OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# José Arce Cerda

José Arce Cerda (Parral, 1848 - Santiago de Xile, 1911) fou un metge i polític xilè. Fill de Víctor Antonio Arce i Juana Cerda. Es va casar amb Cecilia Frechi, i en segones núpcies amb Carolina Urrutia.
Va estudiar a l'Instituto Nacional des de 1860 i a la Universitat de Xile el 1872, any en què va ingressar a l'Hospital Sant Joan de Déu en qualitat d'alumne intern, amb l'obligació d'efectuar les operacions de cirurgia menor. Va romandre en aquest asil fins a 1878, any en què es va graduar com a metge cirurgià. Va assistir als ferits en la campanya del nord (Guerra del Pacífic). Va assistir a diverses batalles en qualitat de metge. Rendida la ciutat de Lima, va ser nomenat metge cap dels hospitals de "El Callao". Va tornar a Xile, el 1881, i fou nomenat cap de l'Hospital Sant Vicent.
Es va afiliar al Partit Liberal Democràtic, seguidor dels ideals de Benjamín Vicuña Mackenna. Va ser triat Diputat per Parral i Loncomilla el 1885 i per Rere i Puchacay el 1888. Designat delegat universitari de l'Escola de Medicina (1890), deixant la diputació en mans del suplent Juan Villamil Blanco. Elegit novament al Congrés, per Arauco, Lebi i Cañete el 1891, es va veure embolicat en el desastre de la Guerra Civil de 1891, donant suport a la posició del president José Manuel Balmaceda. Alcalde de San Jaime a 1896, sent les seves obres la pavimentació amb mosaics de la Plaza de Armas i de l'Albereda de las Delicias (Albereda Bernardo O'Higgins) i la creació del Parc Anglès, davant de l'església de Sant Francesc i de l'Hospital Sant Joan de Déu. Posteriorment va ser inspector sanitari de l'Escorxador de Santiago de Xile (1910).

## Enllaços externs

* http://biografias.bcn.cl/wiki/Jos%c3%a9_Arce_Cerda Arxivat 2011-05-23 a Wayback Machine. en biografias.bcn.cl
* http://historiapolitica.bcn.cl/resenas_parlamentarias/wiki/Jos%C3%A9_Arce_Cerda Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Abies de Judà

Segons la Bíblia, Abies (en hebreu אבים בן-רחבעם Aviyam ben Rehav'am) va ser Rei de Judà. Va regnar tres anys entre 913-911 a.n.e. segons la cronologia tradicional, o entre 980-978 a.n.e. segons la cronologia bíblica. El seu pare era el rei Roboam, de la Casa de David, i la seva mare es deia Maacà i era neta d'Absalom, fill del Rei David.
Quan Abies va pujar al tron, l'any divuitè del rei Jeroboam d'Israel, van tornar a sorgir hostilitats entre el regne septentrional d'Israel i el meridional de Judà, i va esclatar una guerra. En formació de combat contra l'exèrcit de Judà (400.000 homes poderosos i escollits), hi havia els 800.000 guerrers de Jeroboam. Sense acovardir-se per tal desigualtat, Abies es va dirigir a la multitud de Jeroboam amb un apassionat discurs en què condemnava la seva idolatria.
A la violenta batalla que va seguir, va quedar frustrada l'emboscada de Jeroboam, i mig milió dels seus homes van morir, fet que va ocasionar la fi del seu poder militar. Fins i tot Abies va capturar la ciutat de Betel, on s'havia erigit un dels vedells d'or amb el sacerdoci apòstata de Jeroboam. Durant la seva vida, Abies va tenir catorze dones i trenta-vuit fills, i a la seva mort el va succeir el seu fill Asà.

