OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Placa commemorativa

Una placa commemorativa és generalment posada sobre un monument, una façana, una font, o dins d'una església.
El seu objectiu és de perpetuar el record d'un esdeveniment al lloc on ha sobrevingut:
* un naixement, vida o defunció d'una persona cèlebre;
* un fet d'armes;
* una commemoració, inauguració;
* homicidis o massacres de persones.
Pot igualment recordar breument, no un esdeveniment, sinó la història del lloc on s'ha posat; en aquest cas té un paper de memòria patrimonial.

## Fotos d'algunes plaques commemoratives

* Retorn del capità Dreyfus a Port Haliguen, a la badia de Quiberon.
* Monument a Cap-hornier.
* Placa commemorativa del primer vol humà en aeròstat, al bosc de Boulogne.
* «Bosquet de la Llibertat», placa en memòria de 165 resistents afusellats pels nazis al Mont Valérien.
* Presó de Kilmainham.
* Casa natal de Marie Curie.
* Placa commemorativa de la massacre del 8 de febrer de 1962 al metro de París.
* Placa indicant el 45è paral·lel nord a Nou Hampshire, als Estats Units.
# Antoniucci Volti

Antoniucci Volti (Albano Laziale, 1 de gener de 1915 - París, 14 de desembre de 1989) fou un escultor francès nascut a Itàlia.
Volti va desenvolupar la seva feina artística com escultor, dibuixant i gravador. Les seves escultures s'inscriuen en la línia de les de Rodin, Bourdelle i sobretot, Maillol –moltes d'elles són relectures de les de Maillol, Les Tres Gràcies en particular–. Tota la seva obra glorifica a la dona i el seu cos:
| « | « Ce qui m’enchante dans un corps de femme, ce sont les rythmes et les volumes. » El que m'encanta dels cossos de la dona, són els ritmes i els volums. | » |
Format entre Niça i París. Les seves obres són primordialment figuratives, seguint un estil naturalista. Va treballar sobretot el nu femení. Va rebre diversos encàrrecs oficials, tot i que de la seva producció només es conserva la posterior a la Segona Guerra Mundial, ja que el seu taller fou destruït durant un bombardeig.

## Obres

* Harmonie,
* La Méditerranée
* Jeune femme allongée sur l'herbe

## Referències

* ↑ «Antoniucci Volti». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ La Méditerranée
* ↑ Jeune femme allongée sur l'herbe
# A Son's Devotion

A Son's Devotion és una pel·lícula muda de l'Éclair American protagonitzada per Alec B. Francis, Clara Horton i Charles E. Davenport. La pel·lícula, de dues bobines, es va estrenar el 26 de novembre de 1913. Es considera una pel·lícula perduda.

## Argument

Eugene Hope, que treballa a la mateixa oficina que el seu fill Robert, és un jugador tant a la borsa com a les curses. Pressionat pels seus corredors per obtenir més marge, roba 1.000 dòlars. El pare descobreix que l'han robat i ataca l’estafador. El fill entra just a temps per evitar que el seu pare sigui colpejat pels amics del jugador. Aviat el banc descobreix que falten diners i els Hope són interrogats. El fill assumeix la culpa i és traslladat a la presó. El pare amaga la notícia a la seva dona, hipoteca la casa i en secret retorna els diners per lo que el fill és alliberat.
Passats uns dies Eugene recau en les apostes i torna a perdre. Preocupat i pressionat per totes bandes, el pare intenta suïcidar-se. La filla intenta arrencar-li la pistola i és ferit accidentalment. Es truca la policia i el fill, creient que la seva mare ha disparat, torna a assumir la culpa. Mentre es troba camí de comissaria intenta escapar i el disparen. El tonen a capturar a casa seva i és a punt de ser endut quan el pare, recupera la consciència i explica la situació. El xoc és suficient per fer que el pari es reformi completament.

