OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ucraïna al Festival de la Cançó d'Eurovisió 2012

La televisió pública ucraïnesa torna a optar per un format de preselecció oberta.

## Organització

Qualsevol artista o compositor va poder enviar les seves propostes a la NTU a partir del 25 de novembre de 2011 fins al 20 de gener de 2012.
Posteriorment, un jurat de la cadena va triar els vint artistes que passaven a la final. Hi haurà, a més, dues invitacions: una serà pel guanyador del show Inter Channel's Show Number 1, i una altra posició a la final serà atorgada a la proposta més votada al portal d'internet Say.tv fins al 31 de gener de 2012. La final televisada tindrà lloc el 18 de febrer de 2012.

## Candidats

La NTU va anunciar els primers vint finalistes el 25 de gener de 2012:
* Shanis - Dream
* Lena Voloshina - Let it out
* Igor Tatarenko - You're my life
* Bondartxuk - I don't know why
* Oksana - Mondo blu
* 3Orange - New day
* Marietta - Rainbow
* Masha Shazonova & Tikhon Levchenko - I close to you
* Vitaly Galay - I want to love
* Olya Polyakova - Lepestok
* Marta - Sertse kaetskya
* Mihailo Gritskan - Ya tak iskal tebya
* Renata - Love in sunlight rays
* Matias - Proigray mne voynu
* Rapira - Get over
* Haitana - Be my guest
* Ulyana Rudakova - Ty ne odin
* Eduard Romanyuta - I'll never let go
* Andriy Bogomolets - Song to be announced
* Lyogkyi Flirt - Megamix

## Referències

* ↑ Alexandru Busa:Ukraine, Kyiv plans Eurovision 2012 participation www.esctoday.com (anglès)
* ↑ Jiandani, Sanjay. «Ukraine: National final on February 10th». EscToday.com, 25-11-2011. [Consulta: 25 novembre 2011].
* ↑ Alexandru Busa:Ukraine: Twenty finalists revealed www.esctoday.com (anglès)

## Vegeu també

* Festival de la Cançó d'Eurovisió 2012
# Ucraïna Verda

La Ucraïna Verda, també coneguda com a Tascó Verd (en ucraïnès: Зелений Клин, "Tascó verd", transcrit: Zelenyi Klyn, i també Зелена Україна, Ucraïna Verda", transcrit: Zelena Ukraïna; en rus: Зелёный Клин, transcrit: Zelionyi Klin) era una àrea de l'Extrem Orient rus, entre el riu Amur i l'oceà Pacífic, una àrea que correspon aproximadament al concepte xinès de Manxúria Exterior, i on es van assentar molts ucraïnesos el segle xix.
Després de la revolució russa de 1917, Catai (ucraïnès: Закитайщина, romanitzat: Zakytaishchyna) va ser un país projectat a l'Extrem Orient rus.
Després de l'establiment de la República de l'Extrem Orient boltxevic el 6 d'abril de 1920, les zones de l'Extrem Orient amb una majoria ètnica ucraïnesa van intentar separar-se i establir una entitat anomenada Ucraïna Verda.
Geogràficament, Ucraïna Verda limita amb l'actual Corea del Nord i la província xinesa de Heilongjiang. La població ucraïnesa, majoritària a aquesta regió de l'Imperi Rus, que limitava amb Manxúria (Xina), l'illa de Sakhalín i Iakútia, i entre el riu Amur i l'oceà Pacífic, a Primorski (Litoral) i una part de Sakhalín.
Més tard, entre el 1920 i el 1922, fou un projecte de república independent. La República Ucraïnesa de l'Orient Llunyà, a l'Orient Llunyà, territori de l'Imperi Rus i després de l'URSS.
Avançat el 1922, ja estava preparat el Congrés que havia de proclamar la independència, però la incorporació dels territoris de l'Extrem Orient a la Unió Soviètica ho va fer impossible.
Les banderes proposades eren dues: una blava sobre groc, amb triangle verd a l'asta (model txec), i l'altra verda amb els colors ucraïnesos, blau sobre groc, al cantó superior del pal.