## Referències

* ↑ 1Re 14:31–15:8
* ↑ 2Cr 12: 16-13: 12
* ↑ 2Cr 13: 13-20
* ↑ 2Cr 13:21; 14: 1
# Horseshoe Bend (Idaho)

Horseshoe Bend és una població dels Estats Units a l'estat d'Idaho. Segons el cens del 2000 tenia 770 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Horseshoe Bend tenia 770 habitants, 261 habitatges, i 192 famílies. La densitat de població era de 479,5 habitants/km².
Dels 261 habitatges en un 41% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,6% hi vivien parelles casades, en un 10,7% dones solteres, i en un 26,4% no eren unitats familiars. En el 21,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,79 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,23.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,6% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 28,6% entre 25 i 44, un 20,8% de 45 a 60 i un 10,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 116 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.125 $ i la renda mediana per família de 35.882 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.583 $ mentre que les dones 24.063 $. La renda per capita de la població era de 12.486 $. Aproximadament l'11,2% de les famílies i el 19,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Horseshoe Bend». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Horseshoe Bend». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Carrer de Fulton

El carrer de Fulton és un carrer del barri d'Horta (Barcelona). Es va obrir el 1888, on hi havia l'hort de Pere Pau, amb el nom de carrer de Dolça (Dolça era la dona d'en Pere Pau). Enllaçava amb la carretera d'Horta (actual passeig de Maragall), passant per sobre del pont de la riera d'Horta (actual carrer del Tajo), i acabant a la plaça del Progrés (actual plaça d'Eivissa). Amb l'agregació d'Horta a Barcelona el 1904 canvià el nom a carrer del Progrés, fins al 1907, any en què agafà el nom actual.
Com a lloc de pas que era, per a persones, vehicles i mercaderies, hi havia establiments de parada i fonda, com la fonda Can Gaig. També hi havia l'estació del tramvia de vapor que venia de Barcelona, precedent del tramvia elèctric.

## Pont de la riera d'Horta

El pont de la riera d'horta es va construir el 1884 per iniciativa de Francesc Xinxó, que havia sigut el promotor del tramvia de vapor d'Horta, que acabava just abans de la riera. Abans de la construcció del pont els usuaris del tramvia que venien de Barcelona havien de creuar la riera a peu per a arribar a Horta. En dies de baixada d'aigües per la riera hi havia un servei municipal que oferien uns homes que passaven a coll les persones que no volien mullar-se.
El tramvia elèctric de Barcelona a Horta, que es va construir el 1901, passava per sobre del pont i acabava a la plaça d'Eivissa.
Sobre el pont acudien els homes sense feina i esperaven que els contractessin per a qualsevol treball. Per aquest motiu se'n deia pla de l'os per analogia amb el Pla de l'Os de la Rambla de Barcelona.
El pont es va soterrar per les obres del metro entre els anys 1964 i 1967, i l'antiga riera es va convertir en carrer transitable pels cotxes (carrer del Tajo).

## Toponímia

El carrer rep el nom de l'inventor nord-americà Robert Fulton (1765 - 1815). El primer nom del carrer, Dolça, feia referència a la dona del propietari de terres de la zona, anomenat Pere Pau. El 2017 l'Associació de Veïns d'Horta va demanar a l'Ajuntament que el carrer passi a anomenar-se de la Dona, carrer que ja havia existit molt proper, on hi ha unes galeries comercials al costat de la plaça d'Eivissa.

## Referències

* 1 2 Giménez i Compte, Carlota «El camí antic de Barcelona a Horta». El Pou. Núm. 10, 01-12-2020.
* 1 2 3 Giménez i Compte, Carlota. L'Abans: Recull gràfic de la Vall d'Horta (1861 - 1978). El Papiol: Efadós, juny 2012. ISBN 978-84-15232-22-3.
* 1 2 Díez i Quijano, Desideri. El que ha estat i és Horta. Barcelona: Graó, Stat. Cooperativa, juliol 1982. ISBN 84-2917-1914-8.
* 1 2 Termes i Roig, Joan «El pont de la riera d'Horta». El Pou. Núm. 12, 01-12-2022, pàg. 29-31.
* ↑ Termes i Roig, Joan «50è aniversari de l’arribada del metro a Horta». ». EL POU, publicació del Grup d’Estudis de la Vall d’Horta i la Muntanya Pelada,, Núm. 7, 2017, pàg. 58-61.
* ↑ «Els veïns d’Horta reclamen que el carrer de Fulton passi a anomenar-se de la Dona». Betevé, 08-03-2017.
# Rodrigo de Arriaga

