d'Algèria amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1982.
Pel que fa a clubs, destacà a CS Sedan, Paris Saint-Germain FC i OGC Nice.

## Referències

* ↑ Été Express : La victoire de l'Algérie, 24 ans plus tard | Soccer | Radio-Canada.ca
* ↑ Mustapha Dahleb a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «Le classements des buteurs toute compétitions confondues depuis 1970» (en francès). PSGstat.fr. Arxivat de l'original el 22 de gener 2018. [Consulta: 12 setembre 2012].
* ↑ «Zlatan Ibrahimovic breaks Paris St Germain record with double». BT Sport, 04-12-2015 [Consulta: 5 desembre 2015].
# PSR J0855-4644

PSR J0855-4644 és un púlsar de la constel·lació de la Vela. Podria estar associat amb el romanent RX J0852.0-4622.

## Referències

* 1 2 George Hobbs «The Parkes Multibeam Pulsar Survey - III. Young pulsars and the discovery and timing of 200 pulsars» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 2003, pàg. 1299–1324. DOI: 10.1046/J.1365-8711.2003.06637.X.

## Enllaços externs

* Simbad
# Papir 117

El Papir 117 (en la numeració Gregory-Aland) designat com $^{117}$${\mathfrak {P}}$, és una còpia antiga d'una part del Nou Testament en grec. És un manuscrit en papir de la Segona epístola als Corintis i conté la part de Corintis 7:6-8,9-11. Ha estat assignat paleogràficament als segles IV i V.
El text grec d'aquest còdex és un representant del Tipus textual alexandrí, també conegut neutral o egipci. Encara no ha estat relacionat amb una categoria dels manuscrits del Nou Testament.
Aquest document es troba en la Universitat d'Hamburg (Inv. NS 1002), a Hamburg.

## Referències

* ↑ P117 Centro de Estudio de los Manuscritos del Nuevo Testamento.
* ↑ Aland, Kurt; Aland; Erroll F. Rhodes (trans.). The Text of the New Testament: An Introduction to the Critical Editions and to the Theory and Practice of Modern Textual Criticism. Grand Rapids: William B. Eerdmans Publishing Company, 1995, p. 99. ISBN 978-0-8028-4098-1.
* ↑ «Liste Handschriften». Institute for New Testament Textual Research. [Consulta: 5 juny 2017].
# Pangènesi

La pangènesi és la teoria defensada per Anaxàgores, Demòcrit i els tractats hipocràtics segons la qual cada òrgan i estructura del cos produïa petit sediments anomenat gèmmules, que per via sanguínia arribaven als gàmetes. L'individu es formaria gràcies a la fusió de les gèmmules de les cèl·lules.

## Pangènesi i evolució

Charles Darwin també sostingué la teoria de la pangènesi per explicar l'herència de caràcters. Aparentement, aquesta teoria aclaria molts fets fonamentals pel sosteniment de la seva teoria evolutiva (González Recio 2004):
* les gèmmules podien alterar-se sota l'acció de les condicions ambientals, donant lloc a variacions individuals aleatòries;
* l'herència dels caràcters adquirits trobava un fonament fisiològic, car les gèmmules recullen els canvis que pateixen les parts de l'organisme de les que procedeixen;
* la mescla de trets podia explicar-se per la mescla de gèmmules, però com que mescla no equival a fusió, es comprenia la reaparició de caràcters atàvics.
Tanmateix, a L'origen de les espècies, Darwin admetia que "les lleis que regeixen l'herència són, en gran part, desconegudes" (p. 64)

### Crítiques a la teoria de la pangènesi

* El 1867 Fleeming Jenkin publicà a la North British Review una recensió de L'origen de les espècies en la que arguïa que l'herència per mescla actua com barrera per la transmissió de les variacions, car tendeix a neutralitzar-les: si només un dels dos progenitors posseeix el nou tret, la mescla del material hereditari esmorteirà la variació, fent-la desaparèixer en poques generacions. Darwin argüí que només les grans variacions es veuen afectades per aquesta objecció, car les variacions lleus resulten molt freqüents en grups amb gran nombre d'individus. L'objecció de Jenkin feu que Darwin insistís en les variacions lleugeres i que rebaixés la importància de l'aïllament geogràfic en l'evolució.
* Francis Galton oposà a la teoria de la pangènesi els resultats d'un experiment: feu transfusions de sang entre conills que no produïren en la descendència els efectes esperats.

