OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Església monolítica

Una església monolítica o església rupestre és una església feta d'una sola peça o bé d'un únic bloc de pedra. És una de les formes més bàsiques d'arquitectura monolítica.
Solen estar excavades en el sòl o en la cara d'un pujol o turó, i quant a la seua complexitat constructiva són comparables a les construccions edificades.

## Lalibela

Hi ha un conjunt d'11 esglésies a Lalibela, Etiòpia (suposadament creades al segle xii), de les quals, la més famosa és l'església de Sant Jordi (Beta Giyorgis) i té forma de creu. La construí el rei Lalibela, que en el seu moment era cristià. Aquesta església rupestre és un centre de recerca per a arqueòlegs i historiadors que estudien l'antiga civilització. Lalibela és un dels llocs més bells del món declarats Patrimoni de la Humanitat per la Unesco.
Les onze esglésies monolítiques del segle xii, també denominades Nou Jerusalem, se situen en una zona muntanyenca al cor d'Etiòpia, a prop d'un llogaret tradicional amb cases de forma circular. Lalibela és un indret de referència per a la cristiandat etíop, i encara hui és un lloc de peregrinació.
Altres esglésies (a part de Lalibela) al nord d'Etiòpia també s'excavaren a la roca durant la dinastia Zagüe, sobretot a la zona de Tigre, on l'autor Abba Teweldemedhin Yosief (en la seua obra Les esglésies monolítiques de Tigre) en comptabilitzà més de 120, i tres quartes parts d'aquestes continuen en ús.

## Altres esglésies

Hi ha un cert nombre d'esglésies monolítiques en altres llocs del món. Cap, però, no té les parets exteriors exemptes com a Lalibela i semblen més monestirs rupestres, consistents en túnels construïts a la roca. Com ara:
* Les esglésies rupestres d'Ivànovo, Bulgària, a prop de Russe.
* Església a Aubatèrra, estat francés.
* Esglésies rupestres a Valderredible a Cantàbria, península Ibèrica.
* Església a Sent Milion, estat francés.
* Església de Temppeliaukio, a Hèlsinki, Finlàndia.
* Les esglésies rocoses de Capadòcia, Turquia, que en són més d'un miler i moltes en tenen extraordinaris exemples de pintures murals romanes d'Orient que representen tant el classicisme acadèmic de l'art romà d'Orient com l'estil popular arcaic.

## Referències

* ↑ «Rock-Hewn Churches, Lalibela». UNESCO Culture Sector. [Consulta: 8 gener 2013].
* ↑ Ghelawdewos Araia, La Magnificencia de Aksum: Revisando la civilización etíope

## Vegeu també

* Arquitectura rupestre i arquitectura monolítica.
* Petra.

## Enllaços externs

* Article sobre l'abadia de Saint-Roman.
* Pàgina web de l'abadia de Saint-Roman (en francés i anglés).
* Pàgina web sobre monuments monolítics (en francés).
# Houdeng-Goegnies

Houdeng-Goegnies és un antic municipi de Bèlgica, a la província d'Hainaut de la Regió valona que el 1977 va integrar-se a la ciutat de La Louvière. El 1996 tenia 8499 habitants.

## Història

El primer esment escrit del poble data del 1100. L'ortografia del nom roman força incerta, tant com la seva etimologia. Provindria del llatí Hosdinium que significaria hostal. Altres pensen que provingui del mot houx (grèvol). Goegnies provindria del llatí Gœius, un latifundista romà. L'únic element cert és la trobada de vestigis romans al territori del poble.
Succesivament, feia part dels territoris de les abadies de Saint-Feuillien du Rœulx, d'Aulne, de Saint-Denis-en-Broqueroie i de Bonne Espérance.
La riquesa agricultural (i més tard mineral) va suscitar la cobejança de molts: la casa dels Rœulx-Hainaut, dels senyors del Sart, de la Puissance et de Houdeng i per fi la casa de de Croÿ (1432-1796) quan els revolucionaris francesos van annexar el territori i abolir la noblesa.

## Economia

Ja es troben traces de l'explotació de mines de carbó des del 1299. A la revolució industrial, va caldre mitjans de comunicació de capacitat més llarga. Al segle xix va decidir-se de connectar aquest conca minera mitjançant el canal del Centre, quan la capacitat del riu Haine i del Thirau s'adveraven insuficients.