## Referències

* ↑ Tippner, Anja; Artwińska, Anna. Narratives of Annihilation, Confinement, and Survival: Camp Literature in a Transnational Perspective (en anglès). Walter de Gruyter GmbH & Co KG, 2019-05-20, p. 256. ISBN 978-3-11-063113-5.
* ↑ Kuromiya, Hiroaki «Ukraine and Eurasian History in the Twentieth Century». Harvard Ukrainian Studies, 34, 1/4, 2015, pàg. 195–213. ISSN: 0363-5570.
* 1 2 Smele, Jonathan D. Historical Dictionary of the Russian Civil Wars, 1916-1926 (en anglès). Rowman & Littlefield, 2015-11-19, p. 476. ISBN 978-1-4422-5281-3.
# Valentina Smirnova

Valentina Víktorovna Smirnova (en rus: Валентина Викторовна Смирнова), (Byerazino, 1946) va ser una ciclista soviètica d'origen belarús. Especialista en la pista, va guanyar una medalla al Campionat del món de persecució.

## Palmarès

* 1970
** Campiona de la Unió Soviètica en persecució per equips
* 1971
** Campiona de la Unió Soviètica en persecució per equips
* 1974
** Campiona de la Unió Soviètica en persecució

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Tubar

El tubar o tubare és una llengua extingida del sud de l'estat de Chihuahua, Mèxic, que formava part de la família lingüística uto-asteca. Era una llengua aglutinant on les paraules utilitzen sufixos complexos per a una varietat de propòsits amb diversos morfemes encadenats.

## Referències

* http://www.native-languages.org/tubar.htm
# Tulum (municipi)

Tulum (del maia, Tu'ul = conell, lum = terra; que vol dir «lloc on la terra de conells») és un municipi nou. Tulum és el cap de municipi i principal centre de població d'aquesta municipalitat. Aquest municipi es troba a la part sud de l'estat de Quintana Roo. Limita al nord amb els municipis de Solidaridad, al sud amb Felipe Carillo Puerto, a l'oest amb l'estat de Campeche i a l'est amb el Carib.

## Vegeu també

* Tulum (jaciment arqueològic)
* Tulum (ciutat)
* Municipis de Quintana Roo

## Referències

* ↑ Municipio de Tulum Arxivat 2022-06-18 a Wayback Machine., INAFED, 2015.
# Velilla de la Sierra

Velilla de la Sierra és un municipi de la província de Sòria, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Referències

* ↑ «Provincia de Soria (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Vallmitjana

«Vallmitjana» té aquests significats:
Família d'artistes que inclou.

## Referències

* ↑ «Vallmitjana». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Vicente-Juan Ballester Olmos

Vicente-Juan Ballester Olmos (València, 27 de desembre de 1948) és un enginyer i ufòleg valencià.

## Obres

* Ballester Olmos, Vicente-Juan (1978): OVNIS: el fenómeno aterrizaje, Plaza y Janés (Barcelona). [Reeditat el 1979 i 1984]
* Ballester Olmos, Vicente-Juan i Guasp, Miguel (1981): Los OVNIS y la Ciencia, Plaza y Janés (Barcelona). [2a edició el 1989]
* Ballester Olmos, Vicente-Juan (1984): Investigación OVNI, Plaza y Janés (Barcelona).
* Ballester Olmos, Vicente-Juan i Fernández Peris, José Antonio (1987): Enciclopedia de los encuentros cercanos con OVNIS, Plaza y Janés (Barcelona).
* Ballester Olmos, Vicente-Juan (1995): Expedientes insólitos, Temas de Hoy (Madrid).

## Referències

* ↑ «Vicente-Juan Ballester Olmos». Uniliber. Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 9 març 2015].
# Via Agripa

La via Agripa (en llatí via Agrippa) és un conjunt de vies romanes de la Gàl·lia que va construir Marc Vipsani Agripa, a qui August havia confiat la reorganització d'aquell país.
Segons explica Estrabó, Agripa va situar l'inici de les noves xarxes de comunicació a Lugdúnum, i va construir quatre vies per arribar als quatre extrems de la Gàl·lia:
* Una que sortia per buscar l'Atlàntic, des de Lugdúnum cap a Saintes.
* Una via cap al Mar del Nord, que passava per Reims, Beauvais i Amiens.
* Una cap al Rin, passant per Langres i Trèveris
* I una cap al sud, fins a Massàlia.
Tots els autors estan d'acord en situar-ne la construcció en temps d'August, però hi ha discrepàncies sobre els anys en què es van fer:
* Entre els anys 39 aC i 38 aC, segons Hacquard.
* Segons Pierre Gros, a partir del 22 aC fins al 21 aC.
* I Paul Petit proposa les dates entre el 16 aC i el 13 aC.

