OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Font de les Besses

* Per a altres significats, vegeu «Font de les Besses II».
La Font de les Besses és un jaciment arqueològic al terme de la Pobla de Cérvoles, a la comarca catalana de les Garrigues. El jaciment es vincula amb un context d'explotació agropecuària. Està ubicat en terrenys agrícoles a la vall del riu Set, on predominenconreus amb ametllers, cereals i fruiters. Cronològicament es pot acotar des del Paleolític Mitjà fins al Neolític.
El Grup d'Investigació Prehistòrica de la Universitat de Lleida va dur a terme l'any 2003 una prospecció de tipus preventiu per encàrrec de l'empresa Regs de Catalunya S.A. (REGSA). Anna Colet Marcé va ser la directora d'aquesta intervenció arqueològica.
L'objectiu era determinar l'afectació del Pla Espacial Urbanístic de Reserva del Sòl (PEURS) per a l'establiment del sistema de regadiu del canal Segarra-Garrigues, presentat pel Departament d'Agricultura, Ramaderia i Pesca de la Generalitat de Catalunya. Com a resultat d'aquesta prospecció es van localitzar diversos jaciments arqueològics inèdits fins al moment, entre els quals estava la Font de les Besses.

## Troballes

El conjunt de materials recuperats està conformat per un nucli i dues ascles de sílex. Aquestes restes lítics presenten abundants superfícies corticals i estan força patinats. S'ha plantejat que, per la nul·la presència de materials ceràmics en aquest conjunt, el jaciment es pot establir entre el Paleolític Mitjà i el neolític. Tampoc es van trobar estructures associades a aquestes restes materials.
Les tasques de prospecció en la zona on es troba el jaciment arqueològic han permès registrar una gran quantitat de vestigis d'època prehistòrica (restes lítiques tallades). La zona quedarà totalment afectada per la construcció d'un nou embassament.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 Memòria intervenció arqueològica preventiva traçat del Canal Segarra-Garrigues, balses reguladores i embassament d'Albagés (2003).
* 1 2 3 4 5 «eGIPCI (eGestió Integral del Patrimoni Cultural Immoble)».
* ↑ FONT DE LES BESSES - II a patmapa.gencat.cat

## Bibliografia

* Memòria intervenció arqueològica preventiva traçat del Canal Segarra-Garrigues, balses reguladores i embassament d'Albagés (2003)
* eGIPCI (eGestió Integral del Patrimoni Cultural Immoble)

## Enllaços externs

* http://www.paeria.es/arqueologia/inici.htm Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine.
# Consell departamental dels Alps Marítims

El Consell departamental dels Alps Marítims és l'assemblea deliberant del departament francès dels Alps Marítims, a la regió del Provença – Alps – Costa Blava. La seu es troba a Niça.

## Composició

El març de 2015 el Consell departamental era constituït per 54 elegits pels 27 cantons dels Alps Marítims.
| Partit | Sigles | Electes |
| Majoria (50 escons) |||
| Els Republicans | LR | 43 |
| Unió dels demòcrates i independents | UDI | 7 |
| Oposició (4 escons) |||
| Partit Comunista | PCF | 2 |
| Partit Socialista | PS | 1 |
| Ecologistes | - | 1 |

## Presidents

| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 1861 | Louis Lubonis | | |
| 1870 | Alexandre Gazan | | |
| 1871 | Fortuné Maure | | |
| 1874 | François Malausséna | | |
| 1882 | Joseph Durandy | | |
| 1890 | Maurice Rouvier | | President del Consell |
| 1911 | Flaminius Raiberti | | Ministre de Defensa |
| 1926 | Louis Gassin | | |
| 1931 | Joseph Bermond | | Alcalde de Valbonne |
| 1932 | Léon Baréty | AD | Ministre de Comerç i Indústria |
| 1945 | Virgile Barel | PCF | Diputat |
| 1947 | André Botton | SFIO | |
| 1951 | Jean Médecin | PRI | Alcalde de Niça |
| 1961 | Francis Palmero | UDF | Senador-Alcalde de Menton |
| 1964 | Joseph Raybaud | GD | Senador-Alcalde de Levens |
| 1967 | Francis Palmero | UDF | Senador-Alcalde de Menton |
| 1973 | Jacques Médecin | CNIP | Diputat-Alcalde de Niça |
| 1990 | Charles Ginésy | RPR-UMP | Senador-Alcalde de Péone |
| 2003 | Christian Estrosi | UMP | Alcalde de Niça President de la CANCA |
| 2008 | Éric Ciotti | UMP | Diputat |
| 2017 | Charles-Ange Ginésy | LR | |