## Referències

* ↑ Sandrine Place, «Monographie de La Louvière - commune de Houdeng-Goegnies» Arxivat 2013-04-18 a Wayback Machine.
# Campionat internacional d'esgrima de 1935

El Campionat internacional d'esgrima de 1935 fou la tretzena edició de la competició que en l'actualitat es coneix com a Campionat del Món d'esgrima. Es va disputar a Lausana.

## Resultats
### Resultats masculins

| Proves | Or | Plata | Bronze |
| Floret individual | Edward Gardère | Giorgio Bocchino | Gustavo Marzi |
| Floret per equips | ItàliaGiorgio Bocchino Giulio Gaudini Gustavo Marzi Giuliano Nostini Ugo Purcaro Ciro Verratti | França René Bondoux René Bougnol André Gardère Édward Gardère René Lemoine | HongriaBéla Bay Pál Dunay Aladár Gerevich János Hajdú Ferenc Idranyi Lajos Maszlay |
| Sabre individual | Aladár Gerevich | Imre Rajczy | László Rajcsányi |
| Sabre per equips | HongriaTibor Berczelly Aladár Gerevich Endre Kabos Lajos Maszlay László Rajcsányi Imre Rajczy | ItàliaGiulio Gaudini Gustavo Marzi Aldo Masciotta Aldo Montano Vincenzo Pinton Emilio Salafia | AlemanyaJulius Eisenecker Hans Esser August Heim Heinrich Moos Richard Wahl |
| Espasa individual | Hans Drakenberg | Paul Deydier | Saverio Ragno |
| Espasa per equips | FrançaGeorges Buchard Philippe Cattiau Marcel Desprets Paul Deydier Michel Pécheux | SuèciaGustav Almgren Hans Drakenberg Gustaf Dyrssen Carl Gripenstedt Bertil Uggla Carl Johan Wachtmeister | AlemanyaEugen Geiwitz Heinz Heigl Siegfried Lerdon Stefan Rosenbauer |

### Resultats femenins

| Proves | Or | Plata | Bronze |
| Floret individual | Ilona Elek | Ellen Preis | Jenny Addams |
| Floret per equips | HongriaErna Bogáti Ilona Elek Margit Elek Györgyné Rozgonyi Ilona Vargha | ÀustriaElisabeth Grasser Hilde Misof Ellen Preis Frieda von Gregurich Fritzi Wenisch | AlemanyaHedwig Haß Henni Jüngst Olga Oelkers Leni Oslob |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Hongria | 4 | 1 | 2 | 7 |
| 2 | França | 2 | 2 | 0 | 4 |
| 3 | Itàlia | 1 | 2 | 2 | 5 |
| 4 | Suècia | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 5 | Àustria | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 6 | Alemanya | 0 | 0 | 3 | 3 |
| 7 | Bèlgica | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 8 | 8 | 8 | 24 |

## Referències

* ↑ The Guinness Encyclopaedia of Sports Records & Results. Fencing World Championships, pages 165-167. Guinness Superlatives Ltd, 1987. ISBN 0-85112-492-5.
* ↑ Medaller de floret
* ↑ Medaller d'espasa
* ↑ Medaller de sabre
* ↑ Medaller femení de floret
# Dumas (Texas)

Dumas és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 13.747 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Dumas tenia 13.747 habitants, 4.755 habitatges, i 3.675 famílies. La densitat de població era de 1.034,6 habitants/km².
Dels 4.755 habitatges en un 42,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,6% hi vivien parelles casades, en un 9,2% dones solteres, i en un 22,7% no eren unitats familiars. En el 19,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,85 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,29.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,3% tenia menys de 18 anys, un 8,9% entre 18 i 24, un 28% entre 25 i 44, un 18,7% de 45 a 60 i un 12,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.147 $ i la renda mediana per família de 39.652 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.833 $ mentre que les dones 19.967 $. La renda per capita de la població era de 16.180 $. Aproximadament el 8,7% de les famílies i el 12,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Dumas». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Dumas». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Negrar

Negrar és un municipi de la Província de Verona, al Vèneto (Itàlia), amb 17.089 habitants, a la plana del Valpolicella. Està ubicada a 110 quilòmetres de Venècia i a 12 de Verona. És una vila agrícola que produeix vi, cireres, i altres fruits. Entre els vins destaquen el Valpolicella, Amarone i el Recioto. Des del 2006 s'hi organitza cada anys el premi literari Emilio Salgari, per guardonar la literatura d'aventures.
En temps prehistòrics, va ser el centre dels Arusnati, una població poc coneguda de possibles orígens mixtes. A l'Edat Mitjana va ser una ciutat lliure fins que va ser adquirida per l'Scaliger de Verona, al segle xiv. Posteriorment va formar part de la República de Venècia.

