OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# L'os i els dos companys

L'os i els dos companys és un relat inclòs al cinquè volum de les Faules de La Fontaine i als reculls d'Isop i diversos poetes llatins.

## Argument

Dos amics van caminant per un bosc quan senten com un os s'apropa. Un d'ells puja a un arbre per esquivar-lo i l'altre es fa el mort. L'os arriba, ensuma el noi estirat a terra i el deixa estar. Quan l'altre baixa de l'arbre li pregunta què li ha dit l'os, car semblava que li parlés i el jove respon que li ha aconsellat malfiar-se dels presumptes amics que abandonen la gent en cas de necessitat.

## Anàlisi

La faula va tenir força èxit durant l'edat mitjana, on s'usava per ensenyar valors als nens i la importància de la lleialtat entre amics. La seva popularitat ha propiciat diverses adaptacions, entre les quals destaca la inclusió dins Les Animaux Modèles (1941) de Francis Poulenc o les versions artístiques de Marc Chagall.

## Referències

* ↑ Buck, Gertrude; Campbell, Jo Ann F. (1996). Toward a feminist rhetoric: the writing of Gertrude Buck. Univ. of Pittsburgh Press
# La Casa Blanca (Fogars de la Selva)

La Casa Blanca és una obra del municipi de Fogars de la Selva (Selva) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici aïllat de dues plantes i coberta de dues aigües a laterals construït a partir de pedra i rajola. La part est de la casa està reforçada amb quatre contraforts, un dels quals apunta cap a la façana principal.
La façana principal, orientada a nord-est, consta de quatre finestres, una porta i un portal de mig punt de rajola. Com que l'arrebossat original ha estat recentment extret, deixa entreveure les diferents etapes constructives i d'ampliació de l'edifici. El ràfec de la teulada està format per dues fileres de rajola plana.
Al vessant de ponent hi ha un adossat de rajola i davant de la façana es conserva parcialment l'antiga era de batre i dependències de serveis i magatzems agrícoles reformades. En una de les parets d'aquests habitacles, mirant al sud, hi ha pintat un rellotge de sol amb forma de doble el·lipsi i de color blau. Contenia una llegenda que actualment no es pot arribar a llegir.

## Història

La propietat on s'ubiquen la Torre Blanca, casa de segona residència, i la Casa Blanca, la casa pairal, foren del mateix propietari fins al segle xix. Amb la construcció de l'autopista AP7 quedaren separades.
El nom es deu a l'arrebossat de calç que tradicionalment tenia l'edifici i que fou repicat el 2005. El nom també es pot relacionar amb le de la propera Casa Negra, enderrocada als anys 80 del segle xx.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «La Casa Blanca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2015].

### Bibliografia

* Llinàs i Pol, Joan; Merino i Serra, Jordi; El Patrimoni de la Selva: inventari històric, artístic i arqueològic dels municipis de la Comarca, 1998-2001
# Heaven Can Wait (pel·lícula de 1943)

Heaven Can Wait és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Ernst Lubitsch i estrenada l'any 1943.

## Argument

Un vell Henry van Cleve (Ameche) entra en el gran saló de l'infern i és rebut pel diable en persona (Cregar). Henry demana ser admès però hi ha alguns dubtes sobre les seves qualificacions. Per provar-ho, comença a parlar sobre la seva vida.
En el Nova York del segle xix, Henry només era una criatura de classe alta amb Randolph (Calhern) i Bertha (Byington) com a pares molt estrictes. En canvi, els seus avis, especialment el seu avi Hugo van Cleve (Coburn) és un esperit lliure, l'únic que obre la ment del petit Henry. Com a resultat, Henry creix com un jove al que li agraden les noies de cabaret.
Un dia, Henry es troba amb una bonica dona que està mentint a la seva mare en un telèfon públic. Intrigat, la segueix fins a una llibreria i es fa passar per un treballador per saber-ne més d'ella. Finalment i malgrat la seva reticència, la noia reconeix que no treballa allí. Poc després, el cosí de Henry, Albert (Joslyn) presenta a la família la seva promesa Martha (Gene Tierney) i Henry queda impressionat en saber que la misteriosa dona de la llibreria és precisament Martha.