## La ruta del sud

Des de temps antics existia una via que seguia el Roine, probablement una ruta de la sal, que passava de forma preferent per les planures inundades abans que per les zones muntanyoses. Agripa, per indicació d'August, va fer una nova ruta propera al riu però resseguint les muntanyes de ben a prop, que passava per ciutats importants, com ara Arle, Avinyó, Montelaimar, Valença i Viena del Delfinat. Va construir diverses mutationes, llocs per canviar de cavalls i prendre'n altres de refresc, i per efectuar les reparacions necessàries en el vehicle.

## Referències

* ↑ Estrabó. Geografia, IV, 6, 11
* ↑ Hacquard, George... (et al.). Guide romain antique. París: Hachette, 1952, p. 162.
* ↑ Gros, Pierre. La France gallo-romaine. París: Nathan, 1991, p. 54. ISBN 2092843761.
* ↑ Petit, Paul. La paix romaine. París: PUF, 1971, p. 288.
* ↑ Dory, Franck «Une voie romaine de la croisée de Vienne : la Via Agrippa de Vienne à Saint-Vallier». Bulletin de la Société des Amis de Vienne, 1, 2008, pàg. 11-24.

## Vegeu també

* Llista de vies romanes
# Vermeer-Thijs (equip ciclista)

L'equip Vermeer-Thijs, conegut anteriorment com a Mini-Flat, va ser un equip ciclista belga que competí professionalment entre el 1978 i el 1982.
Va ser el successor de l'equip Maes Pils - Mini-Flat i no s'ha de confondre amb l'equip Boule d'Or.

## Principals resultats

* Gran Premi Jef Scherens: Frans Van Looy (1978)
* Kuurne-Brussel·les-Kuurne: Walter Planckaert (1979)
* Circuit de Houtland: Walter Planckaert (1980)
* Halle-Ingooigem: Emile Gijsemans (1979), Frans Van Looy (1980)
* Milà-Sanremo: Alfons de Wolf (1981)
* Tres dies de De Panne: Jan Bogaert (1981)
* Omloop Het Nieuwsblad: Fons De Wolf (1982)

### A les grans voltes

* Volta a Espanya
** 0 participacions
** 0 victòries d'etapa:
* Tour de França
** 2 participacions (1981, 1982)
** 2 victòries d'etapa:
*** 2 al 1982: Pol Verschuere, Adri van Houwelingen
** 0 victòries final:
** 0 classificacions secundàries:
* Giro d'Itàlia
** 0 participacions
** 0 victòries d'etapa:

## Enllaços externs

* Plantilles a firstcycling.com Arxivat 2015-01-04 a Wayback Machine.
* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
# Title

Title és l'àlbum d'estudi debut de la cantant i compositor a americà Meghan Trainor. Llançat el 13 de gener de 2015, per Epic Records. «All About That Bass» va ser llançat com el primer senzill de l'àlbum, el 2 de juny de 2014, i va esdevenir el primer senzill de l'artista que va arribar a la primera posició en la llista Billboard Hot 100 als Estats Units. El seu segon senzill, «Lips Are Movin», va ser llançat el 21 d'octubre de 2014, i va aconseguir el lloc número 4 a la llista abans esmentada.

## Senzills

La discogràfica va llançar «All About That Bass» com el primer senzill del LP, el 2 de juny de 2014. El vídeo musical per promocionar va ser dirigit per Fátima Robinson. Comercialment, la cançó ha estat un èxit, en liderar el recompte Billboard Hot 100 i llistes d'èxits corresponents de Austràlia, Àustria, Canadà, Dinamarca, Nova Zelanda, el Regne Unit, entre d'altres. «Lips Are Movin» va ser llançat com el segon senzill de l'àlbum el 10 octubre 2014.

## Publicació

El 20 d'octubre de 2014, Trainor publicar en el seu compte de Twitter que es podia pre-ordenar l'àlbum digitalment a iTunes. El seu contingut inclou tots els temes del seu extended play Title EP' i també inclouria el segon senzill, «Lips Are Movin». L'àlbum està programat per ser publicat el 13 de gener 2015, a Amèrica del Nord.

