OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Achille Lauro (creuer)

L'Achille Lauro va ser un transatlàntic amb base a Nàpols, (Itàlia). Va ser construït entre 1939 i 1947 amb el nom de Willem Ruys, com a vaixell de línia de passatgers per a l'empresa Rotterdamsche Lloyd. El 1965 va ser venut a la Flotta Lauro Line, o Star Lauro, (en l'actualitat MSC Cruises) i canvià el nom a Achille Lauro (el nom del propietari de la naviliera). Aquest vaixell és recordat sobretot pel seu segrest l'any 1985. Posteriorment, el 1994, es va incendiar i va acabar enfonsant-se en l'oceà Índic davant de les costes de Somàlia.

## Bibliografia

* Antonio Cassese, Il caso Achille Lauro. Terrorismo politica e diritto nella comunità internazionale, Roma, Editori Riuniti, 1987, ISBN 88-359-3117-7.

## Enllaços externs

* A Hijack on the High Seas, The Achille Lauro (anglès)
# Alda Ferrándis Aba-Omahet

Alda Ferrándis Aba-Omahet (1238-1299/1300) va ser una senyora del llinatge valencià dels Arenós. Era filla del Saiyid Abú Zayd i Maria Ferrandis. Alda era germana de Sancho Ferrandis i de Fernando Pérez (1237-1262).

## Matrimonis i descendents

Es casà el 1242 amb Blasco Eximénis d'Arenós dit "el Major" (?-1273/1274), fill d'Eximén Pérez d'Arenós, amb qui tingué:
* Gonçalbo Eximénez d'Arenós.
* Teresa Eximénez d'Arenós i Ferrándis, promesa amb Blasco d'Alagón, fill de Blasco II d'Alagón.
* Blasco Eximénez d'Arenós i Ferrándis.
* Sança Eximénez d'Arenós i Ferrándis.
* Ferrando Eximénez d'Arenós, el 1301 vengué Villamalur, Ayódar i Torralba del Pinar i el 1303 s'uní a la Companyia Catalana d'Orient de Roger de Flor.
* Arbre genealógic d´Alda FerrandisEstefania Eximénez d'Arenós i Ferrándis.
* Elvira Eximénez d'Arenós i Ferrándis, monja.
* Mayor Eximénez d'Arenós i Ferrándis, monja.
* Eximén Pérez d'Arenós i Ferrándis.
Es casà en segones núpcies abans del 3 de juny de 1286 amb Pere Jordán de la Peña, Sr. de Rodén i Lumpiach que va participar en les guerres de la Unió Aragonesa entre el 1283 i 1300.

## Possessions

El 1258 posseïa Xest i el dot.
El 6 novembre del 1267 el concejo de Terol autoritza un nou poblament en Albentosa; perden aquesta propietat que posseïa amb Blasco.
El 12 de març del 1268 (amb Blasco): Mallec, Villamalefa, Villahermosa, Cortes, llocs del riu Millars, Bueynegro amb els seus termes i altres llocs del senyoriu del Castell d'Arenós.
Penja d'un pergamí en què A. (Arnau de Peralta) bisbe de Saragoça y lo Capitol de la església de Sant Salvador, per consideració a la devoció de don Blasch Exemen, senyor de Arenos, y de sa muller dona Alda, los hi concedexen la mitat dels delmes de les esglesies y viles de Arenoso, Villamalea, Villafermosa, Cortes, bove nigro, Andilla, Villamalur, Ayodar... datat a Saragoca a 6 de desembre de 1269.
En el testament del 1299 reparteix les seues possessions d'Arenós, Arañuel, Cirat, Toga, Villahermosa, Villamalefa i Sucaina.

## Referències

* ↑ Escolano, Gaspar. Decadas de la historia de la insigne, y coronada ciudad y reino de Valencia (en castellà). vol 2. Terraza, Aliena y compañia, 1879, p. 312.

## Bibliografia

* Arbre genealògic dels Arenós (castellà)
* Diplomatari d'Alda Ferrandis i dels Arenós
# Albisola Superiore

Albisola Superiore (en ligur Arbisöa 0 d'äto d'Arbissêua) és un comune italià, situat a la regió de la Ligúria i a la província de Savona. El 2015 tenia 10.163 habitants.