## Repartiment

* Gene Tierney: Martha
* Don Ameche: Henry Van Cleve
* Charles Coburn: Hugo Van Cleve
* Marjorie Main: Mrs. Strabel
* Laird Cregar: « Son Excellence » el Diable
* Spring Byington: Bertha Van Cleve
* Allyn Joslyn: Albert Van Cleve
* Eugene Pallette: E.F. Strabel
* Signe Hasso: Senyoreta
* Louis Calhern: Randolph Van Cleve
# Herning

Herning és una ciutat danesa de la península de Jutlàndia. És la capital del del municipi de Herning que forma part de la regió de Midtjylland, ambdós creats l'1 de gener del 2007 com a part d'una reforma territorial.

## Història

La casa pairal de Herningsholm, situada al nord-est de Herning, va ser construïda el 1579. A inicis del segle xix el desenvolupament de les explotacions agrícoles va provocar un augment de la població de la zona i Herning va esdevenir el seu centre comercial. El 1840 Herning tenia 21 habitants, la construcció d'una carretera entre Ringkøbing i Silkeborg en aquella dècada va servir d'unió entre els diferents assentaments dispersos i la vila va començar a créixer.
A la zona es va desenvolupar una ramaderia d'ovelles que aprofitava la pastura dels extensos bruguerars que va donar lloc a una artesania de la llana entre els pagesos i pastors. Aquests teixits de llana eren venuts a altres zones de Dinamarca per venedors ambulants i serien l'origen d'una indústria tèxtil posterior centrada en Herning, Ikast i Brande. El 1873 es va instal·lar la primera màquina de vapor destinada a la filatura de la llana i el 1876 es crearia una fàbrica de vestits. L'any següent, el 1877, el ferrocarril de la línia Skanderborg - Silkeborg va arribar a la ciutat.
El 1887 es va enderrocar l'església romànica medieval essent substituïda per l'actual. D'aquesta època són alguns edificis notables com l'Hotel Eyde (1893), la Tinghus del mateix anys o la Missió de Betània (Missionshuset Bethania) del 1898. La casa del poeta Nis Petersen, del 1905, encara es conserva així com el bonic edifici del Hedebanken del 1912.
L'any 1900 Herning tenia 4.000 habitants. El 1913 la ciutat va rebre el privilegi de købstad (ciutat mercat) i el progrés va prendre embranzida amb moltes noves fàbriques tèxtils i altres indústries. Al segle xx la indústria local es va diversificar, especialment en els sectors de la indústria dels metalls i de la fabricació de mobles.

## Personatges il·lustres

* Bjarne Riis (1964), ciclista, guanyador del Tour de França de 1996
* Nicki Sørensen (1975), ciclista
* Jesper Nøddesbo (1980), jugador d'handbol

## Vegeu també

* Llista de ciutats de Dinamarca

## Enllaços externs

* Hernings Huse. Arkitektur og Byudvikling i Herning Arxivat 2008-12-31 a Wayback Machine., lloc web amb imatges d'edificis, vistes aèries, etc.
# Sean Lock

Sean Lock (Chertsey, 22 d'abril de 1963 – 16 d'agost de 2021) fou un actor i còmic anglès. Considerat el 19è millor monologuista segons Channel 4, les seves intervencions es caracteritzaven pel seu humor sec. Lock va aparèixer sovint en programes de radió i televisió, i va ser capità als programes 8 Out of 10 Cats entre el 2005 i el 2015, i a 8 Out of 10 Cats Does Countdown entre el 2012 i el 2021. El 2000 va guanyar el British Comedy Award a Millor Còmic en directe, i fou nominat al Perrier Comedy Award.