Rodrigo de Arriaga (17 de gener de 1592, Logronyo - 7 de juny de 1667, Praga) fou un filòsof, jesuïta i teòleg espanyol, instal·lat a Praga des dels vint-i-vuit anys fins a la seva mort.
Entrà a la Companyia de Jesús l'any 1606. El 1620 fou enviat a Praga després de la reconquesta de la ciutat per les tropes imperials. Tingué un paper fonamental en assegurar el control dels jesuïtes sobre les escoles i universitats del regne de Bohèmia. Ensenyà filosofia a Valladolid i teologia a Praga des de l'any 1624. Fou canceller de la Universitat Carolina de Praga (1642-1653) i prefecte del Clementinum des del 1654.

## Obres

* Cursus philosophicus, Anversa, Moretus, 1632
* Disputationes theologicae, I-VIII, Anversa, Moretus, 1643-55

## Bibliografia

* Olmos, Ángel «Apuntes sobre un filósofo riojano: Rodrigo de Arriaga, S.J.». Berceo, 1984, pàg. 129-141. ISSN: 0210-8550 [Consulta: 30 maig 2016].
# La Zandunga

La Zandunga és una pel·lícula mexicana de drama romàntic rodada el 1937, dirigida per Fernando de Fuentes i protagonitzada per Lupe Vélez, la llegendària "Mexicana que escopia foc", tenint com a galant al llavors anomenat "Locutor de les Elegàncies": Arturo de Córdova.

## Sinopsi

La història es desenvolupa en un petit poble de l'istme de Tehuantepec, a l'estat d'Oaxaca, Mèxic. Lupe és una jove bella i alegre que destaca de la resta de les habitants del lloc i desperta l'admiració dels homes. Una nit ella coneix al marí Juancho i s'enamora d'ell. Juancho ha de partir a Veracruz, prometent-li tornar en un temps per casar-se. Al pas dels mesos i davant l'absència de Juancho, Lupe accepta comprometre's amb un altre noi a qui no estima.
Va ser la primera cinta en castellà de la llegendària actriu mexicana Lupe Vélez, després de diversos anys de popularitat a Hollywood.

## Repartiment

* Lupe Vélez com Lupe.
* Arturo de Córdova com Juancho.
* Joaquín Pardavé com a do Catarino.
* María Luisa Zea com Marilú.
* Rafael Falcón com Ramón.
* Carlos López "Chaflán" com el secretari.

## Referències

* ↑ Celia del Palacio Hollywood era el cielo. Biografía novelada de Lupe Vélez
* ↑ La Zandunga al web del Festival de Morelia

## Enllaços externs

* Lupe Velez, Arturo de Córdova y Joaquín Pardavé a YouTube
* Lupe Vélez a YouTube
# Erlin

Erlin (en mandarí: 二林鎮, Èrlín-zhèn; en japonès: 二林鎮, Jirin-chin) és una vila urbana i municipi de la comarca de Txanghua, a la província de Taiwan, república de la Xina. A gener de 2023, la població total era de 48.379 habitants, 24.774 homes i 23.605 dones.

## Geografia

El terme municipal d'Erlin es troba localitzat a la part sud-oest de la comarca de Txanghua i limita amb els termes municipals de la vila rural de Fuxing al nord; cap a l'est amb les viles rurals de Puyan, Pitou i amb la vila urbana de Xihu; al sud limita amb les viles rurals de Txutang i Datxeng; finalment limita amb la vila rural de Fangyuan a l'oest, sent totes aquests municipis pertanyents a la mateixa comarca. Amb una àrea total de 92,8578 quilòmetres quadrats (km²), el terme municipal d'Erlin és el més extens de la comarca de Txanghua.