## Geografia

Té una superfície de 28,68 km² i les frazioni d'Ellera i Luceto. Limita amb Albissola Marina, Cairo Montenotte, Celle Ligure, Pontinvrea, Savona i Stella.

## Evolució demogràfica

* Gràfica d'evolució de Albisola Superiore entre 1861 i 2011
* Font: ISTAT

## Història

El seu nom romà era Alba Docilia, i la ciutat només l'esmenta la Taula de Peutinger, que la situa a la via de la costa que anava de Gènova a Vada Sabata. Les distàncies que indica la Taula estan malmeses, però se sap que estava situada on ara hi ha Albisola Superiore. Es creu que el nom Docilia correspon al d'una tribu lígur que vivia a la zona.

## Persones il·lustres

* Juli II (1443 - 1513), papa

## Referències

* ↑ DD.AA. Dizionario di toponomastica. Storia e significato dei nomi geografici italiani. Torí: UTET, 2006, p. 15-16.
* ↑ Frisoni, Gaetano. Nomi propri di città, borghi e villaggi della Liguria del Dizionario Genovese-Italiano e Italiano-Genovese. Gènova: Nuova Editrice Genovese.
* ↑ «[ttp://demo.istat.it/bil2015/index04.html Dato Istat]», 31-12-2015.
* ↑ Smith, William (ed.). «Alba Docilia». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 2 desembre 2023].
# Njarðvík

Njarðvík és una petita ciutat (kaupstaðir) d'Islàndia, d'uns 2900 habitants. EStà situada a l'oest de la península de Reykjanes, la més austral de l'illa. Es tracta d'una tranquila ciutat portuària la principal indústria de la qual és la pesca. Njarðvík pertany, juntament amb Keflavík, des de 1994, al municipi de Reykjanesbær.
L'edifici més famós de Njarðvík és l'església de formigó de Ytri-Njarðvíkurkirkja, que va ser construïda l'any 1979 per Ormar Þór Guðmundsson i Örnólfur Hall. En la part més antiga de la ciutat hi ha una església de pedra que es diu Innri-Njarðvíkurkirkja i va ser construïda el 1886.

## Clima

Paràmetres climàtics mitjans de Njarðvík :
| Mes | Gen. | Feb. | Mar. | Abr. | Mai. | Jun. | Jul. | Ago. | Set. | Oct. | Nov. | Des. | Anual |
| Temperatura diària màxima °C (°F) | 2 (35,6) | 2 (35,6) | 3 (37,4) | 5 (41) | 8 (46,4) | 11 (51,8) | 12 (53,6) | 12 (53,6) | 9 (48,2) | 6 (42,8) | 4 (39,2) | 2 (35,6) | 6 (42,8) |
| Temperatura diària mínima °C (°F) | −2 (28,4) | −2 (28,4) | −1 (30,2) | 0 (32) | 3 (37,4) | 6 (42,8) | 8 (46,4) | 8 (46,4) | 5 (41) | 2 (35,6) | 0 (32) | −1 (30,2) | 2 (35,6) |
| Precipitació total mm (polzades) | 99 (3,9) | 97 (3,8) | 97 (3,8) | 74 (2,9) | 66 (2,6) | 64 (2,5) | 64 (2,5) | 86 (3,4) | 94 (3,7) | 114 (4,5) | 109 (4,3) | 112 (4,4) | 1.077 (42,4) |
| Font: ||||||||||||||

## Enllaços externs

* Web municipal de Reykjanesbær (en islandès)
# Cubillos

Cubillos és un municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 453 | 414 | 398 | 392 |
# Iñaki Aguirre Barañano

Iñaki Aguirre Barañano (Bilbao, 1936) és un economista i polític basc. Llicenciat en la Facultat de la Universitat del País Basc en 1960, fou membre de ROAC, president del Col·legi Basc d'Economistes (1980-1983) i vicepresident del Consell General dels Col·legis d'Economistes de l'Estat (1983-1984). Ha estat president de la Caixa d'Estalvis de Biscaia i assessor d'empreses.
Com a polític ha militat en el Partit Nacionalista Basc, i fou escollit senador per Biscaia a les eleccions generals espanyoles de 1986 i 1989.