## Repartiment

* Alec B. Francis (Eugene Hope)
* Clara Horton (filla d’Eugene)
* Charles E. Davenport (Robert)
* Bert Starkey

## Referències

* 1 2 «A Son's Devotion» (en anglès). Silent Era : Progressive Silent Film List. [Consulta: 25 desembre 2022].
* ↑ «Calendar of independent releases». The Moving Picture World 18, 8, 22-11-1913, pàg. 892.
* ↑ «A Son’s devotion». The Moving Picture World 18, 8, 22-11-1913, pàg. 912.
# Racine (Minnesota)

Racine és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 355 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Racine tenia 355 habitants, 121 habitatges, i 94 famílies. La densitat de població era de 311,5 habitants per km².
Dels 121 habitatges en un 43% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 70,2% hi vivien parelles casades, en un 5,8% dones solteres, i en un 22,3% no eren unitats familiars. En el 15,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,93 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,31.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,4% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 34,1% entre 25 i 44, un 20,3% de 45 a 60 i un 7,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 102,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 53.750 $ i la renda mediana per família de 58.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.607 $ mentre que les dones 28.958 $. La renda per capita de la població era de 19.755 $. Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Racine». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Racine». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Melchor Bravo de Saravia

Melchor Bravo de Saravia i Sotomayor (Sòria, Castella, 1517 - 1577), va ésser el quart virrei oficial del Virregnat del Perú i governador de Xile.
El 1549 va viatjar a Amèrica per fundar la Reial Audiència de Nova Granada i convertir-se en el seu Oidor (qui sentenciava en els pleits i els judicis). Més endavant, va desenvolupar el mateix càrrec a l'Audiència de Lima, des d'on va assumir, en dues ocasions, el govern interí del Virregnat.
En el seu primer govern interí (juliol de 1552 a juliol de 1556), l'Audiència va haver de combatre la rebel·lió de Francisco Hernández Girón contra les Lleis d'Índies, a qui va derrotar el 7 de desembre de 1554 a la batalla de Pucará, essent executat a Lima. Després de finalitzar el seu govern a Lima, va arribar a Xile, per actuar a la Guerra d'Arauco, com a nou governador de la zona.
Les seves campanyes com a governador van anar dirigides contra els pobles indígenes de Xile, els maputxe. Després de nombroses desfetes, Felip II va acceptar la dimissió de Bravo de Saravia el 1573. La seva gestió administrativa s'havia vist molt perjudicada per les depeses bèl·liques al sud i pel fort terratrèmol que va assolar la Concepció, el 1570. El va substituir Rodrigo de Quiroga en el càrrec, el 1575. Dos anys més tard va retornar a Sòria, on va morir a finals de 1577.

## Referències

* ↑ Tamayo Herrera, José. Historia general del Qosqo (en castellà). vol.1. Municipalidad del Qosqo, 1992, p. 216.

## Vegeu també

* Història del Perú
* Llista de virreis del Perú
* Història de Xile
# Naumovo

Naumovo (en rus: Наумово) és un poble de l'óblast de Kaluga, a Rússia, que el 2007 tenia 30 habitants, pertany al districte de Spas-Démensk.

## Referències

* ↑ Населенные места Российской империи в 500 и более жителей с указанием всего наличного в них населения и числа жителей преобладающих вероисповеданий, по данным первой всеобщей переписи населения 1897 г..
# Editorial Ivrea

Editorial Ivrea, és una editorial d'origen Argenti, amb oficines a Buenos Aires, Barcelona i Finlàndia. Va ser fundada el 1997 per Leandro Oberto i Pablo Ruiz. Va començar publicant còmics americans, entre d'altres, The Darknees i Witchblade, aquestes sèries varen tenir molt poc recorregut per la poca acceptació dels lectors. Les sèries Area i Convergencia van ser sèries argentines que van publicar als inicis de l'editorial, malgrat la bona acceptació dels lectors i del fet que Convergencia, estava escrita per Leandro Oberto, president i fundador de l'editorial, es va cancel·lar després de pocs números i sense que mai s'arribés a publicar completa.
En 2019, vint anys després de la seva fundació, l'editorial publica essencialment manga en castellà per Espanya i Argentina, on també publica còmics occidentals, autors argentins clàssics i de més novells. A la seu de l'editorial a l'Argentina, fan traduccions pròpies on si poden trobar paraules de la variant dialectal, castellà riuplatenc, essent la primera a usar-lo en els còmics. Ivréa, és l'editora de la revista Lazer, amb informació d'anime, sèries de còmic, dibuixos animats, pel·lícules d'estrena i clàssiques, amb algunes dosis d'humor.
Una altra publicació de l'editorial fou la revista Zitcom dedicada al cinema i a les sèries argentines i estatunidenques, però a causa de la falta d'acceptació dels lectors la revista es va cancel·lar en el seu número 1.
Un dels fundadors de l'editorial Pablo Ruiz va morir el 2005.

