OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rosa Zaragoza i Lluch

Rosa Zaragoza i Lluch (Barcelona, 23 de març de 1958), cantant i musicòloga, està especialitzada en música sefardita i folklore tradicional de les cultures antigues d'Espanya (sefardita, andalusí i cristiana). Resideix a Barcelona.

## Trajectòria artística

La seva vida professional musical va començar el 1984 amb un primer disc on recuperava, després de segles d'oblit, les úniques cançons judeocatalanes conegudes que existien. Aquest esdeveniment va provocar cert interès internacional que la va portar a una gira internacional per tot Israel, Nova York i Europa. Després d'aquest èxit inicial, va començar a treballar en temes de les tres cultures de la península Ibèrica: jueva, musulmana i cristiana, així com en cançons espirituals de les tres religions.
Ha destacat el seu interès de recuperació de les arrels i la cultura mediterrànies. Participa en festivals de música mediterrània, world music i músiques sagrades a Europa, Orient Pròxim, Magrib, etcètera. També ha dirigit els Festivals de Músiques Místiques de Barcelona els anys 2000 i 2001 i València en 2001. Els seus interessos han evolucionat de forma molt diversa, des de discos dedicats a nens, fins al tantrisme i la mística eròtica.

## Discografia

Ha publicat els següents discos:
* 1984 - Canciones sefardís
* 1986 - Canciones de bodas de los judíos catalanes
* 1987 - Canciones de cuna del Mediterráneo
* 1989 - Les nenes bones van al cel, les dolentes a tot arreu
* 1990 - Galaneta mà. Cançons per cantar amb el nen a la falda.
* 1992 - Canciones de judíos, cristianos y musulmanes
* 1994 - El espíritu de Al-Andalus
* 1997 - Delicias zíngaras
* 1998 - Mujeres del 36
* 2000 - Erótica mística
* 2003 - Matria. Canciones de Sefarad, Al'Andalus i Catalunya
* 2005 - Nacer, renacer
* 2006 - Per al meu amic... Serrat. Participació en el triple CD d'homenatge a Joan Manuel Serrat —Res no és mesquí.
* 2007 - Terra de jueus
* 2008 - La danza del alma
* 2011 - A la luz de la risa de las mujeres
* 2014 - Cuando se caen las alas del corazón

## Referències

* 1 2 «Biografia». Arxivat de l'original el 4 de juny 2016. [Consulta: 15 maig 2016].
* ↑ «Edición del viernes, 03 marzo 2000, página 47 - Hemeroteca - Lavanguardia.es». [Consulta: 15 maig 2016].
* ↑ Entrevista a Rosa Zaragoza.
* ↑ «Consulta en el web oficial». Arxivat de l'original el 2016-03-31. [Consulta: 15 maig 2016].

## Enllaços externs

* Entrevista con Rosa Zaragoza.
# Rosa californica

Rosa californica és una espècie d'arbust de la família de les Rosàcies. És originària de Califòrnia i Oregon i nord de Baixa Califòrnia, Mèxic. Es troba en regions àrides com el Chaparral i els turons de Sierra Nevada, on pot sobreviure a la sequera, tot i que creix en abundància a sòls humits prop de les fonts d'aigua.

## Descripció

Rosa californica és un arbust que forma matollars amb tiges espinoses i corbes. Les fragants flors poden créixer solitàries o en inflorescències de diverses flors. Cada rosa està oberta de cara i plana en general, amb cinc pètals en qualsevol to de color rosa des de gairebé blanc a magenta profund. Produeix gavarrons que contenen llavors de color groc.

## Cultiu

Rosa californica s'usa a Califòrnia a jardins nadius i jardins del seu hàbitat, formant colònies, i és l'atracció de la fauna silvestre amb les brillants flors roses a la tardor.

## Usos

Els gavarrons es van utilitzar durant la Segona Guerra Mundial pel seu alt contingut en vitamines, majoritàriament vitamina C. S'assequen per al te, o per al seu ús en gelatines i salses. Els Cahuilla menjaven els rovells de la rosa crus o xops d'aigua. També se'n va fer un te a partir de les arrels, i s'utilitza per als refredats. Pel fet que els gavarrons romanen a la planta durant tot l'hivern, proporcionen aliment per a la fauna durant l'època en què el farratge és escàs.

## Referències

* ↑ «Rosa californica a EOL» (en anglès). [Consulta: 20 juliol 2014].
* 1 2 ROSACEAE a UC/JEPS.
* ↑ Rosa californica a USDA.
* ↑ Keator, Glenn; Middlebrook, Alrie. Designing California native gardens: the plant community approach to artful, ecologial gardens. University of California Press, 2007, p. 290. ISBN 978-0-520-25110-6.
* ↑ Clarke, Charlotte Bringle. Edible and Useful Plants of California (California Natural History Guides (Paperback)). Berkeley: University of California Press, 1977, p. 81. ISBN 0-520-03267-5.