## Referències

* ↑ Fitxa del Senat, III Legislatura
* ↑ Fitxa del Senat, IV legislatura
# Damis

Damis és el nom dels següents personatges:
* Damis de Messènia, pretendent al tron de Messènia i darrer comandant en cap de Messènia
* Damis d'Atenes, ambaixador atenenc
* Damis, filòsof epicuri grec
* Damis de Nínive, escriptor assiri.
* Damis (mitologia), gegant fill de Gea
# Francesco Antonio Zaccaria

Francesco Antonio Zaccaria (Venècia, 1714 - Roma, 1795) fou un historiador italià, jesuïta. Va deixar un gran nombre de manuscrits i impreses més de cent obres entre els quals destaca una Història d'Itàlia en 14 volums publicada a Mòdena el 1751-1757.

## Referències

* ↑ Enciclopedia Hispano-Americana (en castellà), 1909. «editada entre 1909 i 2004 en 72 volums originals i 34 apèndixs.»
# Juan Torres Sala de Orduña y Feliu

Juan Torres Sala de Orduña y Feliu (Pego, 6 de febrer de 1892 - València, 23 de juliol de 1974) fou un terratinent i polític valencià, diputat a les Corts Espanyoles durant la Segona República.

## Biografia

Hereu de dues famílies de cacics i casat amb la marquesa de Valero de Palma. Estudià dret i fou un destacat entomòleg i membre de la Reial Societat Espanyola d'Història Natural. Políticament conservador, fou molt influent durant la dictadura de Primo de Rivera i alcalde de Pego el 1930-1931. Després milità a la Dreta Regional Agrària i a Acció Popular, partit amb el qual fou elegit com a diputat per la província d'Alacant dins les llistes de la CEDA a les eleccions generals espanyoles de 1933 i 1936.
Durant la guerra civil espanyola donà suport al règim franquista i en acabar fou regidor i tinent d'alcalde de l'ajuntament de València (1943-1947), director del Centre de Cultura Valenciana i de la Institució Alfons el Magnànim.

## Col·lecció entomològica

A la seua mort, i d'acord amb el seu testament, es va constituir la Fundació Entomològica Torres Sala, dipositària d'una col·lecció de més de 100.000 exemplars d'insectes europeus — amb una important representació de la fauna valenciana —, d'Amèrica del Sud, Àsia, Àfrica i Oceania. En formaven part del patronat l'Ajuntament de València i la Diputació de València. El 30 de juny de 2012 la Generalitat Valenciana, l'Ajuntament i la Diputació van liquidar la Fundació, cosa que va suposar el tancament del Museu Entomològic que, ubicat al carrer de la Petxina de València, mostrava les col·leccions de coleòpters i lepidòpters.
La col·lecció d'hemípters va ser cedida l'any 1965 al Museu de Zoologia de Barcelona, i actualment es conserva al Museu de Ciències Naturals de Barcelona.
Està previst que la col·lecció de coleòpters i lepidòpters es trasllade al Museu de Ciències Naturals de València.

## Referències

* Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.550. ISBN 9788495484802.
* (castellà) Vicente Gascón Pelegrí. Prohombres valencianos en los últimos cien años, 1878-1978. València. Caixa d'Estalvis de València, 1978. ISBN 84-500-2630-X
* Fitxa del Congrés dels Diputats

## Enllaços externs

* Col·lecció d'hemípters al Museu de Ciències Naturals de Barcelona Arxivat 2014-08-19 a Wayback Machine.
# Nižný Tvarožec

Nižný Tvarožec és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1355.
# Albert Homs i Aguilar

Albert Homs i Aguilar (Mataró, 23 de maig de 1994) és un jugador de bàsquet català.
Format inicialment en el CB Mataró, va passar a les categories inferiors del Club Joventut de Badalona, amb el qual 12 de desembre 2010 va debutar amb el primer equip, com el quart jugador més jove en debutar a la lliga. Des de 2012 juga de Base en el Club Bàsquet Prat, en la Lliga LEB Plata.