## Llocs d'interés

* Vil·la Rizzardi Guerrieri
* Vil·la Bertani-Mosconi

## Persones

* Emilio Salgari (1862-1911), escriptor

## Referències

* ↑ «Negrar». A: Enciclopèdia Treccani (en italià).
* ↑ «Negrar» (en italià, anglès). Província de Verona. Arxivat de l'original el 2016-12-20. [Consulta: desembre 2016].
# The Panthers Fútbol Club

The Panthers Fútbol Club és un club de futbol de la ciutat de Malabo, Guinea Equatorial.

## Palmarès

* Copa equatoguineana de futbol:
** 2012, 2013

## Referències

* ↑ The Panthers at ZeroZero.pt(portuguès)
* ↑ «Equatorial Guinea - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Can Ferrers de Baix

Can Ferrers de Baix és una masia del municipi de Matadepera (Vallès Occidental) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La masia de Can Ferrers de Baix es troba en un bon estat de conservació i està integrada en una de les moltes urbanitzacions nascudes en el darrers anys a Matadepera. Aquesta masia presenta la disposició típica de les cases de pagès dels voltants, amb la casa principal seguint una distribució basilical, amb una nau central i dues naus laterals. Així mateix succeeix amb l'alçat, la planta baixa, el pis o planta noble i, sota teulada, les golfes.
El mas es troba dins d'un barri o un clos tancat al qual s'accedeix a través d'una porta coberta amb una petita teulada amb vessant a dues aigües. La teulada de la casa, també a dues aigües, és perpendicular al frontis. El ràfec mostra una petita decoració geomètrica a tot el voltant. Les finestres de les façanes laterals presenten els llindars de pedra. A la part posterior de la casa s'aixeca un altre cos annex al principal, la porta, de forma arquitravada, s'obre a l'exterior del clos. En els murs encara podem veure una filera de petites finestres, com espitlleres, que evidencien la seva funció defensiva. La factura dels murs, excepte el frontis que és arrebossat, és de petits còdols barrejats amb morter, reservant les pedres més grans per a les cantoneres de l'edifici. A la part annexa hi havia l'oficina d'informació de la urbanització "Les Pedritxes" i es desconeix si roman avui dia.

## Història

Sota el nom de Can Ferrers es coneixen dos masos. Can Ferrers de Dalt va ser el mas originari, datat a les darreries del segle xiv. Posteriorment, i en una data desconeguda es construí Can Ferrers de Baix, possiblement pel mal estat del casal primitiu, tots dos sota la propietat de la mateixa persona i amb la mateixa extensió de terres i zones de cultiu. Avui dia els dos masos formen part de la urbanització "Les Pedritxes", promoguda pel seu actual propietari, Antoni Barata. La documentació existent no fa referència específica a cap d'aquests dos masos, sinó que adreça el nom genèric de Can Farrés.

## Referències

* 1 2 3 «Can Ferrers de Baix». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 novembre 2015].
# Drop shadow

En el disseny gràfic, una drop shadow (ombra caiguda) és un efecte visual que consisteix en un element de dibuix que imita l'ombra d'un objecte, donant la impressió que l'objecte sobresurt per sobre dels objectes que hi ha al darrere. El desplegament sovint s'utilitza per a elements d'una interfície gràfica d'usuari, com ara finestres o menús, i per a text simple. L'etiqueta de text per a les icones dels escriptoris de molts entorns d'escriptori té una ombra, ja que aquest efecte distingeix amb eficàcia el text de qualsevol fons de color que pugui estar al davant.
Una manera senzilla de dibuixar una ombra d'un objecte rectangular és dibuixar una zona grisa o negra per sota i desplaçar-se cap a l'objecte. En general, una ombra és una còpia en negre o gris de l'objecte, dibuixada en una posició lleugerament diferent.