## Bibliografia

* Abrams, L. 1944. Buckwheats to Kramerias. 2: 635 pp. In L. Abrams Ill. Fl. Pacific States. Stanford University Press, Stanford.
* Anonymous. 1986. List-Based Rec., Soil Conserv. Serv., U.S.D.A. Database of the U.S.D.A., Beltsville.
* Hickman, J. C. 1993. Jepson Man.: Higher Pl. Calif. i–xvii, 1–1400. University of California Press, Berkeley.
* Munz, P. A. 1974. Fl. S. Calif. 1–1086. University of California Press, Berkeley.
* Munz, P. A. & D. D. Keck. 1959. Cal. Fl. 1–1681. University of California Press, Berkeley.

## Enllaços externs

* Jepson Manual Treatment - Rosa californica
* Rosa californica - Photos gallery, flowers and hips
# Timothy Jones

Timothy David "Tim" Jones (Harare, 1 d'agost de 1975) va ser un ciclista zimbabuès que fou professional de 1997 a 2007. Les seves victòries més destacades van ser el Giro del Cap de 1998, i la Volta a Eslovènia de l'any següent.
És cunyat dels també ciclistes Antonio i Ivan Fanelli.

## Palmarès

* 1998
** Campió de Zimbàbue en contrarellotge
** 1r al Giro del Cap i vencedor d'una etapa
* 1999
** 1r a la Volta a Eslovènia i vencedor d'una etapa
* 2001
** 1r al Giro de l'Etna
* 2003
** Vencedor d'una etapa a la Setmana Ciclista Llombarda

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2001. 73è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Tire dié

Tire dié és una pel·lícula argentina documental de 1960 dirigida per Fernando Birri. El migmetratge, enunciat com a "pel·lícula d'enquesta", mostra l'estil de vida de la classe baixa de les ranchadas en Santa Fe, l'Argentina. La protagonitzen Guillermo Cervantes Luro, María Rosa Gallo i Francisco Petrone.
En una enquesta de 2022 de les 100 millors pel·lícules del cinema argentí presentada al Festival Internacional de Cinema de Mar del Plata, la pel·lícula va aconseguir el lloc 24.

## Història del film

Fernando Birri, nascut en Santa Fe en 1925. En 1950 es va traslladar a Roma per a estudiar al Centre Experimental de Cinematografia, fins a 1953. En 1956 torna a Santa Fe per a formar l'Institut de Cinematografia en la Universitat Nacional del Litoral, i va començar filmar el seu projecte, Tiri dié, sobre un període de tres anys.
El documental es desenvolupa al voltant d'un conjunt particular de nens pobres que tots els dies persegueixen un tren suplicant per cèntims. El títol, Tire dié és un homònim de la frase tiri deu ("tire diez centavos"). Els nens persíguen el tren lent tots els dies i corren al llarg per a demanar monedes dels passatgers que treuen el cap per curiositat. En la pel·lícula, els nens diuen que quan saben que un tren ve de Buenos Aires, s'atreveixen a cridar tiri cinquanta. La pel·lícula també entrevista un nombre d'adults, les veus dels quals estan doblades per actors.
La pel·lícula es va estrenar dos anys després de finalitzada en 1958, cosa que li va donar temps a Fernando Birri per a filmar i estrenar la que es va convertir en la seva primera pel·lícula, La primera fundación de Buenos Aires el 1959. Un any més tard, s'estrenava Tire dié. La crítica va aclamar Fernando Birri i va buidar el camí per a projectes més llunyans de naturalesa similar, com Buenos días, Buenos Aires (1960) i la més reconeguda Los inundados (1961), amb qual va guanyar el premi a Millor Primera Pel·lícula del Festival de Venècia.

## Premis

* Premi del jurat de la Crítica en el Festival Internacional de Cinema de Mar del Plata (1960).
* Gran Premi del Jurat del Festival de Cinema Documental de Montevideo (1960).

## Referències

* ↑ «Top 100». Encuesta de cine argentino, 11-11-2022. [Consulta: 13 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Tire Dié a Cinenacional.com
* Tire dié a YouTube
* Fernando Birri sobre Tire Dié Arxivat 2020-11-12 a Wayback Machine. a Carátula.net
# Topònims de Santa Llúcia de Mur

Llistat de topònims del poble de Santa Llúcia de Mur, pertanyent a l'antic terme municipal de Mur, actualment integrat en el de Castell de Mur, al Pallars Jussà, presents a la Viquipèdia.