## Palmarès

* 2005-2006. Campió d'Espanya Mini amb la selecció Catalana.
* 2007-2008. Subcampió d'Espanya Infantil.
* 2007-2008. Subcampió d'Espanya Infantil amb la selecció Catalana.
* 2009-2010. Tercer d'Espanya Cadet amb la selecció Catalana.
* 2009-2010. Subcampió d'Espanya Cadet.
* 2009-2010. Cinquè d'Europa amb la selecció Espanyola.

## Referències

* ↑ (castellà) acb.com. Albert Homs debuta con el Joventut de Badalona Arxivat 2010-12-14 a Wayback Machine.
* ↑ «El CB Prat incorpora a Albert Homs, la perla verdinegra, y renueva a Ferran Bassas y Guillem Vives» (en castellà). Solobasquet, 20-08-2012. [Consulta: 1r gener 2013].
# Albert Heremans

Albert Heremans (13 d'abril de 1906 - 15 de desembre de 1997) fou un futbolista belga.

## Selecció de Bèlgica

Va formar part de l'equip belga a la Copa del Món de 1934.

## Referències

* ↑ Player caps at the URBSFA site Arxivat 25-5-2011 a Wayback Machine.
* ↑ Perfil a playerhistory.com
* ↑ Perfil a worldfootball.net
# Agafamosquits de Yucatán

L'agafamosquits de Yucatán (Polioptila albiventris) és un ocell de la família dels polioptílids (Polioptilidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el bosc decidu i zones amb matolls de les terres baixes del nord de Yucatán.

## Taxonomia

Considerada una subespècie de Polioptila albiloris va ser separada en una espècie de ple dret arran els treballs de Smith et al. 2018

## Referències

* ↑ J del Hoyo, NJ Collar, DA Christie, A Elliott, LDC Fishpool, P Boesman i GM Kirwan.2016. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Volum 2: Passerines. Lynx Edicions and BirdLife International, Barcelona i Cambridge.
* ↑ F Gill, D Donsker et P Rasmussen (Eds). 2021. IOC World Bird List (v11.1). doi : 10.14344/IOC.ML.11.1.
* ↑ BT Smith, RW Bryson Jr., WM Mauck III, J Chaves, MB Robbins, A Aleixo i J Klicka. 2018. Species delimitation and biogeography of the gnatcatchers and gnatwrens (Aves: Polioptilidae). Molecular Phylogenetics and Evolution 126: 45–57.
# Alexis de Samos

Alexis de Samos (grec antic: Ἄλεξις, llatí: Alexis) fou un historiador grec originari de l'illa de Samos que va deixar una obra anomenada Σάμιοι Ὧροι o Ὧροι Σαμιακοὶ ('Annals de Samos'), esmentada per Ateneu de Nàucratis.

## Referències

* ↑ 3.Alexis a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 129
# Alex Frame

Alex Frame (Christchurch, 18 de juny de 1993) és un ciclista de Nova Zelanda, especialista en pista. Actualment milita a l'equip JLT Condor. Del seu palmarès destaca la medalla d'or, en els Campionats del món de persecució per equips de 2015.

## Palmarès en pista

* 2015
** Campió del món en Persecució per equips, amb Pieter Bulling, Dylan Kennett, Regan Gough i Marc Ryan

## Palmarès en carretera

* 2016
** Vencedor d'una etapa al Tour de Southland
* 2017
** Vencedor de 2 etapes al New Zealand Cycle Classic
** Vencedor de 2 etapes a la Istrian Spring Trophy
** Vencedor d'una etapa al Tour de Loir i Cher

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Alexandrite (cràter)

Alexandrite és un cràter sobre la superfície de (2867) Šteins, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques -7 ° de latitud nord i 20.7 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 0.31 km. El nom va ser fet oficial per la UAI el nou de maig de 2012 i fa referència a l'alexandrita, una varietat de crisoberil que es mostra blanc, mostrant-se vermell si està il·luminat amb llum artificial i verd amb llum natural.