## Referències

* 1 2 3 Andres Alvarez. «IVREA» (en (castellà)). Tebeosfera, 2009. [Consulta: 9 abril 2019].

## Enllaços externs

* Web oficial de l'editorial
* Ivrea a Facebook
# Ahigal de Villarino

Ahigal de Villarino és un municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 |
| 49 | 43 | 42 |
# Ambystoma granulosum

Ambystoma granulosum és una espècie d'amfibi de la família dels ambistomàtids.
Viu en aiguamolls d'aigua dolça i estanys a 3.000 m d'altitud.
Es troba a Mèxic: nord-oest de Toluca.
Es troba amenaçat per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 IUCN (anglès)
* ↑ Amphibian Species of the World 5.4 (anglès)
# Ramon Sales i Amenós

Ramon Sales i Amenós (La Fuliola, l'Urgell 1893 - Barcelona 1936) fou un sindicalista català. Pertanyia a una família d'ideologia carlina i es traslladà a Barcelona de ben jovenet. El 1918 ingressà al Sindicat Mercantil de Barcelona la CNT, però en desacord amb la ideologia llibertària el 1919, amb altres companys del Centre Obrer Legitimista, fundà la Corporació General de Treballadors, més coneguda com a Unió de Sindicats Lliures. Hom l'identifica generalment com a cap d'aquesta organització, que es transformà durant l'època que Severiano Martínez Anido fou governador civil de Barcelona en un sindicat blanc que nodrí les colles de pistolers contra els sindicats únics cenetistes i assassinà dirigents sindicals i advocats sindicalistes.
En proclamar-se la Segona República Espanyola, es traslladà a França. Més tard tornà a Barcelona i intentà, amb poc èxit, reorganitzar el Sindicat Lliure. Fou detingut la primavera del 1936. El 19 de juliol sortí de la presó, però poc després fou detingut per milicians cenetistes i assassinat.

## Referències

* ↑ «Ramon Sales i Amenós». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Baranamtarra (cràter)

Baranamtarra és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 25,5 km de diàmetre. Porta el nom de Baranamtarra, reina de Messopotàmia (fl. segle xxiv aC), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Baranamtarra». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Bronson (Kansas)

Bronson és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 346 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bronson tenia 346 habitants, 147 habitatges, i 93 famílies. La densitat de població era de 318,1 habitants per km².
Dels 147 habitatges en un 31,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,1% hi vivien parelles casades, en un 8,8% dones solteres, i en un 36,1% no eren unitats familiars. En el 34,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 20,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,2% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 24,6% entre 25 i 44, un 24,6% de 45 a 60 i un 17,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.806 $ i la renda mediana per família de 32.656 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.588 $ mentre que les dones 21.563 $. La renda per capita de la població era de 12.332 $. Entorn de l'11,4% de les famílies i el 13,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bronson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bronson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Editorial Les Hores

Editorial Les Hores és un segell editorial català creat el 2016. El seu objectiu principal és publicar novel·les en català que "parlin dels sentiments, les relacions entre les persones i els diversos mons interiors".