## Edificis
### Esglésies
#### Romàniques

* Santa Llúcia de Mur

### Masies (pel que fa als edificis)

| Cal Pinell (wd) | Cal Sebastià i Teresó (wd) | Casa Gavarrell (wd) |

## Geografia
### Boscs

* Roureres de Roca (wd)

### Camps de conreu

| Los Avalls Lo Camp Canissera Ço de Canja | Tros de Casa Les Esplugues Vinya d'Estorm Planta de Grabiel | La Moixa de Gavarrell La Plana La Planta Les Plantes | Purredons Els Rengars La Rutgera Hort de Toniquet |

### Cingleres

* Cingle de Cossialls

### Clots

| Clot de la Llobera | Clot de Roca |

### Corrents d'aigua

| Barranc del Cantilar | Llau de la Carrerada |

### Costes

* Costes de Toniquet

### Diversos

| Les Gargalles | La Llobera |

### Entitats de població

* Santa Llúcia de Mur

### Fonts

| La Fonteta | Font de la Moixa |

### Masies (pel que fa al territori)

| Cal Pinell | Cal Sebastià i Teresó | Casa Gavarrell |

### Planes

| Pla de la Creu | La Plana | Els Rengars |

### Solanes

* Les Solanes

### Vedats

* Vedat de Casa de Caps

### Vies de comunicació

| Camí dels Avalls Camí de Mur, des de Santa Llúcia de Mur | Camí de la Plana | Camí de Purredons | Carretera de Santa Llúcia de Mur |
# Topònims de Puigmaçana

Llistat de topònims del poble de Puigmaçana, pertanyent a l'antic terme municipal de Mur, actualment integrat en el de Castell de Mur, del Pallars Jussà, presents a la Viquipèdia.

## Corrals

| Corral de Cinto | Corral del Sastre | Corral del Xic |

## Esglésies
### Romàniques

* Sant Fruitós de Claveral

### D'altres èpoques

* Mare de Déu del Roser de Puigmaçana

## Masies (pel que fa als edificis)

| Masia de Claveral | Masia del Xic |

## Geografia
### Camps de conreu

| Tros de Calçó Tros del Cinto Claveral Lo Corral de Cinto | Planell del Fenàs Plana Gran Ço de Jofré Lloriguer | Vinya de Marió Paredades Planell dels Roures Plans de Puigmaçana | Sort del Sastre Horts del Torrent Vinya del Xic Vinya Vella del Xic |

### Clots

| Clot de la Masia del Xic | Clot de Nartal |

### Corrents d'aigua

| Barranc del Coscollar Barranc de l'Espona | Llau de Josepet | Barranc de Lloriguer | Barranc de la Torrentera |

### Diversos

* El Coscollar

### Entitats de població

* Puigmaçana

### Masies (pel que fa al territori)

| Masia de Claveral | Masia del Xic |

### Obagues

* Obac del Barranc de l'Espona

### Planes

| Planell del Fenàs | Plana Gran | Plans de Puigmaçana | Planell dels Roures |

### Pous

| Pou del Sastre | Pou del Tros del Cinto | Pou del Xic |

### Serres

| Serrat de Cabicerans | Serra de Cinto |

### Solanes

* Solana de Corrals

### Vies de comunicació

| Camí de la Masia de Claveral | Camí de Mur, des de Puigcercós | Camí de Puigmaçana |
# Theme Hospital

Theme Hospital és un videojoc de simulació creat per Bullfrog en 1997 per a PC. El seu títol entronca amb un joc previ de gran èxit, Theme Park, i amb l'hospital on es desenvolupa el joc. El jugador ha de construir les consultes, serveis i contractar personal perquè atengui onades de pacients amb malalties imaginàries (amb un humor irònic i gràfics de dibuixos animats), com ara tenir el cap inflat o la llengua caiguda de tant parlar. Es tracta de guarir un cert nombre de pacients per nivell per assolir la xifra desitjada de beneficis i fer créixer l'hospital. Per això cal dissenyar bé els recorreguts potencials de cada pacient, per minimitzar el temps d'espera, oferir serveis adequats perquè no marxin (inclosos lavabos o begudes) i fer front a epidèmies periòdiques que compliquen el joc amb temps límit. També es pot col·locar directament un membre del personal en el lloc necessari per dur a terme la seva tasca arrossegant-lo d'un lloc a un altre de la pantalla, per tal d'estalviar recursos.