## Referències

* ↑ "Alexandrite (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Busbey III, Arthur B.; Coenraads, Robert R.; Willis, Paul; Roots, David. Time Life Books. The Nature Company Guides: Rocks and Fossils (en (anglès)), 1996.
# Amadeu Francesch Vidal

Amadeu Francesch Vidal (Montbrió del Camp, 16 de juliol de 1955 - Montbrió del Camp, 1 de juny de 2016) va ser un biòleg genetista avícola.
Doctor en ciències biològiques per la Universitat de Barcelona mitjançant una tesi basada en un estudi genètico-etnològic de les gallines penedesenca i empordanesa, va treballar en la seva recuperació i millora, juntament amb la raça de gallina del Prat. Va investigar en el marc del Subprograma de Genètica Avícola, el qual dirigia, des del centre de Mas de Bover de l'IRTA. Va contribuir a l'obtenció de la IGP Gall del Penedès.
Va ser l’autor dels llibres Gallinas de raza i Gallinas enanas de raza sobre les diferents races de gallines que hi ha al món. El 2016 va ser nomenat president d'honor de la Sociedad Española de Recursos Genéticos Animales i, el 2017, fill il·lustre de Montbrió del Camp a títol pòstum.

## Referències

* ↑ «Mor el Doctor Amadeu Francesch, recuperador de la raça de gallines penedesenca». Rtv Vilafranca, 07-06-2016. [Consulta: 6 setembre 2021].
* ↑ «El Gallo del Penedès consigue la distinción de Indicación Geográfica Protegida (IGP)» (en castellà). Avicultura, 29-06-2016. [Consulta: 18 setembre 2021].
* ↑ Comellas, Jordi «Dossier Aviram autòcton: Amadeu Francesch. Doctor en ciències biològiques. Assessor del pòster "Aviram autòcton dels PPCC". «Aquest és un patrimoni en perill»». Revista Presència (VilaWeb), núm.1818, 04-01-2007.
* ↑ «Collita pròpia - Ous i aviram (min. 20 a 22:10)». TV3. CCMA, 22-02-2015. [Consulta: 18 setembre 2021].
* ↑ Serret, Núria. «De la investigación al mercado» (en castellà). Diari de Tarragona, 05-04-2015. [Consulta: 18 setembre 2021].
* ↑ «Hasta siempre, Amadeu» (en castellà). Federación Española de Asociaciones de Ganado Selecto (FEAGAS), 03-06-2016. Arxivat de l'original el 2021-09-18. [Consulta: 18 setembre 2021].
* ↑ «El granet de raïm a la dieta del gall del Penedès desperta l'interés científic mundial». Eix diari, 25-08-2015. [Consulta: 18 setembre 2021].
* ↑ «El sector despide a Amadeu Francesch, investigador del IRTA» (en castellà). Avi News, 02-06-2016. Arxivat de l'original el 2021-09-18. [Consulta: 18 setembre 2021].
* ↑ Redacción. «Amadeu Francesch Vidal, nombrado presidente de honor de Sociedad Española para los Recursos Genéticos Animales» (en castellà), 23-09-2016. [Consulta: 6 setembre 2021].
* ↑ «Homenatge Dr. Amadeu Francesch». Ajuntament de Montbrió del Camp, 16-05-2017. [Consulta: 6 setembre 2021].

## Enllaços externs

* Base de dades de la Universitat Autònoma de Barcelona
# Amorges (sàtrapa de Cària)

Amorges (en grec antic: Ἀμόργης) va ser sàtrapa persa de Cària.
Quan la Jònia es va revoltar, una part important de les ciutats de Cària es va afegir a la lluita; Amorges va reunir les seves forces, i va morir en un combat el 498 aC, segons que narra Heròdot. Possiblement aquest Amorges era el mateix que figura com a general a l'exèrcit enviat a Cària pel rei de Pèrsia Darios I el Gran quan es va iniciar la rebel·lió, i que anava dirigit per un gendre del rei de nom no indicat. Els perses van vèncer els caris dues vegades, però els rebels es van emboscar en la via que portava a Pèdasa i van aconseguir derrotar els perses i fer una gran matança.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Amorges». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 5 desembre 2023].
* ↑ Heròdot, Històries, V 118-121.
* ↑ Shahbazi, A. Sh. «Amorges». Encyclopaedia Iranica. [Consulta: 5 desembre 2023].
# Amorgos