## Augment del realisme

El realisme es pot augmentar entre altres maneres:
* Enfosquint els colors dels píxels on cau l'ombra en lloc de fer-los grisos. Això es pot fer amb una combinació alpha de l'ombra amb l'àrea on es fa servir.
* Suavitzant les vores de l'ombra. Això es pot fer afegint un desenfocament de Gauss al canal alfa de l'ombra abans de barrejar-lo..

## Referències

* ↑ Kelly Kordes Anton; John Cruise QuarkXPress 8: Essential Skills for Page Layout and Web Design. Peachpit Press, 27 maig 2009, p. 51–. ISBN 978-0-321-64887-7.
* ↑ Olav Martin Kvern; David Blatner Real World Adobe InDesign CS2. Peachpit Press, 2006, p. 370–. ISBN 978-0-321-32202-9.
* ↑ Chris Botello. Adobe Photoshop CS5 Illustrated. Cengage Learning, 30 agost 2010, p. 70–. ISBN 0-538-47781-4.

## Enllaços externs

* Drop shadow definition Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a About.com
# Esculls de Gunnbjörn

Els esculls de Gunnbjörn (Gunnbjarnarsker) van ser un grup de petits illots situats entre Islàndia i Groenlàndia descoberts per Gunnbjörn Ulfsson al segle ix. Esdevingueren un lloc de parada popular per als vaixells que viatgen a Groenlàndia i es va fer un breu intent d'establir una colònia pel 970. Snæbjörn Galti els va visitar al voltant de 978. Un intent posterior va tenir èxit i per 1391 hi havia 18 granges a les illes. Aparentment en 1456, segons el mapa de Ruysch de 1507, les illes eren "totalment cremades", segons sembla havien estat destruïdes per una erupció volcànica. Ivar Bardsen les esmena al seu treball "Descripció de Groenlàndia al segle xiv." En els mapes posteriors, tan tard com 1700, com al "Pascaert van Groenlandt" de Jan van Keulen, els bancs de sorra formats per les restes de l'explosió foren assenyalats amb el nom "Gombar Scheer".
La ubicació de les antigues illes no és exactament coneguda. El capità Graah dona la seva posició a 65° N, 30° O﻿ / ﻿65°N,30°O﻿ / 65; -30, però sembla més encertada la posició 69° N, 17° O﻿ / ﻿69°N,17°O﻿ / 69; -17.

## Referències

* ↑ Ramsay, Raymond. «Appendix II: Sunken Islands near Iceland». A: No Longer on the Map. Nova York: Viking Press, 1972, p. 246–7. ISBN 0-670-51433-0.
* ↑ «The Voyages of the Zeni». The Geographical Magazine, 1, 01-04-1874, pàg. 25. «Insula hæc Anno 1456 fuit totaliter combusta»
* ↑ Richard Henry Major. «Introduction». A: THE VOYAGES OF NICOLO AND ANTONIO ZENO. Hakluyt Society, 1873, p. lxxvi. «The shoal was represented as full sixty miles long from north to south and about twenty five miles broad from east to west The soundings at the north and south ends were both twenty five fathoms while the nearest soundings northwards were seventy eighty and one hundred fathoms.»
* ↑ Rupin, Charles. Les idées économiques de Sully et leurs applications à l'agriculture, aux finances, et à l'industrie (en francès). Ayer, 1970, p. 75–76. ISBN 0-8337-3096-7.
* ↑ Richard Henry Major. «Introduction». A: THE VOYAGES OF NICOLO AND ANTONIO ZENO. Hakluyt Society, 1873, p. lxxiv.
* ↑ «List of names of places in Greenland». A: A Selection of Papers on Arctic Geography and Ethnology: Reprinted, and Presented to the Arctic Expedition of 1875. Londres: John Murray, 1875, p. 204.
# Bapska

Bapska és una localitat de Croàcia situada dins de la ciutat de Ilok, comtat de Vukovar-Srijem. Es troba a una altitud de 147 msnm a 324 km de la capital nacional, Zagreb.

