OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Roberts (cràter)

* No s'ha de confondre amb Robert (cràter) o Robertson (cràter).
Roberts és un cràter d'impacte que es troba a les latituds més al nord de la cara oculta de la Lluna. Es localitza a l'est-sud-est del cràter Karpinskiy, i al nord-oest de Sommerfeld. Al nord es troba Thiessen.
* Localització de Roberts (centre superior de la imatge)
* Cràters satèl·lit
* Fotografia de la missió Clementine (1994)
Es tracta d'un cràter molt desgastat i erosionat, amb una vora exterior arrodonida interrompuda i danyada per múltiples cràters més petits. Poc queda de la vora original més enllà de ressalt arrodonit i irregular a la superfície. El sòl interior també està marcat per una sèrie de petits cràters, sent el més notable un cràter a prop de la paret interior sud-sud-est.

## Cràters satèl·lit

Per convenció aquests elements són identificats en els mapes lunars posant la lletra en el costat del punt central del cràter que està més proper a Roberts.
| Roberts | Coordenades | Diàmetre |
| M | 68° 12′ N, 174° 18′ O﻿ / ﻿68.2°N,174.3°O﻿ / 68.2; -174.3﻿ (Roberts M) | 46 km |
| N | 69° 00′ N, 176° 18′ O﻿ / ﻿69.0°N,176.3°O﻿ / 69.0; -176.3﻿ (Roberts N) | 49 km |
| P | 67° 24′ N, 178° 42′ E﻿ / ﻿67.4°N,178.7°E﻿ / 67.4; 178.7﻿ (Roberts P) | 30 km |
| Q | 68° 54′ N, 177° 18′ E﻿ / ﻿68.9°N,177.3°E﻿ / 68.9; 177.3﻿ (Roberts Q) | 19 km |
| R | 69° 54′ N, 178° 24′ E﻿ / ﻿69.9°N,178.4°E﻿ / 69.9; 178.4﻿ (Roberts R) | 59 km |

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Roberts (Wisconsin)

Roberts és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 969 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Roberts tenia 969 habitants, 392 habitatges, i 255 famílies. La densitat de població era de 692,8 habitants per km².
Dels 392 habitatges en un 33,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,7% hi vivien parelles casades, en un 10,5% dones solteres, i en un 34,7% no eren unitats familiars. En el 25,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,9% tenia menys de 18 anys, un 11,6% entre 18 i 24, un 35,3% entre 25 i 44, un 21,7% de 45 a 60 i un 6,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 42.258 $ i la renda mediana per família de 47.857 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.968 $ mentre que les dones 23.819 $. La renda per capita de la població era de 19.616 $. Aproximadament el 3,5% de les famílies i el 5,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Roberts» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Roberts». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Palaciosrubios

Palaciosrubios és un municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita al Nord amb Cantalapiedra, a l'est amb Horcajo de las Torres (Àvila), al Sud amb Zorita de la Frontera i a l'oest amb Poveda de las Cintas.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 635 | 570 | 515 | 500 |

## Enllaços externs

* Enllaç a Wikisalamanca
# Oskotz

Oskotz és un consell del municipi d'Imotz de la Comunitat Foral de Navarra, situat a la vall d'Imotz, a 30 km de Pamplona. Té una població de 68 habitants i una superfície de 9,37 km². La llengua més parlada és l'euskera, tot i que també s'hi parla castellà. Les seves principals activitats econòmiques són la ramaderia i el turisme rural.
S'hi pot trobar cases boniques com les de Matxinea o Dindakoa. L'església és a la part alta del poble i data del segle xiv. Tot i que és gòtica, té algunes parts que daten del segle xviii. En sorprèn la porta d'entrada, que és una de les més interessants de la zona.
Podem trobar-hi gran quantitat de vaques i ovelles, pasturant per les prades.
* Arotzeneko borda
* Centre del poble
* Perutxenea
* Matxinea
* Porta de l'església
* Plànol del poble

## Referències

* 1 2 «Imotz. Història» (en castellà). Ajuntament d'Imotz. Arxivat de l'original el 2015-08-02. [Consulta: 1r desembre 2015].
# Omloop van de Glazen Stad

El Omloop van de Glazen Stad és una competició ciclista d'un dia que es disputa a la regió de Westland (Països Baixos).