## Referències

* ↑ «A word with comedian Sean Lock». The Courier, 27-10-2010. Arxivat de l'original el 1 febrer 2014. [Consulta: 22 juny 2015].
* ↑ «Sean Lock obituary» (en anglès). The Guardian, 18-08-2021 [Consulta: 19 agost 2021]. «Sean Lock, comedian, writer and actor, born 22 April 1963; died 16 August 2021»
* ↑ «Sean Lock Dies, Aged 58». Beyond the Joke. [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ Whelan, Edward. «In Profile: Sean Lock». The Skinny, 19-03-2010. [Consulta: 3 novembre 2015].
* ↑ «Sean Lock: Comedian who was panellist on 8 Out of 10 Cats and 15 Storeys High sitcom dies of cancer aged 58». Edinburgh News. [Consulta: 18 agost 2021].
# Àrea metropolitana de la Plana

L'Àrea metropolitana de la Plana és una agrupació voluntària de municipis al País Valencià formada per Castelló de la Plana, Almassora, Benicàssim, i Borriol, dins la comarca de Plana Alta; i per Vila-real, i Borriana a la comarca de Plana Baixa a la Província de Castelló.
Al moment de sa creació el 2007 consta de 298.678 habitants i comprèn una àrea de 340 km², amb capital i principal centre de serveis, a més del municipi més populós Castelló de la Plana.
La finalitat d'aquesta agrupació, deguda al constat intercanvi de moviments de població entre aquests, és la d'afermar i millorar els serveis i infraestructures de transport i de comunicació per tal de garantir els vincles econòmics i socials d'aquesta àrea aglomerada. Té una influència enllà de l'àrea urbana fins a municipis com La Vall d'Uixó, Onda, Nules o Orpesa. Ja el 1999 el Bloc Nacionalista Valencià va proposar eixamplar les competències cap a l'urbanisme, la depuració de les aigües...
| | Habitants (Dades del 2007) | Extensió | Densitat |
| Castelló de la Plana | 172.624 | 107 | 1.613 |
| Vila-real | 49.045 | 55 | 892 |
| Borriana | 33.255 | 47 | 708 |
| Almassora | 21.772 | 33 | 660 |
| Benicàssim | 17.267 | 36 | 480 |
| Borriol | 4.715 | 62 | 76 |
| total | 298.678 | 340 | 878 |

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2014-10-29 a Wayback Machine.

## Referències

* ↑ INE, 2007
* ↑ Diputació de Castelló «El presidente de la Diputación asiste a la I Convención de Alcaldes del Área Metropolitana de la Plana» (en castellà). Nota de premsa, 4 desembre 2007 (2007-12-04), pàg. 1. Arxivat de l'original el 2016-03-03 [Consulta: 29 octubre 2014]. Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* ↑ «El Bloc proposa la creacio d'una Area Metropolitana de la Plana.». Vilaweb, 29 novembre 1999 (1999-11-29) [Consulta: 29 octubre 2014].
# Torre de l'Ermita (Cambrils)

La Torre de l'Ermita, –també anomenada Torre del Santuari del Camí o Torre del Carme– és una antiga torre de defensa a Cambrils (Baix Camp). D'origen medieval, està situada al costat de l'ermita de la Mare de Déu del Camí, a prop del traçat de l'antiga Via Augusta romana que en aquest sector coincideix amb la carretera nacional de València.
La data de construcció de la torre se situa generalment al segle xiv, però pot tenir un origen més antic. Ramon Berenguer IV va donar el lloc «appellat Ca(m)brils» a Ponç de Regomir el 3 de setembre del 1152, amb la condició que «facis allí una torre i fortalesa on millor eligeixis». No hi ha cap altre document que esmenti l'existència concreta de la torre fins al segle xiv. Dins el paredat, com a material reaprofitat de construcció, es poden veure diversos fragments de tègules romanes i de molins de mà prehistòrics.
És una edificació de planta rectangular 7 × 10.5 metres amb parets amples i reforçades amb carreus encoixinats en els angles, coronada amb merlets i amb petites obertures. Disposa de planta baixa, dos pisos i una terrassa.
La situació estratègica en va fer un dels punts clau de la defensa de la població. A partir del segle xviii amb la construcció adjacent de l'ermita passa dependre de les diferents comunitats religioses que al llarg dels anys van ocupar l'ermita. Durant el segle xix, per la seva altura va ser utilitzada com a centre de transmissió de senyals telegràfics i visuals. Durant el segle xx va quedar en un estat de total abandonament fins que a mitjan anys setanta l'ajuntament va iniciar la seva recuperació. Posteriorment, el Centre d'Estudis va dur a terme obres de restauració per tal de consolidar l'edificació i fer-ne el primer museu de Cambrils.