## Vegeu també

* Consell Regional de Provença-Alps-Costa Blava

## Enllaços externs

* Web oficial del Consell departamental dels Alps Marítims
# Guillemina Cristina de Saxònia Weimar

Guillemina Cristina de Saxònia Weimar (en alemany Wilhelmine Christiane von Sachsen-Weimar) va néixer a Weimar (Alemanya) el 26 de gener de 1658 i va morir a Sondershausen el 30 de juny de 1712. Era una noble alemanya, filla del duc Joan Ernest II de Saxònia-Weimar (1627-1683) i de Cristina Elisabet de Schleswig-Holstein-Sonderburg (1638-1679).

## Matrimoni i fills

El 25 de setembre de 1684 es va casar a Sondershausen amb Cristià Guillem de Schwarzburg-Sondershausen (1645-1721), fill del comte Antoni Günther (1620-1666) i de Maria Magdalena de Birkenfeld (1622-1689). D'aquest matrimoni en nasqueren:
* Joana Augusta (1686-1703)
* Cristiana Guillemina (1688-1749)
* Enric (1689-1758), príncep hereu de Schwarzburg-Sondershausen.
* August I (1691-1750), casat amb Carlota Sofi d'Anhalt-Bernburg (11696-1762).
* Enriqueta Ernestina (1692-1759)
* Rodolf (1695-1749)
* Guillem (1699-1762)
* Cristià (1700-1749), casat amb Sofia d'Anhalt-Bernburg-Hoym.

## Enllaços externs

* http://www.genealogy.euweb.cz Arxivat 2009-01-06 a Wayback Machine.
# Cándido Pieltain y Jove-Huergo

Cándido Pieltain y Jove-Huergo (Gijón, 2 de desembre de 1822 - Madrid, 21 d'agost de 1888) fou un militar i polític espanyol, director general de la guàrdia civil, diputat, senador i capità general de València.
Fill d'un militar, ingressà a l'exèrcit en 1834 a Barcelona, on va lluitar a la primera guerra carlina. En 1840, després de la seva intervenció a Solsona i Coll de Nargó, va ser ascendit a capità i va rebre la creu de Sant Ferran. En 1842 va participar en el bombardeig de Barcelona i en 1843 en la presa de Vic, raó per la qual fou ascendit a comandant. Fou destinat a la brigada del general Joan Prim i Prats i va lluitar a la segona guerra carlina, després de la qual fou ascendit a tinent coronel.
En 1854 fou ascendit a coronel, en 1855 fou guardonat amb l'encomana de l'Orde de Carles III i després va participar en la guerra d'Àfrica, destacant a la batalla de Castillejos (1860) i a la batalla de Wad-Ras. En 1860 fou ascendit a brigadier i en 1868 a mariscal de camp. D'octubre a novembre de 1868 fou capità general d'Aragó, i de novembre de 1868 a desembre de 1869 capità general de Galícia, on va sufocar les revoltes republicanes i carlines. De 1870 a 1871 fou capità general de València i després subsecretari del Ministeri de guerra. Fou elegit diputat pel districte de la Latina de Madrid a les eleccions generals espanyoles de 1871 El 28 de febrer de 1871 fou ascendit a tinent general i de 1872 a 1873 fou director general de la Guàrdia Civil. D'abril a octubre de 1873 fou nomenat governador de Cuba i en 1874 fou Capità general del País Basc.
Després de la restauració va romandre marginat fins a la victòria del Partit Liberal Fusionista a les eleccions generals espanyoles de 1881, quan fou escollit Senador per la província de la Corunya. Fou nomenat Director general d'Enginyers i president del Consell Suprem de Guerra i Marina.