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 1978 | Peer Maas | John Verbeke | Henk Mutsaars |
| 1979 | Gino Ammerlaan | Jos Lammertink | Jacques van Meer |
| 1980 | René Koppert | Adri van der Poel | Peter Steijn |
| 1981 | René Koppert | Anton van der Steen | Guus Bierings |
| 1982-87 | No disputat |
| 1988 | Ralph Moorman | Frank van Veenendaal | Kees Hopmans |
| 1989 | Michel Zanoli | Freddy Wolsink | Arno Ottevanger |
| 1990 | Arno Ottevanger | Charles Overgaag | John de Haas |
| 1991 | Luc Reijrink | Steffen Blochwitz | Remco Startman |
| 1992 | Bertus Kroon | Patrick Rasch | John den Braber |
| 1993 | Rob Sienders | Michael Zijlaard | Anthony Theus |
| 1994 | John den Braber | Peter Hoondert | Mario Gutte |
| 1995 | Peter Hoondert | Marcel Luppes | Patrick Barendse |
| 1996 | Dennis Venema | Stefan van Dijk | Aike Visbeek |
| 1997 | Anthony Theus | Tommy Post | Charles Overgaag |
| 1998 | Stefan van Dijk | Matthé Pronk | Martijn Lust |
| 1999 | No disputat |
| 2000 | Sandro Bijnen | Fulco Van Gulik | Marc van Grinsven |
| 2001 | Wilco Zuyderwijk | Camiel van den Bergh | Marcel Alma |
| 2002 | Pim Goos | Arthur Farenhout | Mathieu Heijboer |
| 2003 | Arthur Farenhout | Ruud Aerts | Martin van Steen |
| 2004 | Jens Mouris | Peter Olde Dubbelink | Arthur Farenhout |
| 2005 | Arthur Farenhout | Gideon de Jong | Kenny van Hummel |
| 2006 | Peter Schep | Niki Terpstra | Floris Goesinnen |
| 2007 | Bram Schmitz | Roy Curvers | Arnoud van Groen |
| 2008 | Marco Bos | Sipke Zijlstra | Bram Schmitz |
| 2009 | Marco Bos | Remco te Brake | Ger Soepenberg |
| 2010 | Jan Bluekens | Stefan van Winden | Erik van Lakerveld |
| 2011 | Remco te Brake | Jeff Vermeulen | Roy Eefting |
| 2012 | Jeff Vermeulen | Jesper Asselman | Dylan Groenewegen |
| 2013 | Dylan Van Baarle | Jeff Vermeulen | Michael Vingerling |
| 2014 | Dylan Groenewegen | Remco te Brake | Johim Ariesen |
| 2015 | Coen Vermeltfoort | Elmar Reinders | Tim Rodenburg |
| 2016 | Wim Stroetinga | Roy Eefting | Maarten van Trijp |
| 2017 | Jeff Vermeulen | Patrick van der Duin | Gijs Meijer |

## Enllaços externs

* Web oficial
* Palmarès a cyclebase.nl
# Ommatobotys

Ommatobotys és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Ommatobotys aldabralis (Viette, 1958)
* Ommatobotys ommatalis (Hampson, 1912)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 7 març 2019].
# Palau d'Ajuda