## Llançament

L'àlbum va debutar en les llistes de Billboard 200 a la setmana del 31 de gener del 2015 al lloc #1 amb 238 mil còpies venudes, després del seu llançament el 13 gener 2015 sent el seu àlbum debut el primer a posicionar-se en aquest lloc. Fins al moment l'àlbum ha venut 325.000 còpies només als Estats Units.

## Llista de cançons

* Edició estàndard
* Edició deluxe

## Referències

* ↑ «Meghan Trainor: Title (Deluxe Edition)». Amazon.com. [Consulta: 22 desembre 2014].
Viccionari
# Tito (Potenza)

Tito (lucà: Lu Titu) és un municipi italià, situat a la regió de Basilicata i a la província de Potenza. Ocupa una superfície de 71,27 quilòmetre quadrat i tenia 7,095 habitants a l'1 gener 2023.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1r gener 2017 | 1r gener 2018 | 1r gener 2023 |
| 7.358 | 7.355 | 7.095 |

## Administració

Llista d'alcaldes i alcaldesses :
| Dates mandat | Nom de l'alcalde/ssa | Causa finalització |

## Referències

* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«».
* ↑ Error: Unable to display the reference properly. See the documentation for details.
# Gott, man lobet dich in der Stille, BWV 120b

Gott, man lobet dich in der Stille zu Zion, BWV 120b (Déu, et lloem en el silenci de Sió), és una cantata de Johann Sebastian Bach, per al segon centenari de la Confessió d'Augsburg, estrenada a Leipzig el 26 de juny de 1730.

## Origen i context

La Confessió, o Confessions, d'Augsburg, és la primera obra que conté els principis del luteranisme i fou presentada a l'emperador Carles V l'any 1530 en una de les sessions de la Dieta d'Augsburg. El 1730 se celebrà de manera solemne el segon centenari en un festa que durà tes dies. El primer dia, el 25 de juny, s'interpretà la cantata BWV 190a, el segon aquesta BWV 120b i el tercer dia, el 27 de juny, la irrecuperable BWV Anh. 4, totes amb lletra de Picander. No s'ha conservat la música de cap de les tres, encara que per a la primera i la segona s'ha pogut reconstruir a partir de les cantates homònimes BWV 190 i BWV 120, respectivament. Conté sis números, amb text de Picander excepte el primer que prové del salm (65, 2) i el sisè que és la tercera estrofa del coral Komm, Helliger Geist, Heere Gott (1524).
* Arioso: Gott, man lobet dich in der Stille zu Sion (Déu, et lloem en la quietud de Sió)
* Aria: Zahle, Zion, die Gelübde (Paga, Sió, els vots)
* Recitatiu: Ach! du geliebte Gottesstadt (Oh!, estimada ciutat de Déu)
* Ària: Treu im Glauben (Fidels en la creença)
* Recitatiu: Wohlan, du heilige Gemeinde (Endavant! la vostra sagrada congregació)
* Coral: Du heilige Brunst, süßer Trost (Tu ets flama sagrada, dolç consol)
No es coneix cap gravació discogràfica de la cantata.

## Bibliografia

* Alfred Dürr. “The Cantatas of J. S. Bach”. Oxford University Press, Oxford, 2005.

## Enllaços externs

* Bach Cantatas Website
* J.S. Bach Home Page Arxivat 2015-09-06 a Wayback Machine.
# Germondans

Germondans és un municipi francès situat al departament del Doubs i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 74 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Germondans era de 74 persones. Hi havia 26 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 9 parelles sense fills i 13 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 33 habitatges, 27 eren l'habitatge principal de la família, 3 eren segones residències i 2 estaven desocupats. 30 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 27 habitatges principals, 24 estaven ocupats pels seus propietaris i 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 7 en tenien quatre i 19 en tenien cinc o més. 24 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 10 habitatges hi havia un automòbil i a 13 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Germondans el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 8 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 44 persones, 28 eren actives i 16 eren inactives. De les 28 persones actives 24 estaven ocupades (13 homes i 11 dones) i 3 estaven aturades (1 home i 2 dones). De les 16 persones inactives 8 estaven jubilades, 7 estaven estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Germondans a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Germondans a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Germisay

