# Llengües matlatzinca-tlahuica

Les llengües matlatzinca-tlahuica, matlatzinca-ocuilteca-pirinda o matlatitzinca-atzinca-pirinda és un conjunt d'almenys tres llengües o variants lingüístiques de la mateixa macrollengua parlades en el centre de Mèxic. Encara que en el passat el proto-matlatzinca-tlahuica va ser la llengua majoritària d'extenses zones del centre de Mèxic, primer va ser substituït pel nàhuatl i més tard per l'espanyol de tal manera que ara només compten amb uns centenars.

## Distribució i nombre de parlants

En l'actualitat el matlatzinca compta amb un miler de parlants al poble de San Francisco Oxtotilpan i el tlahuica a San Juan Atzingo Arxivat 2009-10-31 a Wayback Machine. per unes poques desenes de persones. Tots dos municipis es troben a l'Estat de Mèxic. A principis de segle també es va parlar a Mexicaltzingo Arxivat 2007-05-13 a Wayback Machine. (Estat de Mèxic) i el pirinda es va parlar a Charo (Michoacán).

## Fonts

Les llengua matlatzinques només s'han descrit adequadament recentment encara que existeix dues gramàtiques del segle xvii, l'Arte doctrional y modo general para aprender la lengua matlatzinca (1638) de Miguel de Guevara i l'Arte de la lengua matlatzinca (1640) de Diego de Basalenque, seguit d'un vocabulari matlatzinca-espanyol espanyol-matlatzinca (1642). Aquests dos arts semblen descriure el matlatzinca de Michoacán o pirinda. Al segle xx Jacques Soustelle va descriure breument aquestes llengües proporcionant dades del nombre de parlants en diverses localitats. Posteriorment R. Escalante i M. Hernández van donar descripcions modernes del matlatzinca.

## Descripció lingüística
### Morfologia

La morfologia nominal usa àmpliament els prefixos, per exemple el nombre singular es marca mitjançant els prefixos we- en els éssers humans i racionals:
    wetowaa 'fill' / wetošuwi 'fillja' (matlatzinca Oztotilpan)
    wema 'home' (matl. Oztotilpan)
    wešu 'dona' (matl. Oztotilpan) / weču 'dona' (tlahuica)
    we$^m$bontani 'sacerdote' (matl. Mexicaltzingo)
En les anteriors formes šu-/ču- és una marca derivativa de gènere femení. Amb els ´éssers inanimats o animats no racionals s'usa freqüentment in- / ni- (i a vegades Ø-):
    insini' gos / inšusini 'gossa' (pirinda)
    ninta 'ull' (matl. Mexicaltzingo)
    inx-äni o äni 'gallina' (matl. Oztotilpan)
En el plural el prefix comú a tots els noms ´ws:
    wema 'home' / nema 'homes' (matl. Oztotilpan)
    weču 'dona' / n$^y$eču 'dones' (tlahuica)