El Palau d'Ajuda és una residència d'estil neoclàssic emprada per la Família Reial portuguesa al llarg del segle xix esdevenint arran de la proclamació de la República l'any 1910 en un museu històric.
Està situat a l'emplaçament d'un palau més antic fet de fusta, construït per allotjar la família reial de manera temporal, després de la destrucció del Palau de Ribeira durant el terratrèmol de Lisboa de 1755. L'edifici actual es va començar a construir a començaments de 1802, després de l'incendi de l'anterior el 1794, que va destruir completament l'estructura.
És en aquest moment que la reina Maria I de Portugal i posteriorment el rei Joan VI de Portugal, fill de Maria, ordenaren la construcció d'una residència palatina al centre de Lisboa. Per tal encàrrec es nomenà Manuel Caetano de Sousa arquitecte encàrrec de l'esmentada construcció. Caetano de Sousa planificà la construcció d'un palau emmarcat en el barroc-rococó més tardà.
L'any 1802 el projecte passà a mans de l'arquitecte portuguès José de Costa e Silva i de l'arquitecte italià Francisco Xavier Fabri qui variaren el projecte cap a un estil eminentment neoclàssic. Malgrat tot, la fugida de la Família Reial portuguesa cap al Brasil l'any 1807 escapant de les tropes de Napoleó Bonaparte provocaren un considerablement enderrariment del projecte palatí.
El retorn de la Família reial feu reprendre el projecte sota la tutela de António Francisco Rosa malgrat que la mancances de finançament que aviat aparegueren provocaren la reducció del projecte inicial.
No fou fins al regnat del rei Lluís I de Portugal, fill de la reina Maria II de Portugal, que el Palau d'Ajuda esdevingué centre de la vida privada de la família reial i de la cort portuguesa. Després de la mort del rei Lluís, l'any 1889, esdevingué la residència de la reina vídua Maria Pia d'Itàlia. Durant aquest període, l'arquitecte Possidónio da Silva va introduir canvis en les principals façanes.
Amb la proclamació de la república portuguesa l'any 1910, el Palau d'Ajuda esdevingué un museu d'històric que roman obert al públic i en el qual hom hi pot observar l'estil de vida de la família reial portuguesa a finals del segle xix.

## Referències

* 1 2 Ferreira, Emília; Cabello, Jorge. Arte e Historia. Lisboa (en castellà). Florència: Casa Editrice Bonechi, 2007.
* ↑ Wheeler, Douglas L.; Opello, Walter C. Historical Dictionary of Portugal (en anglès). Lanham, Toronto i Plymouth: The Scarecrow Press, 2010, p. 34.
# Riverdale (Utah)

Riverdale és una població dels Estats Units a l'estat de Utah. Segons el cens del 2000 tenia 7.656 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Riverdale tenia 7.656 habitants, 2.806 habitatges, i 2.045 famílies. La densitat de població era de 665,8 habitants per km².
Dels 2.806 habitatges en un 36,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,8% hi vivien parelles casades, en un 11% dones solteres, i en un 27,1% no eren unitats familiars. En el 22,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,73 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,21.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,2% tenia menys de 18 anys, un 14,2% entre 18 i 24, un 28,2% entre 25 i 44, un 20,5% de 45 a 60 i un 8,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 29 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 44.375 $ i la renda mediana per família de 49.453 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.389 $ mentre que les dones 23.635 $. La renda per capita de la població era de 18.627 $. Entorn del 6,9% de les famílies i el 8,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Riverdale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Riverdale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Palau de Capodimonte

El palau de Capodimonte és un palau amb un parc annex situat a la zona de Capodimonte de Nàpols, Itàlia. Fou iniciat l'any 1738 com a prova de la independència del Regne de les Dues Sicílies i fou encarregat pel rei Carles III d'Espanya. Se situà al magnífic bosc de Capodimonte, des del qual hom pot contemplar magnífiques vistes sobre el golf de Nàpols i la ciutat.
Encarregat a l'arquitecte palermità Giovanni Antonio Medrano i al romà Antonio Canevari. Aviat, però, el projecte hagué de parar-se a conseqüència de la manca de diners (arran de la construcció al mateix temps del Palau de Caserta) i de materials.
Un cop enllestit, Capodimonte albergà la Col·lecció Farnese, propietat de la princesa Isabel Farnese, i s'enriquí amb les donacions posteriors de monarques, les obres mestres vingudes dels monestirs suprimits l'any 1817 i a conseqüència de les descobertes a Pompeia i Herculà. Capodimonte patí dos greus saquejos: un l'any 1813 i l'altre el 1860.
Amb l'annexió del Reialme de les Dues Sicílies a la Itàlia dels Savoia, el Palau de Capodimonte passà a ser una residència reial propietat dels ducs d'Aosta. El tercer duc d'Aosta (Amadeu de Savoia-Aosta) tingué una especial relació amb aquest palau napolità.
Actualment conté la col·lecció artística del Museu Nacional de Capodimonte.