Germisay és un municipi francès situat al departament de l'Alt Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 22 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Germisay era de 22 persones. Hi havia 12 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 4 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 12 habitatges, 9 eren l'habitatge principal de la família, 2 eren segones residències i 1 estava desocupat. 11 eren cases i 1 era un apartament. Dels 9 habitatges principals, 8 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava llogat i ocupat pels llogaters; 2 tenien dues cambres, 2 en tenien tres, 2 en tenien quatre i 3 en tenien cinc o més. 7 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 3 habitatges hi havia un automòbil i a 5 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Germisay el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 8 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 13 persones, 9 eren actives i 4 eren inactives. Les 9 persones actives estaven ocupades(5 homes i 4 dones).. De les 4 persones inactives 1 estava jubilada, 1 estava estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Els 2 establiments que hi havia el 2007 eren d'empreses de comerç i reparació d'automòbils.
L'any 2000 a Germisay hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Germisay a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Germisay a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Districte de Marávia

El districte de Marávia és un districte de Moçambic, situat a la província de Tete. Té una superfície de 16.466 kilòmetres quadrats. En 2007 comptava amb una població de 84.007 habitants. Limita al nord amb Zàmbia, a l'oest amb el districte de Zumbo, al sud amb els districtes de Magoé i Cahora-Bassa, i a l'est amb els districtes de Chiuta i Chifunde.

## Divisió administrativa

El districte està dividit en quatre postos administrativos (Chipera, Chiputo, Fingoé i Molowera), compostos per les següents localitats:
* Posto Administrativo de Chipera:
** Chipera
** Chiringa
** Chissete
** Ntayansupa
* Posto Administrativo de Chiputo:
** Chipungo
** Chiputo
** Chizane
* Posto Administrativo de Fingoé:
** Angombe
** Mazeze
** Nhenda
* Posto Administrativo de Molowera:
** Cassuende
** Molowera
** N'Canha

## Referències

* ↑ «Instituto Nacional de Estatística». Arxivat de l'original el 2008-03-08. [Consulta: 8 març 2008].
# Glossogobius robertsi

Glossogobius robertsi és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Hoese, D.F. & Allen, G.R. 2009. Description of three new species of Glossogobius from Australia and New Guinea. Zootaxa, 1981: 1-14.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Miller, P.J. 1990. Gobiidae. p. 925-951. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa, SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Torre de la Princesa

La Torre de la Princesa, o Torre des Freus, inicialment anomenada Torre Erskine, és una torre de guaita del tipus torre Martello, situada a la península de la Mola del Port de Maó (Menorca). El seu objectiu era defensar una retirada sobre la península de la Mola i, al mateix temps, protegir els desembarcaments a la zona des Freus, des de fora del port de Maó.

## Història

Es va construir el 1799, durant l'ocupació britànica de l'illa de Menorca, en temps del governador James Saint Claire-Erskine, de qui va prendre el seu nom inicial. Segurament va ser construïda pel capità D’Arcy, cap dels enginyers britànics. A mitjans del segle xix es va variar la seva estructura interior quan va quedar inclosa en el front de la Princesa de la fortalesa de la Mola.
La torre està mig enrunada a causa de la caiguda d'un llamp, que va fer deflagrar el magatzem de pólvora situat a la torre. Això va fer desaparèixer el matacà i la porta d'accés, però va deixar a la vista l'estructura de la torre.

## Descripció

De planta circular, era similar a la Torre de cala Teulera. Tenia planta baixa, intermèdia i terrassa per a una peça giratòria. La seva entrada era al nivell intermedi i la planta baixa s'emprava per a magatzem de pólvora, recanvis i queviures. A la planta intermèdia s'hi allotjava la guarnició i des de la terrassa es disparava el canó i es defensava l'accés a la torre. A mitjans del segle xix es va superposar sobre la terrassa d’artilleria una altra estructura, que al mateix temps que en reforçava la volta, adaptava el seu perfil al mur de la fortalesa. En el costat orientat cap as Freus, es va obrir una canonera per a un canó.

## Referències

* ↑ Fernández de la Fuente, Mónica. De la isla de Menorca a las costas sur y este de Inglaterra: análisis del prototipo de torre Martello (tesi) (en castellà). Madrid: Escuela Técnica Superior de Arquitectura de Madrid, 2015.
* 1 2 «Torre La Princesa». Fundació Foment del Turisme de Menorca.
* ↑ «Torres defensives d'origen anglès a Menorca». Descobreix Menorca.