## Referències

* ↑ «Nueva editorial en catalán» (en castellà), 26-08-2017. [Consulta: 14 agost 2020].
* ↑ «La nova editorial Les Hores publicarà obres en català contemporànies, intimistes i centrades en la quotidianitat». Arxivat de l'original el 2018-07-05. [Consulta: 14 agost 2020].
# Ahigal de los Aceiteros

Ahigal de los Aceiteros és un municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita amb San Felices de los Gallegos a l'Est, Puerto Seguro al Sud, amb Portugal a l'Oest i La Redonda i Sobradillo al Nord.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 |
| 216 | 183 | 170 |
# Pierra Menta

Pierra Menta és una competició anual d'esquí de muntanya a Arêches-Beaufort a la regió de Beaufort (Savoia) des de 1985. Pierra Menta és una de les tres curses dels Alps més conegudes (les grandes trois de ski de montagne) al costat de Patrouille des Glaciers i Trofeo Mezzalama. Els atletes han de recórrer per una ruta amb un desnivell acumulat d'uns 10.000 metres, comptant baixades i pujades. El recorregut s'ha de completar en equips de dues persones i varia cada any. La distància per les categories joves és més curta.

## 27è Pierra Menta (2012)

Homes
| rànquing | participants | participants |
| | Lorenzo Holzknecht | Manfred Reichegger |
| | Matteo Eydallin | Denis Trento |
| | Pietro Lanfranchi | William Bon Mardion |
| 4 | Valentin Favre | Alexis Sévennec-Verdier |
| 5 | Xavier Gachet | Mathéo Jacquemoud |
| 6 | Yannick Ecoeur | Yannick Buffet |
| 7 | Kílian Jornet Burgada | Marc Pinsach Rubirola |
| 8 | Nejc Kuhar | Filippo Beccari |
| 9 | Tony Sbalbi | Jean Pellissier |
| 10 | Daniele Cappelletti | Davide Galizzi |
Dones
| rànquing | participants | participants |
| | Francesca Martinelli | Roberta Pedranzini |
| | Séverine Pont-Combe | Laëtitia Roux |
| | Gabrielle Gachet | Mireille Richard |
| 4 | Laura Besseghini | Corinne Clos |
| 5 | Valentine Fabre | Nina Cook Silitch |
| 6 | Marta Riba Carlos | Anna Comet i Pascua |
| 7 | Klaudia Tasz | Magdalena Derezińska-Osiecka |
| 8 | Cécile Pasche | Lucia Näfen |
| 9 | Naila Jornet i Burgada | Laurence Hoffman |
| 10 | Anne Petit | Elsa Nodet |

## Referències

* ↑ Pierra Mente, Deutscher Alpenverein.
* ↑ «Pierra Menta 2012». Arxivat de l'original el 2012-04-17. [Consulta: 3 gener 2013].

## Enllaços externs

* Pierra Menta - Lloc web oficial
# Ambystoma velasci

Ambystoma velasci és una espècie d'amfibi de la família dels ambistomàtids que es troba a Mèxic i als Estats Units. Viu als rius, llacs, estanys i aiguamolls d'aigua dolça.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* ↑ «Ambystoma velasci Dugès, 1888». Amphibian Species of the World. [Consulta: 11 agost 2024].
* ↑ «Ambystoma velasci». Integrated Taxonomic Information System ITIS - Report. [Consulta: 11 agost 2024].
* ↑ IUCN «Ambystoma velasci: IUCN SSC Amphibian Specialist Group» (en anglès). The IUCN Red List of Threatened Species 2020, 24-10-2019. DOI: 10.2305/iucn.uk.2020-2.rlts.t62130287a53974804.en.
* ↑ Chalfoun, A. D. «Responses of Vertebrate Wildlife to Oil and Natural Gas Development: Patterns and Frontiers» (en anglès). Current Landscape Ecology Reports, 6, 3, 01-09-2021, pàg. 71–84. DOI: 10.1007/s40823-021-00065-0. ISSN: 2364-494X.

## Enllaços externs

* AmphibiaWeb (anglès)
# Radda in Chianti

Radda in Chianti és un comune (municipi) de la província de Siena, a la regió italiana de la Toscana, situat uns 35 km al sud-est de Florència i uns 15 km al nord de Siena.
Limita amb els municipis de Castellina in Chianti, Castelnuovo Berardenga, Cavriglia, Gaiole in Chianti i Greve in Chianti.