### Comparació lèxica

A continuació es dona una llista de paraules comparades, les vocals dobles indiquen vocals llargues, l'accent en matlatzinca d'Oztotilpan indica to alt, mentre que l'absència d'accent indica to baix:
| | Matlatiznca- Pirinda | Matlatzinca Mexicalzingo | Matlatzinca Oztotilpan | Atzinca- Tlahuica | proto- matlazinca |
| '1' | in-dah-wi | in-da-wi | nrá-wi | *$^n$dá | $^m$bla |
| '2' | i-na-wu | hi-no-wi | te-nó-wi | $^m$no | *-nó-wi |
| '3' | in-yu-hu | hi-šu | ró-šu | p$^ʔ$yu | *-yu/*-šu |
| '4' | in-kuno-wi | in-k'unu-wi | ro-kunhó-wi | gunho | *kunhó |
| '5' | in-kut$^h$aa | in-k$^ʔ$uda | ro-kut$^ʔ$á | kwit$^ʔ$a | *k$^w$i-t$^ʔ$a |
| '6' | in-dah-to-wi | in-da-t$^ʔ$o-wi | nra-tóo-wi | $^m$blâ-ndoho | *$^n$dáh-$^n$tó |
| '7' | inet$^h$owi | ne-to-wi | ne-tóowi | ñe-ndo-ho | *ñe-$^n$to |
| '8' | i-nekuno-wi | i-nek$^ʔ$uno-wi | ne-nkunhó-wi | $^m$ñe-gunho | *ñe-kunhó |
| '9' | i-murahta-dahata | i-maratâ-ndaha | muráta-nrát$^ʔ$a | $^m$bla-tilat$^ʔ$a | |
| '10' | in-daha-ta | in-da-ra | nrá-t$^ʔ$a | $^m$bla-t$^ʔ$a | *$^n$dá-t$^ʔ$a |
| 'cap' | nu | nu | nú | nigwi | *nú(?) |
| 'ull' | nta | nta | tá | ta | *$^n$tá |
| 'nas' | maši | maši | máši | ñu-maš | *máši |
| 'boca' | naa | na | ná | ñu-pi | *ná |
| 'llavi' | | šinĩ | šína | pšina | *šíni |
| 'pell' | | šipari | šipáari | šimbali | *šĩpári |
| 'peu' | moo | mõ | mo | mo | *mo |
| 'sang' | | čihyabi | číhabí | ĵihya | *číhya |
| 'llàgrima' | | čih-ta | škanuta(?) | či-nda | *či-$^n$tá |
| 'moresc' | tatuy | tarui | táʔthuwí | *dat$^ʔ$wi | dat$^ʔ$uu |
| 'moresc molt' | | čini | čini(?) | či | *čini |
| 'nixtamal' | | nišaki | níšáki | ñušak(i) | *níšáki |
| 'truita' | | mewi | mhéwi | mẽ | *mhéwi(?) |
| 'xili' | mii | x-imi | (i)mí | mi | *mí(?) |
| 'tomàquet' | | rumpa | č$^h$úwampa | nipa | |
| 'fesols' | | inaši | č$^h$ə | načii | *či- |
| 'sal' | | t$^ʔ$uši | t$^h$úši | t$^ʔ$uš | *t$^ʔ$úši |
| 'menjar' | tsitsi | tsitsi | sísí | tsints$^i$ | *tsí[tsí] |
| 'magüey' | išumi | inšuni | šuni | dloti | *šuni |
| 'flor' | t$^h$eni | tini | təni | ndoyii | *$^n$tə-ni |
| 'bosc' | | tsaa | pín-sa(a) | ñun-dzaa | *tsaa |
| 'perro' | | tsini | síní | tsi | *tsíní |
| 'cavall' | | paari | pari(?) | bahl(e) | |
| 'gall dindi' | ñah-eni | nax-ini | əni | tam$^ʔ$i | *ini |
| 'camp' | pi-hnomi | noni | pí-ʔnoni | ñuñu | *ʔnoni |
| 'pedra' | | to | (n)to | ndo | *$^n$to |
| 'sol' | in-yahbi | yabi | (in)čutata | t$^ʔ$utata | *yahbi |
| 'lluna' | in-buee | i-mbwii | in-čunéné | t$^ʔ$unana | *$^m$bwi(?) |
| 'estrella' | | tsee | mán-se$^ʔ$e | tee | *tse |
| 'mes' | | mbwii | mbwi(?) | bwi | *$^m$bwi |
| 'any' | | hiči | k$^ʔ$iĵi | k$^ʔ$inĵi | *k$^ʔ$iči |
| 'aigua' | intawi | intawi | intáwi | nda | *$^n$tá-wi |
| 'muntanya' | ineetsi | inhits$^ʔ$i | inhəsi(?) | p$^ʔ$wöts$^e$ | *in-hits$^ʔ$i(?) |
| 'casa' | in-baani | in-mani | báʔni | to | *báʔni |
| 'mercat' | | tetani | tetani | t$^y$eta | *tetani |
| 'sembrar' | tutuhmi | tuni | hoyari(?) | tuhu | *tu- |
| 'nit' | šuemi | šuti | šəni | šu | *šũi(?) |
| 'fred' | ki-tsee | tse | ku-sé | tse | *tsé |
| 'calor' | | pahyabi | páwi | pahya | *pá- |

## Referències

* ↑ Miguel de Guevara (1638): Arte doctrional y modo general para aprender la lengua matlatzinca
* ↑ Jacques Soustelle, 1938.
* ↑ R. Escalante, 1999,
* ↑ Les formes amb interrogant procedeixen de: J. Soustelle, 1938.
* ↑ J. Soustelle, 1938.

## Bibliografia

* Roberto Escalante y Marciano Hernández (1999): Matlazinca de San Francisco Oxtotilpan, Estado de México, dentro del Archivo de lenguas indígenas de México, COLMEX, México DF, ISBN 968-12-0902-8.
* Soustelle, Jacques. «XII: El Matlatzinca (pirinda) y el Ocuilteca». A: La familia lingüística Otomí-Pame de México Central. México DF: Fondo de Cultura Económica, 1938 [1994], p. 303-329. ISBN 968-16-4116-7.