## Museu Nacional de Capodimonte

Va ser inaugurat oficialment l'any 1957, tot i que les sales del palau acullen obres d'art des de 1758. Conserva principalment pintures, àmpliament distribuïdes en les dues col·leccions principals, concretament la Farnese, que inclou alguns grans noms de la pintura italiana i internacional (entre els quals Rafael, Ticià, Parmigianino, Bruegel el Vell, El Greco, Ludovico Carracci, Guido Reni), i el de la Galeria Napolitana, que recull obres de les esglésies de la ciutat i els seus voltants, transportades a Capodimonte amb finalitats cautelars (Simone Martini, Colantonio, Caravaggio, Ribera, Luca Giordano, Francesco Solimena). També és important la col·lecció d'art contemporani, l'única d'aquestes característiques a Itàlia, en la qual destaca el "Vesuvi" d'Andy Warhol.

## Referències

* ↑ Touring Club Editore. Museu di Capodimonte (en italià), 2012, p. 397.
# Parakramabahu VII

Parakramabahu VII (Pandita Parakrama Bahu) fou rei de Kotte (1480-1484), fill (adoptiu) de Bhuvenaka Bahu VI al que va succeir.
El nou rei va agafar al seu servei a Patty Rajah i Cooroogama que s'havien revoltat contra el seu pare però aquest els havia perdonat. La notícia de la seva pujada al tron fou coneguda aviat per Ambulugala Kumara, germà de Bhuvenaka Bahu VI, que residia a la població que portava el nom d'Ambulugala (en el seu honor) als Quatre Korales, ho va considerar una usurpació; durant un temps (uns tres anys) va reunir un exèrcit amb el que va marxar a través del korale de Seena arribant a Kelaniya on es va aturar fins que es va trobar amb l'exèrcit que el nou rei havia enviat contra ell a Inkendagania, on després d'una batalla ferotge (en la que van morir els generals del rei Patty Rajah i Cooroogama) el pretendent va aconseguir fer fugir a les forces reials i va entrar a la victoriós a la capital on va fer matar el rei i els membres de la seva família. Llavors es va coronar rei amb el nom de Vira Parakrama Bahu (o Parakramabahu VIII).

## Referències

* Outlines of Ceylon history, per Donald Obeyesekere, "Times of Ceylon", Colombo, 1911.
# Parakuzmenkoïta-Fe

La parakuzmenkoïta-Fe és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de l'organovaïta. Rep el nom per tractar-se d'anàleg de la kuzmenkoïta-Mn amb ferro dominant.

## Característiques

La parakuzmenkoïta-Fe és un silicat de fórmula química (K,Ba)₄Fe(Ti,Nb)₈(Si₄O₁₂)₄(O,OH)₈·14H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2001. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, pertany a «09.CE - Ciclosilicats amb enllaços senzills de 4 [Si₄O₁₂]$^8$- (vierer-Einfachringe), sense anions complexos aïllats» juntament amb els següents minerals: papagoïta, verplanckita, baotita, nagashimalita, taramel·lita, titantaramel·lita, barioortojoaquinita, byelorussita-(Ce), joaquinita-(Ce), ortojoaquinita-(Ce), estronciojoaquinita, estroncioortojoaquinita, ortojoaquinita-(La), labuntsovita-Mn, nenadkevichita, lemmleinita-K, korobitsynita, kuzmenkoïta-Mn, vuoriyarvita-K, tsepinita-Na, karupmøllerita-Ca, labuntsovita-Mg, labuntsovita-Fe, lemmleinita-Ba, gjerdingenita-Fe, neskevaaraïta-Fe, tsepinita-K, paratsepinita-Ba, tsepinita-Ca, alsakharovita-Zn, gjerdingenita-Mn, lepkhenelmita-Zn, tsepinita-Sr, paratsepinita-Na, paralabuntsovita-Mg, gjerdingenita-Ca, gjerdingenita-Na, gutkovaïta-Mn, kuzmenkoïta-Zn, organovaïta-Mn, organovaïta-Zn, burovaïta-Ca, komarovita i natrokomarovita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia Russa de les Ciències, a Moscou (Rússia).