### Barris

* Fengtian (豐田)
* Donghe (東和)
* Nanguang (南光)
* Xiping (西平)
* Beiping (北平)
* Zhongxi (中西)
* Guangxing (廣興)
* Xiangtian (香田)
* Waizhu (外竹)
* Xinghua (興華)
* Dongxing (東興)
* Houcuo (後厝)
* Dingcuo (頂厝)
* Zhaojia (趙甲)
* Zhenxing (振興)
* Wanxing (萬興)
* Yongxing (永興)
* Xizhuang (西庄)
* Meifang (梅芳)
* Hualun (華崙)
* Wange (萬合)
* Dongshi (東勢)
* Dayong (大永)
* Yuandou (原斗)
* Xidou (西斗)
* Donghua (東華)
* Fufeng (復豐)

## Història

Durant el període neerlandés, la zona estava dins de la regió administrativa de Favorlang (actual Huwei, comarca de Yunlin). L'actual vila d'Erlin es troba a o prop de Gierim, un dels primers llocs de trobada comercial entre xinesos i indígenes taiwanesos i lloc predilecte de pirates i maleants. De fet, els pobladors originals de la zona era la tribu indígena dels Babuza.
Després de la segona guerra mundial, 'any 1945, es creà el poble d'Erlin, al districte de Beidou, a la desapareguda comarca de Taitxung. L'actual municipi d'Erlin es creà l'any 1950 com a resultat de l'establiment de l'actual comarca de Txanghua.

## Demografia

* Gràfica d'evolució de Erlin entre 1951 i 2021

## Transport
### Ferrocarril

Al terme municipal d'Erlin no hi ha cap estació de ferrocarril, però existeix servei d'autobús directe cap a l'estació d'alta velocitat de Txanghua, al municipi de Tiantxong. A més, altres línies d'autobús connecten Erlin amb municipis amb línia ferroviària.

### Carretera

* Estació d'autobusos (Yuanlin Bus)
** Destinacions: Beidou - Yuanlin - Tiantxong - Txanghua - Taitxung
* AP76 - CC143 - CC148 - CC150 - Vies locals

## Referències

* ↑ «彰化縣政府全球資訊網», 01-01-2011.
* ↑ «Còpia arxivada» (en xinès). Changhua County Government, 10-02-2017. Arxivat de l'original el 19 de novembre 2021. [Consulta: 11 febrer 2017].
* ↑ Andrade, Tonio. «Chapter 7: The Challenges of a Chinese Frontier». A: How Taiwan Became Chinese: Dutch, Spanish, and Han Colonization in the Seventeenth Century. Columbia University Press, 2005.
* ↑ https://web.archive.org/web/20141026121339/http://sowf.moi.gov.tw/stat/month/list.htm
* ↑ https://web.archive.org/web/20210518124950/https://house.chcg.gov.tw/erhlin/03search/sea_b1_01.asp

## Enllaços externs

* Erlin - Lloc web oficial
# Albin Pelak

Albin Pelak (Novi Pazar, Sèrbia, 9 d'abril de 1981) és un futbolista bosnià que disputà dos partits amb la selecció de Bòsnia i Hercegovina.
Estadístiques amb la selecció de Bòsnia i Hercegovina. :
| Anys | Partits | Gols |
| 2002 | 1 | 0 |
| 2003 | 0 | 0 |
| 2004 | 0 | 0 |
| 2005 | 1 | 0 |
| Total | 2 | 0 |

## Referències

* ↑ National Football Teams
# Joc de miralls

El joc de miralls és la combinació de miralls interns a la càmera rèflex, el qual la caracteritza i li dona el seu nom.
Aquest utilitza un funcionament en el què la imatge queda reflectida per a enviar-la al visor i evitar l'error de paralatge, aquell que fa que la imatge final no es correspongui amb la vista des del visor.

## Parts

Aquesta combinació es regeix per dos elements principals: el mirall principal i el pentaprisma.