Amorgos (grec: Αμοργóς, Amorgós) és una illa grega que pertany al grup de les Cíclades; és la més oriental de l'arxipèlag, i la més pròxima a al Dodecanès. Té una superfície de 121 km² i 112 km de costa. La seva població era de 1.851 habitants el 2001.
Té dos ports, tots dos a la costa que mira cap a Naxos: Katàpola a l'oest i Egiali a l'est. El punt més alt és a l'extrem est de l'illa, al cim del Kríkelo (821 m). La capital de l'illa, també Amorgos, és anomenada localment Khora (Χώρα, 'capital'), i es troba a l'interior, a 320 m per damunt de Katàpola.
L'indret més conegut de l'illa és el petit monestir de Khozoviótissa, fundat el segle xi, que penja al mig d'un penya-segat a 300 m sobre el mar a la costa est, i que apareix a la pel·lícula El gran blau de Luc Besson.

## Història

L'illa ja va ser habitada durant el neolític, i va tenir la seva edat d'or durant la cultura ciclàdica del tercer mil·lenni aC, amb obres com, per exemple, l'ídol d'Amorgós. També s'han identificat restes de l'època minoica a Minoa. Part d'aquestes troballes es conserven al museu arqueològic local.
Amorgos (grec antic: Ἀμοργός, llatí: Amorgos) apareix esmentada en la història poc sovint, i és coneguda principalment per ser el lloc on es va establir com a colon el poeta Semònides. En conseqüència, com a colònia de Samos, era una illa de parla jònica. A l'illa hi havia una fàbrica d'una classe de roba de lli que portava el nom d'Amorgos i que es tenyia de vermell amb una mena de liquen que encara es troba en aquell lloc.
En època clàssica tenia tres polis (τρίπολις) que actuaven com a subjectes polítics independents, per bé que de vegades mantenien una política exterior conjunta. Aquestes ciutats eren Minoa, al centre, situada dalt del port de Katàpola; Arcèsine, al sud, situada a prop de la vila de Vrutsis; i Egíale, al nord, al costat de la vila de Tholària. Totes tres eren colònies de Samos, i ja no n'existeixen més que les ruïnes.
L'illa va ser membre de la Lliga de Delos i de la Segona Lliga atenesa. Durant la Guerra de Làmia es va produir la Batalla d'Amorgos a la vista de l'illa. Amorgos va ser utilitzada repetidament com a destinació de l'exili dels personatges indesitjables durant l'Imperi Romà i el romà d'Orient, segons explica Tàcit.
El 1537 va ser conquerida pels turcs. El 1832 va passar a formar part del recentment constituït Regne de Grècia. Durant la Dictadura dels Coronels es va tornar a fer servir com a lloc d'exili.

## Referències

* ↑ «Population and housing census 18th march 2001» (en grec). National Statistical Service of Greece. Arxivat de l'original el 2015-09-21. [Consulta: 11 gener 2023].
* ↑ Alberich i Mariné, Joan (dir.); Cuartero i Iborra, Francesc J. (dir.). Diccionari Grec-Català. D'Homer al segle ii dC. Enciclopèdia Catalana - Fundació Institut Cambó, 2015, p. 214. ISBN 9788441224223.
* 1 2 Smith, William (ed.). «Amorgos». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 11 gener 2023].
* ↑ Hansen, M. H.; Nielsen, T. H. An inventory of archaic and classical poleis. Oxford University Press, 2004, p. 734.
* 1 2 «Amorgos». Topos. Aikaterini Laskaridis Foundation. [Consulta: 11 gener 2023].
# Andrei Kunitski

Andrei Kunitski (Андрэй Куніцкі) (Hrodna, 2 de juliol de 1984) va ser un ciclista belarús, professional del 2007 al 2010. Del seu palmarès destaquen els dos Campionats nacionals en contrarellotge.

## Palmarès

* 2004
** 1r a la Chrono champenois
* 2005
** 1r al Gran Premi Palio del Recioto
** Vencedor d'una etapa al Giro de les Regions
* 2007
** Campió de Belarús en contrarellotge
* 2008
** Campió de Belarús en contrarellotge
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Burgos

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2007. 85è de la Classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com