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al mont Kedykverpakhk, situat al districte de Lovozero (óblast de Múrmansk, Rússia), tractant-se de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Parakuzmenkoite-Fe» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 gener 2020].
# Rinorea deflexiflora

Rinorea deflexiflora és una espècie de planta amb flor que pertany a la família de les violàcies. Rinorea deflexiflora creix des de Mèxic fins a Panamà. És comú en els boscos molt humits alterats i no alterats del vessant atlàntic, dels 0 fins als 200 msnm.
És un arbre o arbust d'1 a 9 m d'alt. Les fulles són el·líptiques a àmpliament el·líptiques, 9-20 cm de llargada i 3-10 cm d'amplada, acuminades a l'àpex, cuneades i obliqües a subauriculades a la base, amb domacis, nervi principal híspid a la cara superior, setós a la cara inferior. Les inflorescències fan entre 5 a9 cm de llarg, amb uns pedicels entre 2 a9 mm de llarg, articulats per dalt de la base. Les flors són blanques i els seus pètals d'uns 3 mm de llarg; filaments lliures, glàndules dorsals 1/3 de la longitud dels filaments; estil 2-3 mm de llarg, òvuls generalment 2 per carpel. La càpsula fa entre 1 a 2 cm de llarg. Les llavors fan entre 2 a 5 mm de diàmetre, piloses, no maculades i fructifiquen entre febrer i març en el seu hàbitat originari.

## Referències

* 1 2 http://www.tropicos.org/Name/33800881?projectid=7 a Tropicos.org
# Park Chanyeol

Park Chanyeol, acreditat com Chanyeol, —박찬열en coreà— (Seül, 1992) és un cantant, actor i model sud-coreà membre del grup EX-O.

## Discografia

* "Delight"
* "Youngstreet"
* "SSFW" (봄 여름 가을 겨울)

## Filmografia

* 2008 - High Kick!
* 2012 - To The Beautiful You
* 2013 - Royal Villa
* 2015 - Exo Next Door
* 2017 - Missing 9
* 2018 - Memories of the Alhambra

## Referències

* ↑ «[단독 엑소 찬열X세훈, 비주얼+음악 다되는 듀오조합 탄생..7월 첫 앨범 발표]». [Consulta: 28 juny 2019].
* ↑ «"엑소 新 유닛 출격"…세훈&찬열, 7월 22일 'What a life' 발매 [공식입장]», 28-06-2019. [Consulta: 28 juny 2019].
* ↑ [V Report Plus EXO pick favorite songs]
* ↑ EXO-K's Chanyeol likes to smile
* ↑ 2015년 01주차 Download Chart
# Park Chu-young

Park Chu-Young (nascut a Daegu, Corea del Sud, el 10 de juliol del 1985) és un futbolista professional sud-coreà que actualment juga extrem o davanter al Celta de Vigo, cedit per l'Arsenal FC de la Premier League. Chu-Young, també juga per la selecció de Corea del Sud des del 2005.