### Mirall principal

Se situa davant del sensor i és l'encarregat de desviar la llum cap a la pantalla d'enfoc i el pentaprisma. A més a més, té una forma plana que s'inclina en una direcció de 45 graus gràcies a un seguit de mecanismes.

### Pentaprisma

Redirecciona de nou la imatge al visor creant un gir de 90 graus. Té una forma poligonal en 3D de cinc costats, com indica el nom.

## Funcionament

Com que en un inici la llum entra per l'objectiu, la imatge es troba realment invertida, tant verticalment com horitzontalment, és necessari recol·locar-la per a una imatge coherent des del visor i evitar l'error de paralatge.
Després que la llum traspassi les lents de l'objectiu i abans que arribi de manera invertida al sensor, el mirall principal es desvia cap amunt en un angle de 45 graus derivant la llum a la pantalla d'enfoc i al pentaprisma. Així doncs, a l'hora de disparar, aquest cristall gira en horitzontal per recol·locar la llum en vertical deixant-la passar directament cap al pentaprisma.
Tot seguit, el pentaprisma redirecciona de nou la llum cap al visor fent-la passar per un viatge de 90 graus i posicionar-laen horitzontl capel visor. D'aquesta manera, la forma del cristall crea un rebot que dirigeix la imatge a l'ull humà.

## Referències

* ↑ «Partes de una cámara réflex».
* https://www.xataka.com/fotografia-y-video/partes-de-un-camara-reflex-digital-iii
* http://digitalrev4u.com/mecanismo-espejo-camara-reflex/
# Agastache

Agastache és un gènere amb 112 espècies de plantes amb flors que pertany a la família lamiaceae.
Plantes herbàcies i perennes que s'alcen de 30 centímetres a 4 metres segons l'espècie. Les fulles són simples, peciolades amb els limbes dentats de color verd-grisós, oposades a parells i desprenent una olor perfumada (anís, regalèssia, menta, bergamota).

## Espècies seleccionades

| Agastache anethiodora Agastache anisata Agastache astromontana Agastache aurantiaca Agastache barberi | Agastache breviflora Agastache cana Agastache coccinea Agastache cusickii Agastache cypriani Agastache mexicana |

## Sinònims

* Brittonastrum Briq.
* Dekinia [M. Martens et Galeotti]
# Hem-Monacu

Hem-Monacu és un municipi francès situat al departament del Somme i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 133 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Hem-Monacu era de 133 persones. Hi havia 53 famílies de les quals 16 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 12 parelles sense fills, 21 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 79 habitatges, 51 eren l'habitatge principal de la família, 26 eren segones residències i 2 estaven desocupats. 76 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 51 habitatges principals, 38 estaven ocupats pels seus propietaris, 11 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 6 en tenien dues, 8 en tenien tres, 15 en tenien quatre i 21 en tenien cinc o més. 39 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 26 habitatges hi havia un automòbil i a 24 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Hem-Monacu el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 8 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 8 | 50 a 54 | 8 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 8 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 8 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 8 |
| 12 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 95 persones, 69 eren actives i 26 eren inactives. De les 69 persones actives 60 estaven ocupades (30 homes i 30 dones) i 9 estaven aturades (5 homes i 4 dones). De les 26 persones inactives 7 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 14 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials i 1 d'una empresa de serveis.
L'any 2000 a Hem-Monacu hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Hem-Monacu a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Hem-Monacu a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Kenmare

Kenmare (irlandès An Neidín) és una petita població del sud del Comtat de Kerry de la República d'Irlanda. Té 2.175 habitants (Oficina estadística central d'Irlanda 2011). El nom irlandès es tradueix a l'anglès com "El niu petit". El nom Kenmare és la forma anglicisada de Ceann Mara, "cap de mar", que es refereix al punt de terra endins més allunyada assolida pel mar.