## Museu

L'edifici es va incloure a l'acord entre l'Ajuntament de Cambrils i el Centre d'Estudis pel qual s'incorporava al Museu d'Història de Cambrils des de 1996. El febrer de 2010 va començar l'obra de restauració.
Actualment s'hi pot visitar l'exposició permanent «Un lloc anomenat Cambrils» que aplega documentació i fotografies, testimonis de la importància de la vila de Cambrils en època medieval. La planta baixa serveix de sala d'exposicions temporànies.

## Vegeu també

* Telegrafia òptica
* Llista de les torres de telegrafia òptica de Catalunya

## Referències

* 1 2 3 «Torre de l'Ermita». Museu d'Història de Cambrils. Arxivat de l'original el 2019-05-03. [Consulta: 25 gener 2020].
* 1 2 «Torre del Santuari del Camí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 gener 2020].
* ↑ «Comencen les obres de la restauració de la torre de l'Ermita de la Mare de Déu del Camí de Cambrils». La Vila, 21-02-2010 [Consulta: 16 gener 2012].
# Verkhni Burgaltai

Verkhni Burgaltai (en rus: Верхний Бургалтай) és un poble de la República de Buriàtia, a Rússia, segons el cens del 2020 tenia 188 habitants.

## Referències

* ↑ Карта Джидинского района Бурятии
* ↑ Численность населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2017 года Arxivat 2017-07-31 a Wayback Machine. Plantilla:Retrieved
* ↑ Расстояние от Алцака до Петропавловки 73 км
# Scutiger pingwuensis

Scutiger pingwuensis és una espècie d'amfibi que viu a la Xina.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Liang, F. & Feng, X. 2004. Scutiger pingwuensis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 13 de gener de 2008.
# R.

«R.» («r.», en minúscula) és una abreviatura historiogràfica de la paraules llatina regnavit ('regnava'), que es pot emprar per indicar la durada del regnat o mandat d'un governant amb poder dinàstic, en contraposició amb la durada total de la seva vida.
Per exemple, es pot escriure «L'emperador Dioclecià (r. 285 – 305)» en lloc de «L'emperador Dioclecià (244 – 311)» en contextos en els quals la durada del seu regnat sigui més rellevant que els anys del seu naixement i la seva mort. De vegades també es fa servir per subratllar que el governant abdicà abans de la seva mort.

## Jurisprudència

A la Commonwealth, «r.» es fa servir com a abreviació de rex ('rei') o regina ('reina'), en referència al monarca dels reialmes de la Commonwealth. Així doncs, en la jurisprudència d'aquesta països, «R.» representa la Corona, és a dir, l'Estat.
Es pot veure escrit com a «R. v [nom de l'acusat]» i es llegeix com a «La Corona contra [nom de l'acusat]».

## Referències

* ↑ «Case Naming Conventions: Criminal Cases (basic format)» (en anglès). JustCite. [Consulta: 22 març 2016].
# Jeux d'artifices

Jeux d'artifices és una pel·lícula francesa dirigida per Virginie Thévenet, estrenada el 1987.

## Sinopsi

L'Elisa i l'Eric són dos adolescents orfes. Per viure, transformen el seu pis dels suburbis en un estudi fotogràfic, on treballen gairebé desconnectats del món. Només tenen un amic, Jacques; després ve Stan, un estatunidenc del qual s'enamora Elisa, i tot canvia.

## Repartiment

* Myriam David : Elisa
* Gaël Seguin : Eric
* Ludovic Henry : Jacques
* Dominic Gould : Stan
* Andrée Putman : Mme Jean
* Friquette Thévenet : Friquette
* Eva Ionesco : Eva
* Arielle Dombasle : Arielle
* Claude Chabrol : El pare de Jacques
* Étienne Daho : Etienne
* Farida Khelfa : Farida
* Philippe Collin : Le père
* Marco Prince : Napoléon
* Ariel Genet : Al Johnson
* Dimitri de Gunzbourg : El pirata
* Yamil Le Parc : El matador
* Claude Sabbah : Darius
* Siobhan Taylor : Rosanna
* Michou de Bonnerive : La conserge
* Maud Molyneux : Mme Duval
* François Baudot : El notari
* Paquita Paquin : La cliente-photos
* Marie Beltrami : L'estanquera
* Dominique Larger : L'uixer
* Frédéric Mitterrand : El presentador de la tele
* Virginie Thévenet : Chérubin
* Swann Arlaud : un enfant