## Enllaços externs

* Estadístiques de Park Chu-Young Arxivat 2015-06-30 a Wayback Machine. a FIFA.com (anglès)
Park Chu-Young amb Corea del Sud - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol de Corea del Sud – Copa del Món de Futbol de 2006
1 Lee Woon-jae •
2 Kim Young-chul •
3 Kim Dong-jin •
4 Choi Jin-cheul •
5 Kim Nam-il •
6 Kim Jin-kyu •
7 Park Ji-sung •
8 Kim Do-heon •
9 Ahn Jung-hwan •
10 Park Chu-young •
11 Seol Ki-hyeon •
12 Lee Young-pyo •
13 Lee Eul-yong •
14 Lee Chun-soo •
15 Baek Ji-hoon •
16 Chung Kyung-ho •
17 Lee Ho •
18 Kim Sang-sik •
19 Cho Jae-jin •
20 Kim Yong-dae •
21 Kim Young-kwang •
22 Song Chong-gug •
23 Cho Won-hee •
Seleccionador: Advocaat
Selecció de futbol de Corea del Sud – Copa del Món de futbol de 2010
1 Lee Woon-Jae •
2 Oh Beom-Seok •
3 Kim Hyung-Il •
4 Cho Yong-Hyung •
5 Kim Nam-Il •
6 Kim Bo-Kyung •
7 Park Ji-Sung •
8 Kim Jung-Woo •
9 Ahn Jung-Hwan •
10 Park Chu-Young •
11 Lee Seung-Ryul •
12 Lee Young-Pyo •
13 Kim Jae-Sung •
14 Lee Jung-Soo •
15 Kim Dong-Jin •
16 Ki Sung-Yong •
17 Lee Chung-Yong •
18 Jung Sung-Ryong •
19 Yeom Ki-Hun •
20 Lee Dong-Gook •
21 Kim Young-Kwang •
22 Cha Du-Ri •
23 Kang Min-Soo •
Seleccionador: Huh Jung-Moo
Selecció de futbol de Corea del Sud – Copa del Món de Futbol de 2014
1 Jung Sung-ryong •
2 Kim Chang-soo •
3 Yun Suk-young •
4 Kwak Tae-hwi •
5 Kim Young-gwon •
6 Hwang Seok-ho •
7 Kim Bo-kyung •
8 Ha Dae-sung •
9 Son Heung-min •
10 Park Chu-young •
11 Lee Keun-ho •
12 Lee Yong •
13 Koo Ja-cheol •
14 Han Kook-young •
15 Park Jong-woo •
16 Ki Sung-yueng •
17 Lee Chung-yong •
18 Kim Shin-wook •
19 Ji Dong-won •
20 Hong Jeong-ho •
21 Kim Seung-gyu •
22 Park Joo-ho •
23 Lee Bum-young •
Seleccionador: Hong Myung-bo :
# Ronny Van Holen

Ronny van Holen (Aalst, 9 de març de 1959) és un ciclista belga, ja retirat, que fou professional entre 1981 i 1992. En el seu palmarès destaca el Campionat del món júnior en ruta de 1977, una victòria d'etapa de la Volta a Catalunya de 1984 i la Fletxa Brabançona del mateix any, la classificació de les metes volants de la Volta a Espanya de 1985 i el Circuit Het Volk de 1988.

## Palmarès

* 1977
** Campió del món júnior en ruta
* 1979
** 1r al Tour d'Hainaut Occidental i vencedor de 2 etapes
* 1980
** 1r a la Brussel·les-Opwijk
** Vencedor d'una etapa de la Fletxa del Sud
** Vencedor d'una etapa del Tour de la Yonne
* 1982
** 1r al Gran Premi Pino Cerami
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Alemanya
* 1984
** 1r a la Fletxa Brabançona
** 1r al Gran Premi Jef Scherens
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Catalunya
** Vencedor d'una etapa de la Setmana Catalana
* 1985
** 1r al Gran Premi de Fayt-le-Franc
** 1r a la Fletxa costanera
** Vencedor de la classificació de les metes volants de la Volta a Espanya
* 1986
** 1r a la Binche-Tournai-Binche
** 1r a la Mandel-Lys-Escaut
* 1987
** 1r al Gran Premi Jef Scherens
* 1988
** 1r al Circuit Het Volk
* 1991
** 1r a la Druivenkoers Overijse

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1984. 59è de la classificació general
* 1985. 74è de la classificació general. Vencedor de la classificació de les metes volants
* 1987. Abandona (4a etapa)
* 1989. 100è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1986. Abandona (16a etapa)
* 1989. Abandona (12a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1981. Abandona (8a etapa)

## Referències

* ↑ «VAN HOLEN Ronny». [Consulta: 30 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Ronny VAN HOLEN» (en italià). [Consulta: 30 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net