## Referències

* ↑ Cándido Pieltain Jove-Huergo, Real Academia de la Historia
* ↑ PIELTAIN JOVE HUERGO, CANDIDO, Índex del Congrés dels Diputats
* ↑ «TENIENTE GENERAL D. CÁNDIDO PIELTAIN Y JOSÉ-HUERGO - Director General de la Guardia Civil -19-06-1872 a 26-03-1873». Arxivat de l'original el 2018-06-12. [Consulta: 8 juny 2018].
* ↑ Un militar liberal e Galicia: Cándido Pieltain Jove-Huergo (I) Arxivat 2018-06-12 a Wayback Machine., Terra e Tempo, 4 d'octubre de 2017
* ↑ Fitxa del Senat
# Interruptor DIP

Un DIP és un conjunt d'interruptors elèctric (un al costat de l'altre) és que es presenta en un format encapsulat (en el que s'anomena Dual In-line Package), la totalitat del paquet d'interruptors es pot identificar com interruptor DIP en singular.

## Característiques

Aquest tipus d'interruptor es dissenya per a ser utilitzat en una placa de circuit imprès juntament amb altres components electrònics i s'utilitza normalment per modificar/personalitzar el comportament del maquinari d'un dispositiu electrònic en certes situacions específiques. Van ser utilitzats considerablement en les targetes velles ISA (Acrònim de Industry Standard Architecture ). A informàtica la denominació del disseny de bus de l'equip PC/XT d'IBM, que permet afegir diversos adaptadors addicionals de manera que les targetes que es connectaven als sòcols d'expansió d'un PC, per seleccionar l'adressa d'I/O i el número de l'IRQs, una petició d'interrupció (IRQ és un senyal rebut pel processador d'un ordinador, indicant que ha de "interrompre" el curs d'execució actual i passar a executar codi específic per tractar aquesta situació).
Els interruptors DIP són una alternativa als jumper. El seu avantatge principal és que són més ràpids i fàcils de configurar i canviar i no hi ha peces soltes a perdre. Es poden considerar com a conjunt d'interruptors minúsculs per a ser inserits en circuits impresos. L'encapsulat per als interruptors és el DIP on la separació estàndard entre potes és d'una desena de polzada.

## Usos

Els interruptors DIP permeten a l'usuari configurar un circuit imprès per a un tipus particular d'ordinador o per a ús específic. Les instruccions d'instal·lació han de dir perfectament com fixar els interruptors del DIP. Els interruptors DIP són sempre interruptors de tipus palanca, que tenen dues posicions possibles "ON" o "OFF". (en lloc de ser per intervals, i generalment es pot veure els números 1 i 0.)
Un dels avantatges històriques del McIntosh sobre el PC és que permetia configurar els circuits incorporant ordres del programari en comptes de fixar els interruptors DIP. No obstant això, els nous estàndards plug and play van fer que els interruptors DIP es convertissin en alguns sistemes de Microsoft en quelcom obsolet.

## Vegeu també

* Interruptor
# Els Quatre Fantàstics (desambiguació)

«Els Quatre Fantàstics» té aquests significats:
* Els Quatre Fantàstics, equip de superherois de Marvel Comics
* Els quatre fantàstics (pel·lícula) (Fantastic Four), pel·lícula de 2005 basada en els superherois de Marvel Comics
* Fantastic Four (comic book), col·lecció principal de còmics de Marvel Comics protagonitzada per l'equip de superherois.
* Fantastic Four (pel·lícula de 2015), pel·lícula de 2015 basada en els superherois de Marvel Comics
** Fantastic Four (videojoc de 2005), videojoc basat en la pel·lícula creat per 7 Studios
# Font de les Basses (Sapeira)

La Font de les Basses és una font del terme municipal de Tremp, del Pallars Jussà, a l'antic terme ribagorçà de Sapeira, en territori del poble de Sapeira.
Està situada a 864 m d'altitud, al nord-est de Sapeira, al nord i a prop de la Torre del Senyor, al vessant sud-occidental de lo Tossal.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Clitarc (historiador)

Clitarc (en llatí Cleitarchus, en grec antic Κλείταρχος "Kleitarkhos") fou un historiador grec fill del també historiador Dinó, segons Plini el Vell.
Va acompanyar a Alexandre el Gran en la seva expedició, i en va escriure una història. El seu relat va ser molt útil a Quint Curci Ruf per la seva obra, encara que Curci Ruf només el cita una vegada en un passatge que difereix del de Clitarc, i a més el censura per la seva inexactitud. Ciceró diu que l'obra era molt lleugera, i en un passatge explica que l'obra de Clitarc, sobretot la descripció de la mort de Temístocles, semblava més una novel·la que una història. Quintilià diu que la seva capacitat com a escriptor era més gran que la seva veracitat. El citen també Plutarc, Ateneu de Naucratis i Estrabó.
Un Clitarc mencionat repetidament per Ateneu de Naucratis, autor d'una obra sobre paraules estrangeres (γλῶσσαι), seria una altra persona.