## Evolució demogràfica

* Gràfica d'evolució demogràfica de Radda in Chianti entre 1861 i
* Fonts: ISTAT - Elaboració gràfica de Viquipèdia

## Ciutats agermanades

* Saint Brice, França

## Enllaços externs

* Radda in Chianti - Lloc web oficial (italià)
# Bronquíol

Els bronquíols són els conductes pels quals passa l'aire procedent dels bronquis als alvèols (sacs d'aire dels pulmons), en els quals les branques ja no contenen cartílags o glàndules en la seva submucosa. En ser branques dels bronquis, formen part de la zona de conducció del sistema respiratori. Els bronquíols es divideixen cada vegada més conformant els bronquíols terminals que encara són a la zona de conducció i aquests després es divideixen en els bronquíols respiratoris, més petits, que marquen el començament de la regió respiratòria.
Viccionari
# El raïl del Tramvia de Foc

El raïl del Tramvia de Foc és una obra de Sant Adrià de Besòs (Barcelonès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

El traçat del tramvia el vapor del litoral, el tramvia de foc, de Sant Martí a Badalona que va funcionar entre 1884 i 1964. Creuava el riu per un pont de fusta i era molt voluminós, feia molt de fum i de la caldera, en sortien flamarades. Enllaçava Sant Adrià i Barcelona, arribava fins al carrer Comerç. El 1903 es va electrificar. L'any 1937, en plena Guerra Civil, una riuada s'emportà el pont i els viatgers havien de travessar el riu a peu. El 1944 es va enllestir el pont nou. D'aquesta infraestructura en queden els raïls a la carretera de Mataró. De fet, són el darrer vestigi del pas dels tramvies decimonònics per la nostra ciutat que van contribuir en gran manera al desenvolupament, industrial, social i urbanístic del pla del Besòs.

## Referències

* ↑ «El rail del Tramvia de Foc». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 novembre 2017].
# Ahfir

Ahfir (àrab: احفير, Aḥfīr; amazic estàndard marroquí: ⴰⵃⴼⵉⵔ, Aḥfir) és un municipi de la província de Berkane, a la regió de L'Oriental, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 19.630 persones. Es troba a 25 kilòmetres de l'aeroport d'Oujda-Angads.

## Agermanaments

* Hérouville-Saint-Clair

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
* ↑ «www.herouville.net». Arxivat de l'original el 2012-08-02. [Consulta: 12 novembre 2016].
# Pierre

Pierre (lakota: čhúŋkaške; "fort") és la capital de l'estat de Dakota del Sud, als Estats Units d'Amèrica. Va ser fundada el 1880 i és capital de l'estat des de l'11 de novembre de 1889. Ha estat triada com a capital a causa de la seva posició central dins l'estat.
Amb una població de 14.072 habitants el 2009, és la segona capital d'estat més petita dels Estats Units després de Montpelier, Vermont. És el centre d'una aglomeració la població de la qual s'ha estimat en 19.667 habitants el 2007.

## Referències

* ↑ Ullrich, Jan F. New Lakota Dictionary. 2a edició. Bloomington, IN: Lakota Language Consortium, 2014. ISBN 978-0-9761082-9-0 [Consulta: 16 gener 2015]. Arxivat 2016-10-18 a Wayback Machine.
Capitals d'estat dels Estats Units :
ALMontgomery
AKJuneau
AZPhoenix
ARLittle Rock
CASacramento
CODenver
CTHartford
DEDover
FLTallahassee
GAAtlanta
HIHonolulu
IDBoise
ILSpringfield
INIndianapolis
IADes Moines
KSTopeka
KYFrankfort
LABaton Rouge
MEAugusta
MDAnnapolis
MABoston
MILansing
MNSaint Paul
MSJackson
MOJefferson City
MTHelena
NELincoln
NVCarson City
NHConcord
NJTrenton
NMSanta Fe
NYAlbany
NCRaleigh
NDBismarck
OHColumbus
OKOklahoma City
ORSalem
PAHarrisburg
RIProvidence
SCColumbia
SDPierre
TNNashville
TXAustin
UTSalt Lake City
VTMontpelier
VARichmond
WAOlympia
WVCharleston
WIMadison
WYCheyenne
DCWashington$^1$ Territoris:
ASPago Pago
GUHagåtña
MPSaipan
PRSan Juan
VICharlotte Amalie :
$^1$ Capital federal. :
# Bandera de l'Albiol