## Demografia

Al cens 2011 el total de població de la localitat va ser de 928 habitants.
* Gràfica de població de Bapska 1857-2011
# Camí de Monistrol de Calders al Coll

El Camí de Monistrol de Calders al Coll és una pista forestal en algun tros i un corriol en d'altres dels termes municipals de Monistrol de Calders i de Granera, a la comarca del Moianès.
El camí arrenca de la Urbanització Masia del Solà, de Monistrol de Calders, a la confluència dels carrers del Pla de Trullars i de Bonavista, va a cercar l'extrem meridional de la urbanització, des d'on, fent nombroses ziga-zagues, s'adreça cap a llevant. Deixa al nord-est el Clot de la Casanova i les restes de la masia de la Casanova, i va resseguint tots els Solells de la Casanova, a la dreta del torrent de la Baga de l'Om.
Quan arriba a la Baga de l'Om torç cap al sud per anar a cercar el costat de llevant de la carena que corona la Baga de l'Om i els Pins del Julià, que deixa a ponent, i s'enfila fins al Collet de la Baga de l'Om. Al cap de poc arriba al Pla de Trullars, des d'on per l'extrem nord-est del Serrat del Trompa, on hi ha la Pedrera del Tasar, va cap al nord-est, per, després d'un parell de revolts, pujar al capdamunt de Trullars, on arriba al seu punt més elevat, 701,5 metres d'altitud.
Sense arribar del tot dalt de Trullars, comença a davallar cap al sud-est, passa per un tram que conserva una antiga calçada empedrada, supera l'extrem nord del Serrat dels Ermots del Coll, i arriba al cap d'una forta baixada a la masia del Coll. Aquesta calçada empedrada podria ser un antic camí romà o altmedieval, possiblement el Camí ral de Manresa a Girona.

## Referències

* ↑ ERILL I PINYOT, Gustau, GUAL I PURTÍ, Jordi (fotografies) i MANENT I ORISTRELL, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: El poble dels pagesos enginyers. Moià-Monistrol de Calders: Gràfiques Ister. Ajuntament de Monistrol de Calders, 2006. (Col·lecció Pedra i aigua, 1). DL. B-54.339/2006

## Bibliografia

* PERARNAU I LLORENS, Jaume i PIÑERO I SUBIRANA, Jordi. Monistrol de Calders. La seva història i el seu patrimoni. Monistrol de Calders: Ajuntament de Monistrol de Calders, 1993. Sense ISBN.
# Déu de la nit

El déu de la nit és una divinitat que personifica la nit o la foscor (a vegades es divideix aquest paper en dos) present a múltiples mitologies. Quan s'entén el panteó com un conjunt format per parelles primordials, la deessa de la nit adopta forma femenina i s'oposa al déu del sol masculí, encarregat del dia. Els déus de la nit poden estar aliats amb els déus ctònics, ja que ambdós es mouen en l'obscuritat, o amb el déu de la lluna (amb qui en determinades mitologies s'han fusionat).
Alguns déus de la nit:
* Neftis, deessa egípcia
* Aritimi, de la mitologia etrusca
* Nyx, entre els grecs
* Ratri, a l'hinduisme
* Nótt, del panteó nòrdic

## Referències

* ↑ Thomson de Grummond, Nancy (2006). Etruscan Myth, Sacred History, and Legend. University of Pennsylvania Museum of Archaeology and Anthropology
# Giuditta Pasta

Giuditta Pasta, nascuda Negri (Saronno, 26 d'octubre de 1797 - Blevio, província de Como, 1 d'abril de 1865), va ser una soprano italiana.
Va debutar l'any 1815 a La Scala de Milà i el mateix any es va casar amb un advocat, tenor afeccionat, Giuseppe Pasta. Va imposar-se als escenaris italians, així com a París i a Londres, més pel seu carisma personal que per la seua veu, de la que es diu que mancava de puresa i perfecció tècnica. No obstant això, va superar les seues rivals amb les armes de la seua capacitat dramàtica, el seu fraseig i una gran extensió vocal. Va destacar en el papers de Bellini, Donizetti i Rossini, que se li adaptaven perfectament. Va estrenar l'òpera Norma, de Bellini, en el paper titular. També va crear el paper principal d'Anna Bolena de Donizetti a Milà (Teatro Carcano, 1830) i Amina (La sonnambula, 1831, Milà).
La seua tessitura estava més prop d'una mezzosoprano. Després de quasi quinze anys de carrera, va passar del registre de mezzosoprano al de soprano. Però l'esforç que va imposar a la seua veu en cantar en el registre agut, que no li era naturalment apropiat, li va arruïnar aviat les cordes vocals. A partir de 1833 va començar a rebre crítiques devastadores, que estimaven que la seua veu estava esgotada. Es va retirar l'any 1837, als 40 anys. Des de llavors cantà rares vegades, perquè la seva veu havia caigut molt. No obstant això, encara es feu aplaudir a Londres (1837) i a Sant Petersburg (1840).
# Fujitsu