## Referències

* ↑ «Clitarc (historiador)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Cleitarchus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 784
# Gafarró ventreblanc

El gafarró ventreblanc o gafarró de dors ratllat (Crithagra dorsostriata) és una espècie d'ocell de la família dels fringíl·lids (Fringillidae) que habita sabanes àrides d'Àfrica oriental, des d'Etiòpia i Somàlia, cap al sud fins a Tanzània.

## Referències

* ↑ «Gafarró ventreblanc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/04/2022(català)
* ↑ Fitxa del gafarró de dors ratllat a la pàgina del SIOC Rev. 16/04/2013 (català)
# Altiplà d'Alūksne

L'altiplà d'Alūksne (en letó: Alūksnes augstiene) és un altiplà que és l'àrea muntanyosa de major altitud de l'est de Letònia, a la regió històrica de Vidzeme. De vegades se'l coneix com a Alitplà est de Vidzeme, per a distingir-lo de l'altra zona muntanyosa de Vidzeme, l'altiplà de Vidzeme, també conegut com el l'Altiplà central de Vidzeme .

## Geografia

L'altiplà continua cap a la veïna Estònia, on passa a anomenar-se altiplà Haanja. L'altiplà d'Alūksne forma part de la divisòria d'aigües de les conques fluvials els rius Gauja i Dvinà Occidental. El punt més alt de l'altiplà d'Alūksne és el Dēliņkalns, amb 271 metres.

## Referències

* ↑ Alūksnės aukštuma; Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, I t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1976. T.I: A-Bangis
# Kunbatar

Kunbatar (en rus: Кунбатар) és un poble de la república del Daguestan, a Rússia. Segons el cens del 2022 tenia 1.412 habitants.

## Referències

* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010 года. Таблица № 11. Численность населения городских округов, муниципальных районов, городских и сельских поселений, городских и сельских населённых пунктов Республики Дагестан». Arxivat de l'original el 2013-12-24. [Consulta: 30 juliol 2022].
* 1 2 Село Ортатюбе на карте
# Mayagüez

Mayagüez és un municipi de Puerto Rico localitzat la costa oest de l'illa, també conegut amb els noms de La Sultana del Oeste, La Ciudad de la Aguas Puras, El Pueblo del Mangó, Ciudad de Dios, Los Indios i La Cuna de Hostos. Confina amb el municipi d'Añasco i Las Marías pel nord; amb Cabo Rojo, Hormigueros i San Germán pel sud; amb Maricao i Las Marías per l'est i amb el Canal de la Mona per l'oest.
El municipi està dividit en 21 barris: Algarrobos, Bateyes, Guanajibo, illa de Mona i illot Monito, Juan Alonso, Leguísamo, Limón, Malezas, Mayagüez Pueblo, Mayagüez Arriba, Miradero, Montoso, Naranjales, Quebrada Grande, Quemado, Río Cañas Abajo, Río Cañas Arriba, Río Hondo, Rosario, Sábalos i Sabanetas.
El 8 de maig de 2015 fou inaugurada a Mayagüez Pueblo la Casa Museo Defilló, la casa on va néixer Pilar Defilló Amiguet, mare d'Enric i Pau Casals i Defilló, al Carrer Mendez Vigo 21 de Mayagüez, construïda l'any 1841 i restaurada per convertir-se en un espai cultural relacionat amb Pau Casals. A Mayagüez Pueblo també es troba la Catedral de Nuestra Señora de la Candelaria, construïda el 1763.