La bandera oficial de l'Albiol té la descripció següent:
    Bandera apaïsada de proporcions dos d'alt per tres de llarg, verda, amb el castell de l'escut, d'altura de 7/9 parts de l'alçària de la bandera, blanc i tancat de negre acompanyat de dues creus de Santa Tecla, d'altura 1/3 part de l'alçària del drap i col·locades una a cada costat del castell, blanques.

## Història

Va ser publicada en el DOGC el 29 de novembre de 1991. Està basada en l'escut heràldic de la localitat.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Baix Camp
* Escut de l'Albiol

## Referències

* ↑ «ANUNCI relatiu a l'aprovació de la bandera municipal de l'Albiol.» (pdf). DOGC num. 1524, 15-11-1991. [Consulta: 14 desembre 2009].
# Montferland

Montferland és un municipi de la província de Gelderland, al centre-oest dels Països Baixos. L'1 de gener del 2009 tenia 35.144 habitants repartits sobre una superfície de 106,65 km² (dels quals 0,92 km² corresponen a aigua). Fou creat l'1 de gener de 2005 de la unió dels antics municipis de Bergh i Didam. Limita al nord-oest amb Zevenaar, al nord-est amb Doetinchem, a l'est amb Oude IJsselstreek i al sud-est amb Emmerich.

## Centres de població

Antigament de Bergh
* 's-Heerenberg
* Stokkum
* Zeddam
* Pytor
* Hayvud
* Mozurbord
* Espurt
* Braamt
* Kilder
* Loerbeek
* Beek
* Azewijn
* Vethuizen
* Wijnbergen
Antigament de Didam
* Didam
* Greffelkamp
* Holthuizen
* Lengel
* Loil
* Nieuw-Dijk
* Oud-Dijk

## Administració

El consistori consta de 24 membres, compost per:
* Crida Demòcrata Cristiana, (CDA) 13 regidors
* Partit del Treball, (PvdA) 4 regidors
* Partit Popular per la Llibertat i la Democràcia, (VVD) 3 regidors
* Lokaal Belang Montferland, 2 regidors
* Gemeentebelangen Didam, 2 regidors

## Enllaços externs

* www.montferland.info
# Eduard Pascual i Fàbregas

Eduard Pascual i Fàbregas (Vilanova i la Geltrú, 1897 - Barcelona, 1970) fou un metge i polític català.
Era net del militar carlí Josep Pascual. Militant de la Comunió Tradicionalista i admirador del règim feixista italià, va lluitar a la guerra civil espanyola en el bàndol nacional. En acabar el conflicte fou nomenat cap local de la Falange Española de las JONS a Vilanova i el 1941 fou nomenat alcalde. El seu anticatalanisme furibund, la seva poca rellevància política a la ciutat i la seva dèria d'obligar a tot el jovent a enquadrar-se en el Frente de Juventudes el van enfrontar als sectors de la població catòlics addictes al franquisme. Això provocà que fos substituït durant uns mesos per l'inspector provincial de Falange, López Oliva. Després del seu cessament fou agredit pel fill d'un dels seus enemics polítics, qui fou absolt en el judici.

## Referències

* ↑ Puig i Rovira, Francesc X. «Eduard Pascual i Fàbregas, alcalde fa cinquanta anys». Gran Penya, 01-12-1991, pàg. 62-65.

## Enllaços externs

* Las otras derechas: derechas y poder local en el País Vasco y Cataluña en el siglo XX per Antonio Francisco Canales Serrano, pp. 278-290
* Biografia a xtec.es
| Precedit per: Santiago Díaz Moyano | Alcalde de Vilanova i la Geltrú 1941 - 1943 | Succeït per: Manuel Navarro Carreras |