Fujitsu Limited| (en japonès: 富士通株式会社Fujitsū) és una empresa multinacional amb seu a Tòquio, al Japó. és la tercera companyia del món, mesurada en ingressos, en serveis d'indústria i tecnologia (després d'IBM i Hewlett-Packard).
Fujitsu principalment produeix productes informàtics però també ella i les seves companyies associades ofereixen serveis i productes per a ordinadors personals, telecomunicacions i microelectrònica. Té uns 172.000 empleats i els seus productes i serveis estan disponibles en uns 70 països.

## Història

Fujitsu es va fundar el 20 de juny de 1935 sota el nom de T Fuji Tsūshinki Seizō (en japonès:富士通信機製造) una empresa sorgida de la Fuji Electric Company, i aquesta era una joint venture entre la Furukawa Electric Company i el conglomerat alemany Siemens fundat el 1923. Malgrat la seva connexió amb el zaibatsu Furukawa, Fujitsu escapà de l'ocupació aliada del Japó pràcticament il·lesa.
El 1954, Fujitsu fabricà el primer ordinador del Japó, el FACOM 100, i el 1961 el FACOM 222 ja amb transistors. El 1967, el nom oficial de la companyia va canviar a la contracció Fujitsū (en japonès:富士通).

## Notes

* 1 2 «Fujitsu at a Glance». Arxivat de l'original el 2014-03-13. [Consulta: 30 gener 2012].
* ↑ «Management: FUJITSU».
* ↑ «Fujitsu Data Book 2010».
* ↑ "FY 2010 Full-Year Financial Results", Fujitsu Limited website, October 31, 2011
* ↑ "Japan All Contacts." Fujitsu. Retrieved on May 19, 2009.
* ↑ «Services Top 100: The World's Largest IT Services Companies (2009)». Services Top 100, February 23, 2010.
* ↑ Official Fujitsu history

## Referències

* Reuters.com, CEO Bilall Taghdi

## Enllaços externs

* Fujitsu
* Fujitsu-general.com, Fujitsu General
* Chipdb.org, Pictures of Fujitsu-made CPU
# Neferkare IV Khendu

Neferkare IV Khendu fou un faraó de la dinastia VII. El seu nom, Neferkare, vol dir "Bonica és l'ànima de Ra"; i Khendu, que fou el seu nom de naixement, es pot traduir com "El que camina a salts" o "El de les passes llargues". Només és conegut per la llista d'Abidos.

## Referències

* ↑ Lundström, Peter. «Neferkara Khendu in hieroglyphics» (en anglès). [Consulta: 3 gener 2023].
* ↑ «Egyptian Journey 2003: History: King Lists: Abydos King List». [Consulta: 3 gener 2023].
# Temple de Siptah

El Temple de Siptah és un temple de la zona de la necròpolis de l'oest de Luxor, entre el temple de Tuthmosis III i el Ramesseum (de fet abans d'aquest hi havia el Temple d'Amenhotep II). Fou construït pel faraó de la Dinastia XIX Siptah. S'hi van trobar uns dipòsits del faraó i del canceller Bai. Al sud hi ha el temple de la seva dona Tawosret o Tausert que està destruït (després del Ramesseum segueix el temple de Tuthmosis IV i després el de Tawosret).
# Estació de Brompton Road

Piccadilly line :
Brompton Road és una estació tancada del metro de Londres de la línia Piccadilly. Es troba entre Knightsbridge i South Kensington. L'estació es trobava entre Brompton Road i Cottage Place i es va obrir el 1906 per Great Northern, Piccadilly and Brompton Railway (GNP&BR).