## Recepció crítica

| « | Els herois de Virginie Thévenet són germà i germana, la seva mare acaba de morir, el seu pare és un llunyà indiferent. Es deixen viure, deixen que els altres els cuidin, i com de bonics que són, funciona. Viuen amb un músic absent en un apartament de luxe que s'assembla a la cova d'Ali Baba i una botiga d'accessoris. La noia es prepara per al conservatori de cant, el nen pinta fotos amb la seva germana i persones que coneix com a models, ell que no surt mai. Tancats en aquest cau, ell i ella entre ells, són tota la terra i tot l'amor del món. Venen directament de Jean Cocteau i són rèpliques de finals de segle dels seus Enfants terribles. | » |
| — Colette Godard, Le Monde, 25 març 1987 |||

## Referències

* ↑ Jeux d’artifice par Olivier Nicklaus, Les Inrockuptibles, 14 de juny de 2007
* ↑ MARS 1987 : JEUX D’ARTIFICES – VIRGINIE THÉVENET. a culturepopculture.com, 24 d'agost de 2020

## Enllaços externs

* de la pel·lícula Jeux d'artifices a YouTube
# Farshad Pious

Farshad Pious (Teheran, 12 de gener de 1962) fou un futbolista iranià de la dècada de 1980 i entrenador de futbol.
Fou internacional amb la selecció de futbol de l'Iran. Pel que fa als clubs destacà a Rah Ahan FC, Persepolis FC i Al-Ahli.

## Referències

* ↑ Profile: Farshad PEYOUS teammelli.com
* ↑ Farshad Pious a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «زندگی نامه فرشاد پیوس». Arxivat de l'original el 2011-08-12. [Consulta: 18 maig 2011].
* ↑ Farshad Pious
* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 2010-03-05. [Consulta: 1r març 2010].
* ↑ «بیوگرافی یا زندگی نامه فرشاد پیوس». Arxivat de l'original el 2011-08-12. [Consulta: 18 maig 2011].
* ↑ فرشاد پیوس
# Fees

Fees o Fea (grec antic: Φειαί o Φειά) era una ciutat de l'antiga Èlida que es trobava al territori de la Pisàtida, situada a l'istme que connecta al cap de Katakolo amb el continent. Homer l'esmenta, i la col·loca vora d'un riu que anomena Iàrdan, que allà desembocava a la mar.
Tucídides diu que durant el primer any de la Guerra del Peloponès, el 431 aC, la flota atenenca, després d'haver navegat de Metone a Messènia, van desembarcar a Fees i van destruir el país. Va sobrevenir una tempesta, i ràpidament els atenesos van anar a refugiar-se al port de Fees.
Davant del port hi ha una illa que Polibi anomena Fees. Aproximadament a dos km de la desembocadura del riuet hi ha un port, que alguns historiadors han volgut identificar amb el lloc on Tucídides diu que van desembarcar els atenencs, però allà no hi ha restes antigues de cap mena. Al lloc de l'antiga ciutat, en canvi, en una elevació del terreny, s'hi va construir en època medieval la fortalesa de Ponticocastro, aprofitant les pedres de l'antiga murada. Hi ha també les restes d'un antic port natural en un lloc que ara és un petit rierol, car la badia del Katakolo era massa oberta per la navegació antiga.

## Referències

* ↑ Alberich i Mariné, Joan (dir.); Cuartero i Iborra, Francesc J. (dir.). Diccionari Grec-Català. Enciclopèdia Catalana - Fundació Institut Cambó, 2015, p. 1787. ISBN 9788441224223.
* 1 2 3 Smith, William (ed.). «Pheia». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 23 desembre 2020].
# Jolene Marie Rotinsulu

Jolene Marie Cholock-Rotinsulu (Santa Ana, Califòrnia, Estats Units d'Amèrica, 15 de maig de 1996) és una model i reina de bellesa Indonèsia d'origen Estats Units d'Amèrica, guanyadora de Miss International 2019. El 2019, Jolene va participar en Puteri Indonèsia, on va obtenir el lloc de Tercera Finalista.