## Vegeu també

* Cementiri Municipal de Mayagüez

## Referències

* ↑ «Mayagüez». Enciclopedia de Puerto Rico. [Consulta: 7 juny 2015].
* ↑ «American FactFinder». Factfinder.census.gov. [Consulta: 9 juny 2015].
* ↑ «Inauguren a Puerto Rico casa-museu de la família del músic espanyol Pau Casals» (en castellà). La Vanguardia, 09-05-2015. [Consulta: 19 juny 2015].
* ↑ «Iglesia Catedral de Nuestra Señora de la Candelaria» (en castellà). Mayagüez sabe a Mango. [Consulta: 25 juny 2015].

## Enllaços externs

* Informació de Mayagüez Arxivat 2015-06-14 a Wayback Machine. a la web oficial de l'Estat Lliure associat de Puerto Rico
# International Brigade Memorial Trust

La International Brigade Memorial Trust (IBMT) és una organització educativa formada per veterans de l'International Brigade Association, Friends of the l'IBA, representants de la Marx Memorial Library i historiadors especialitzats en la Guerra Civil espanyola.
Els objectius de la IBMT són:
* Educar la ciutadania en la història del les persones que van lluitar al Batalló Britànic de Brigades Internacionals i als serveis mèdics i de suport al bàndol republicà. En particular, catalogant material històric valuós relacionat amb el present i posant aquest material a disposició del públic.
* Recordar els caiguts a la Guerra Civil espanyola conservant, mantenint i col·laborant en la construcció de monuments commemoratius.

## Referències

* ↑ «British Battalion» (en anglès). [Consulta: 6 novembre 2022].
* ↑ «Oxford International Brigade Memorial Comittee». [Consulta: 6 novembre 2022].
# Senapati

Senapati és la paraula hindi per general, mentre que Mahasenapati vol dir, gran general. És cognat de Duc i, com aquesta paraula, vol dir líder de l'exèrcit (prové de sena = exèrcit + pati= senyor, líder).

## Referències

* ↑ «Sanskrit Dictionary for Spoken Sanskrit». [Consulta: 6 juliol 2019].
# Font de les Escalbelles

La Font de les Escalbelles és una font del terme de Llimiana, a la vall de Barcedana. És a 520 msnm, al nord-est de la Masia del Ton, a l'esquerra del barranc del Boter.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya
# Clique (vodka)

Clique és una marca de vodka, produït a Letònia i importat als Estats Units, on el ven Premier Innovations Group, una companyia amb seu al districte Strip de Pittsburgh (Pennsilvània). Clique és una vodka de gamma mitjana, amb un preu aproximat de $16 per ampolla, a diferència del vodka premium, com per exemple el Grey Goose. Això permet a la marca centrar-se en un públic relativament jove.
El vodka es va vendre per primera vegada a Pennsilvània el 2010; a Tennessee el 2011; i a Ohio i Virgínia Occidental el 2012. Al maig de 2012, Premier Innovations Group va arribar a un acord de distribució amb Total Wine & More per vendre el vodka en altres 12 estats, Puerto Rico i l'Índia. Va rebre la Medalla de Plata al Gust al San Francisco World Spirits Competition de 2012. Alguns dels patrocinis coneguts de l'empresa són: el motociclista Aaron Borello i Goldyard, un grup de música d'Atlanta.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Nixon, Alex. «Clique extends reach from Strip to new markets in U.S., India» (en anglès). Pittsburgh Tribune-Review, 28-05-2012. [Consulta: 30 maig 2012].
* ↑ Speakman, Burton. «YSU grad expands vodka distribution» (en anglès). The Vindicator, 01-05-2012. Arxivat de l'original el 2012-05-31. [Consulta: 30 maig 2012].
* ↑ «Clique Vodka To Sponsor WERA Racer Aaron Borello» (en anglès). PremierInnovationsGroup.com, 14-09-2001. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 12 març 2015].

## Enllaços externs

* Clique - Lloc web oficial
Viccionari
# Gafarró sulfuri

El gafarró sulfuri (Crithagra sulphurata) és un ocell de la família dels fringíl·lids (Fringillidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la sabana humida i terres de conreu al nord d'Angola, Zàmbia, Malawi, sud-est, est i nord-est de la República Democràtica del Congo, centre i sud d'Uganda, Ruanda, Burundi, oest, centre, sud de Kenya, Tanzània cap al sud fins al sud d'Angola, Zimbabwe, Moçambic i Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ «Gafarró sulfuri». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/04/2022(català)
# Hairspray

«Hairspray» té aquests significats:
# Kunai

Una fulla kunai fou un popular arma ninja, ja que podia ser fàcilment amagada. Va servir per diversos propòsits, però principalment s'emprava com a ganivet d'ús general, la punta era afilada amb dues vores en forma de serra. Mesura de 7 a 16 polzades de longitud. S'acostumava a amarrar-lo per l'extrem a una corda fina, per poder llençar-lo.