## Ubicació

Kenmare es troba al cap de la badia de Kenmare, de vegades anomenat el riu Kenmare on el riu Roughty (An Ruachtach) flueix al mar, i en la conjunció entre la península d'Iveragh i la península de Beara. El nom irlandès tradicional de la badia era Inbhear Scéine del topònim celta Aber, inversió, que està documentat en la narrativa del segle xi Lebor Gabal Érenn com el punt d'arribada de l'avantpassat irlandès mitològic Partholon. També és a prop dels Macgillicuddys Reeks, de la muntanya Mangerton i de les muntanyes Caha, i és una destinació de senderisme popular.

## Ús en cultura popular

En el fictici univers de Harry Potter Kenmare és la llar dels Kenmare Kestrels, un dels tretze equips de la Lliga de Quidditch de Britànnia i Irlanda. Els jugadors de l'equip porten roba color verd maragda adornades amb dues K de color groc al pit.
Kenmare també apareix en l'episodi de la sèrie Star Trek: Enterprise titulat "Breaking the Ice" (Trencant el gel), en el qual la tripulació contesta les preguntes dels nens d'una escola fictícia situada a la vila.

## Referències

* ↑ Collins Irish Gem Dictionary. Great Britain: HarperCollins Publishers, 2006. ISBN 0-00-719160-X.
* ↑ Irish Placenames Database - Kenmare entry
* ↑ Kennilworthy, Whisp. Quidditch Through the Ages. WhizzHard Books, 2001, p. 31–46. ISBN 1-55192-454-4.
* ↑ Memory Alpha the Star Trek Wiki website

## Bibliografia

* Collins Irish Gem Dictionary, Great Britain: HarperCollins Publishers, 2006, ISBN 000719160X
* Megalithomania - 'The Druids' Circle' : Stone Circle - Kenmare
* Article of the Kenmare Suspension Bridge
* Article de la Kenmare Historical Society.

## Enllaços externs

* Web oficial de la Cambra de Comerç i Turisme de Kenmare
* Kenmare.com Arxivat 2011-11-19 a Wayback Machine.
* Kenmare Lace
* Turisme a Kenmare Arxivat 2008-08-27 a Wayback Machine.
* Les ciutats ordenades d'Irlanda "Celebrant 50 anys" Arxivat 2016-04-19 a Wayback Machine.
# Labeo kontius

Labeo kontius és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 61 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Tamil Nadu (Índia).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran, 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. vol 1. A.A. Balkema, Rotterdam. 541 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828. .
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Escola de Delft

Escola de Delft és una categoria de la pintura barroca als Països Baixos realitzada al segle xvii per diferents artistes heterogenis que van treballar a la ciutat de Delft entre 1650 i 1670. És més coneguda per la pintura de gènere: imatges de vida domèstica, vistes de cases, interiors d'església, patis, places i els carrers d'aquella ciutat. Carel Fabritius, Nicolaes Maes són considerats com els originadors d'aquesta localitzada especialitat que va ser continuada per Pieter de Hooch i Johannes Vermeer.
Els interiors arquitectònics de Gerard Houckgeest, Emanuel de Witte i Hendrick Cornelisz Van Vliet són també contribucions notables. A més dels gèneres més associats amb els pintors de Delft, els artistes de la ciutat van continuar produint pintures de natura morta i d'història, retrats per patrons i el tribunal, i peces decoratives d'art que reflecteixen les tendències més generals en l'art holandès del període.

## Bibliografia

* Liedtke, Walter Un. Vermeer I de la Escola Delft. Metropolitan Museum of Art, 2001. ISBN 978-0-87099-973-4.

## Referències

* "L'Escola de Delft" a Essencial Vermeer Arxivat 2017-10-18 a Wayback Machine.
* Vermeer I de l'Escola Delft (Museu Metropolità, 8 març de 2001 - 27 maig 2001)
* Vermeer I Escola Delft Arxivat 2009-05-07 a Wayback Machine. (exposició Galeria Nacional, 20 juny - 16 Sept 2001)
* Vermeer I Escola Delft, per Walter Liedtke (en col·laboració amb Michael C. Plomp I Axel Ruger)