## Biografia

Cholock va néixer a Santa Ana, Califòrnia d'un mare Estats Units d'Amèrica nascut a Escòcia, Allery Lee-Cholock, de Edimburg, i d'una pare indonesia, Roy Gustaaf-Rotinsulu, de Manado, North Sulawesi. De nena, Cholock va passar la major part del seu temps participant en diverses activitats extracurriculares com a arts, drama, karate, ball i cant. Ella era una antiga estudiant de Trinity Anglican School en Cairns i, més tard, va obtenir el seu Certificat de Mestratge en Academy of Art University a San Francisco Califòrnia, Estats Units d'Amèrica També va obtenir un Certificat en Recreació a l'aire lliure i un cinturó negre en Arts Marcials de Taekwondo. Després d'acabar l'escola secundària als Estats Units d'Amèrica, va anar a viure a Jakarta, Indonèsia, on va treballar com a model comercial. Gray porta el nom de la seva àvia paterna, Valieria Cholock, una immigrant dels Estats Units d'Amèrica Occidental provinent d'Escòcia en 1921.

## Miss International 2019

Jolene Marie Cholock-Rotinsulu va representar a Indonèsia en el Miss International 2019. on va quedar coronada oficialment com Miss International 2019, 12 de novembre del 2019 a Tòquio (Japó).

## Referències

* ↑ Merino, Por Javier. «Y Miss Internacional 2019 es... Miss Indonesia». CNN, 17-12-2018. [Consulta: 17 desembre 2018].
* ↑ «[ttps://events.globallandscapesforum.org/new-york-2019/speaker/jolene-marie-rotinsulu/ La Indonesia Jolene Marie Cholock-Rotinsulu se corona como la nueva Miss Internacional]». RT en Español. [Consulta: 17 desembre 2018].
* ↑ «Miss Indonesia, Jolene Marie Cholock-Rotinsulu, es la Miss Internacional 2019». Prensa Libre, 16-12-2018. Arxivat de l'original el 2019-08-08. [Consulta: 17 desembre 2018].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial
# Jolanta Brach-Czaina

Jolanta Brach-Czaina (Varsòvia, segle XX - Varsòvia, 16 de març de 2021) fou una filòsofa i feminista polonesa.
Va néixer a Varsòvia. El 1955 es va graduar al Liceu Klementyna Hoffmanowa. Els anys 1955–1957 va estudiar física, i més tard es va traslladar a estudiar filosofia a la Universitat de Varsòvia. També va estudiar direcció a la Universitat Internacional del Teatre de París.
A l'Escola de Ciències Socials de l'Institut de Filosofia i Sociologia de l'Acadèmia Polonesa de Ciències, va dirigir un seminari titulat Feminitat i masculinitat en la cultura contemporània, que va donar lloc al llibre De la dona a l'home i de nou: reflexionar sobre el gènere a la cultura, publicat el 1997. També va treballar a la SWPS University of Humanities and Social Sciences de Varsòvia.
Va ser professora de filosofia, professora acadèmica durant molt de temps; autora i coautora de llibres sobre estètica, filosofia de l'art i cultura, antropologia i estudis de gènere. També va escriure llibres sobre ella mateixa. Va donar classes a la Universitat de Bialystok. I va ser durant el seu mandat el 1995 que l'Institut va canviar el seu nom per Departament d'Estudis Culturals. També va treballar a la Universitat SWPS de Varsòvia. Va ser guardonada amb el llibre Szczeliny istnienia publicat el 1992, premi de la Societat Polonesa d'Editors de Llibres, el 1994.
Brach-Czaina va morir el 16 de març de 2021.

## Referències

* ↑ «Instytut Książki». instytutksiazki.pl.
* 1 2 3 «Wyborcza.pl». wyborcza.pl.
* ↑ «Jola Brach-Czaina, Warszawa, 20.03.2021 - pozostałe». nekrologi.wyborcza.pl.
# Úspenka (Bélgorod)

* Per a altres significats, vegeu «Úspenka».
Úspenka - Успенка (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2016 tenia 131 habitants. Pertany al districte (raion) de Gubkin.

## Referències

* ↑ «Генеральный план Губкинского городского округа». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Kladovoye» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-03-10. [Consulta: 10 març 2022].