## Disseny

El kunai ser convencionalment forjat en rangs des de 20 cm a 60 cm, amb una mitjana de 40 cm. Va ser usat per la gent comuna com polivalents eines de jardineria i pels treballadors de pedra i de maçoneria. El kunai no és un ganivet, sinó una eina més semblant a una pota de cabra. La fulla era de ferro forjat i sense punta perquè les vores s'utilitzaven per trencar guix i fusta, cavar forats i usar-lo com a palanca. Normalment només la punta estava esmolada. El kunai normalment tenia una fulla en forma de fulla d'arbre i un mànec amb un anell en el pom per a la fixació d'una corda. Això permetia que aquesta se li podia enrotllar al mànec del kunai perquè actués com una adherència, o que s'utilitzi com a arma, per ser lligat a un pal com un recurs llança, en estar lligat al cos per l'ocultació o per utilitzar com una àncora o pitó. Contràriament a la creença popular, no van ser dissenyats per ser utilitzats principalment com a armes llancívoles, encara que poden ser llançats i causar danys. En canvi, és una empenta i punyent en pràctica.

## Ús com a arma

Igual que amb el shuriken, l'exageració persistents en els mites ninja exerceix un paper important en la creació de la imatge de la cultura pop actual del kunai. En la mitologia ninja, el kunai és comunament descrit com un ganivet japonès que s'utilitza per llançar i apunyalar.
Com una arma que és més gran i més pesat que un shuriken, i amb l'empunyadura, també podria ser utilitzat en combat amb més facilitat que un shuriken.
A més, podria ser utilitzat per a l'escalada, ja sigui com una mena de ganxo, o pitó. Hi ha diverses varietats de kunai, fins i tot de curta kunai, kunai llarg i estret tipus de pales, serres dentades, i tota mena de fulla. En alguns casos, el kunai i el shikoro, una serra de fulla d'ample amb un punyal de tipus mànec, són difícils si no impossibles de distingir. La fulla del kunai pot ser utilitzada per inflar els forats en una paret per treure els poms de les portes.

## Bibliografia

* Hatsumi, Masaaki. (1988). Grandmaster of the Togakure Ryū school of Ninjutsu. New York: McGraw-Hill. ISBN 0-8092-4629-5
* Mol, Serge. (2003). Classical Weaponry of Japan: Special Weapons and Tactics of the Martial Arts. Tokyo: Kodansha. ISBN 4-7700-2941-1
* Turnbull, Stephen (2003), Ninja AD 1460-1650, Osprey Publishing, ISBN 978-1-84176-525-9

## Vegeu també

* Shuriken
* Ninja
* Nunchaku
# Basílica de Son Bou

La basílica de Son Bou és un jaciment arqueològic corresponent a un edifici paleocristià destinat al culte; es troba a la platja de Son Bou (Alaior), en un indret denominat ses Canessies, paraula de suposada etimologia àrab amb el significat de 'temple' o 'església'. La presència d'una església paleocristiana a l'indret era coneguda d'antic a causa de la visibilitat de la pica baptismal monolítica. La seva excavació s'inicià el 1951 i posà al descobert un edifici de 25,20 metres de llargària per 12,40 d'amplària, de tres naus separades per pilars, les quals, contràriament a la major part de les esglésies balears d'aquesta època, no conté mosaics, sinó que el seu paviment és de test; això ha duit als investigadors a discrepar sobre si cal fixar una cronologia anterior (a partir de l'any 450) o posterior a la resta d'esglésies primitives de Menorca.

## Bibliografia

* Son Bou Arxivat 2012-06-22 a Wayback Machine..
* Amengual i Batle, Josep. Els orígens del cristianisme a les Balears, vol 1,. Mallorca: Editorial Moll, 1991, p. 309-311 (Els treballs i els dies). ISBN 84-273-0676-8.