## Vegeu també

* Història de la genètica

## Bibliografia

* González Recio, J.L. (2004) Teorías de la vida, Ed. Síntesis, Madrid.
# Palma zamia

La palma zamia (Macrozamia riedlei) és una espècie de gimnosperma de la divisió Cycadophyta, família Zamiaceae. Es troba en sòls laterítics dels boscos de Jarrah i és un endemisme d'Austràlia Occidental. Les llavors d'aquesta planta han estat usades com a aliment per aborígens australians, incloent-hi els noongar. Tanmateix, no es poden menjar crues perquè se'ls ha d'extreure la part verinosa.

## Referències

Gardner, C.A. and Bennetts, H.W. (1956) The Toxic Plants of Western Australia Perth, West Australian Newspapers.

## Enllaços externs

* Hill, K.D. 2003. Macrozamia riedlei. 2006 IUCN Red List of Threatened Species. Downloaded on 22 August 2007.
# Partido Revolucionario de los Trabajadores

«Partido Revolucionario de los Trabajadores» té aquests significats:
* Partido Revolucionario de los Trabajadores (Argentina), partit polític de l'Argentina, el seu braç armat va ser l'Ejército Revolucionario del Pueblo
* Partido Revolucionario de los Trabajadores (Espanya), partit polític d'ideologia comunista d'Espanya
* Partido Revolucionario de los Trabajadores-Izquierda Revolucionaria, organització política comunista espanyola, formada l'estiu del 2002 com a resultat de la fusió del Partido Revolucionario de los Trabajadores i d'Izquierda Revolucionaria
# Paravauxita

La paravauxita és un mineral de la classe dels minerals fosfats, i dins d'aquesta pertany a l'anomenat “grup de la laueíta”. Va ser descoberta l'any 1922 en la mina Siglo Veinte en el municipi de Llallagua de la província de Rafael Bustillo, en el departament de Potosí (Bolívia), sent nomenada així per la seva relació química amb la vauxita.

## Característiques químiques

És un fosfat de ferro i alumini, hidroxilat i hidratat. Tots els minerals del grup de la laueíta en què s'enquadra són fosfats i arsenats del sistema cristal·lí triclínic, sent un dimorf de la metavauxita, d'igual fórmula química però que cristal·litza en monoclínic.

## Formació i jaciments

Es forma com a mineral primari, d'aparició rara, generalment encrostant cristalls de quars en vetes hidrotermals presents en els dipòsits d'estany de Llallagua, en complexos de pegmatites granítiques.
Sol trobar-se associat a altres minerals com: vauxita, metavauxita, wavel·lita, sigloíta, crandal·lita, childrenita o quars.

## Usos

Pot ser extret com a mena del ferro i alumini.

## Referències

* ↑ Gordon, 1922.

## Enllaços externs

* Paravauxita Arxivat 2016-03-05 a Wayback Machine., uned.es.
* Paravauxita, mindat.org.
* Paravauxita, webmineral.com.
* Manual de paravauxita, Mineral Data Publishing.
# Paraveus

Els paraveus (en grec antic: Παραύαιοι, llatí: Paravaei) eren una tribu epirota que limitava amb la dels orestes i vivien a la vall de l'Aoos.
Al tercer any de la guerra del Peloponnès, un grup d'aquest poble dirigit per Oredis, es va unir al comandant lacedemoni Cnemos i van fer diverses incursions per Acarnània sense arribar a poder conquerir Estratos, segons diu Tucídides.
Flavi Arrià, que descriu l'itinerari d'Alexandre el Gran d'Elimea fins a Tessàlia, remarca que Alexandre va passar per Paravea, el país dels paraveus, i que tenia les muntanyes Paravees (actualment Lázari i Smólika), i abraçava tota la vall de l'Aoos fins a Timfea i els molossos.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Paravaei». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 13 desembre 2020].