## Enllaços externs

* Theme Hospital a Moby Games
# Thelypteris kunthii

Thelypteris kunthii és una espècie de falguera de la família Thelypteridaceae, la més comuna en la zona sud-est dels Estats Units al sud de Fall Line, a l'estat de Texas. Té el nom popular de Kunth's maiden fern ("Falguera Kunth de [cabell] de donzella"). Normalment creix en terrenys humits o secs, però també pot créixer en roques (epipetrisme). Ocasionalment es fa de forma salvatge en àrees més al nord de zona esmentada, a partir d'exemplars escapats d'hivernacles.
Rep el seu nom en homenatge al naturalista alemany Carl Sigismund Kunth.

## Bibliografia

David B. Lellinger A Field Manual of the Ferns & Fern-Allies of the United States & Canada Washington, DC: Smithsonian Institution, 1985

## Enllaços externs

* Fotografies
# Rohila (estudiant)

Rohila és el pseudònim d'una estudiant afganesa.
Amb el retorn dels talibans al poder de l'Afganistan el 2021 va haver de deixar de cursar educació secundària al seu país pel fet de ser una dona. En l'intent de formar-se de manera autodidacta, va tenir problemes a causa del complicat accés a internet. El seu somni era ser becada per estudiar Psicologia a l'estranger. La BBC la va incloure entre les 100 dones més inspiradores del 2021 com un exemple per denunciar la situació similar que vivien les nenes de l'Afganistan.

## Referències

* 1 2 «Quiénes son las 100 Mujeres elegidas por la BBC para 2021» (en castellà). BBC News Mundo.
* ↑ «'Dreams of pursuing my education now feel futile'» (en anglès). BBC News.
# Runan

Runan (en bretó Runan) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 1999 tenia 225 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 314 | 276 | 241 | 225 | 227 | 225 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1986-2001 | Pierrette Boucher | PS |
| 2001-2008 | Jean-Pierre Le Bihan | UMP |
| 2008- | Yvon Le Bianic | PS |
# Torrenova

Torrenova (sicilià Turrinova) és un municipi italià, dins de la ciutat metropolitana de Messina. L'any 2009 tenia 4.148 habitants. Limita amb els municipis de Capo d'Orlando, Capri Leone, Militello Rosmarino, San Marco d'Alunzio i Sant'Agata di Militello.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Benedetto Russo | Centredreta |
# Frictòria

Les frictòries (grec: φρυκτωρία) foren un sistema de semàfors utilitzat a l'antiga Grècia. Eren torres construïdes en cims de muntanyes seleccionades perquè una torre (phryctoria) fos visible des de la següent torre (normalment a 20 milles de distància). Les torres s'utilitzaven per a la transmissió d'un missatge preestablert específic. Les torxes s'encenien en una torre i després la següent torre i així successivament, fins a arribar a la torre més llunyana.
A la tragèdia Orestíada, Èsquil narra com, al final de la guerra de Troia, Agamèmnon envia notícies de la derrota i caiguda de Troia que van arribar al seu palau llunyà de Micenes per mitjà de frictòries. Tucídides va escriure que durant la Guerra del Peloponès, els peloponèsos que estaven a Còrcira van ser informats per alimares nocturnes de l'aproximació de seixanta vaixells atenesos des de Lèucada.

## Phryctoriae i Pyrseia

Al segle ii aC, els enginyers grecs d'Alexandria, Cleoxenes (en grec: Κλεόξενος) i Democlet (en grec: Δημόκλειτος) van inventar la pyrseia (en grec: πυρσεία). Πυρσεία de πυρσός que significa torxa. Les lletres de l'alfabet grec estaven enumerades en una taula. Cada lletra corresponia a una fila i una columna de la taula. Mitjançant l'ús de dos grups de torxes (cinc torxes en cada grup), l'esquerra indicant la fila i la dreta la columna de la taula, podien enviar un missatge definint una lletra específica mitjançant la combinació de torxes.
El sistema de codificació era el següent:
| | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| 1 | Α | Β | Γ | Δ | Ε |
| 2 | Ζ | Η | Θ | I | Κ |
| 3 | Λ | Μ | Ν | Ξ | Ο |
| 4 | Π | Ρ | Σ | Τ | Υ |
| 5 | Φ | Χ | Ψ | Ω | |
Quan volien enviar la lletra O (omicron), encenien cinc torxes al costat dret i tres torxes al costat esquerre.

## Vegeu també

* Sistema telegràfic romà d'Orient
* Comunicació òptica
* Quadrat de Polibi
* Semàfor (comunicació)

## Referències

* ↑ Bouillet, A.; Hachette, L. Les tragédies d'Eschyle (en francès). Librairie de L. Hachette et Cie, 1865, p. 39.
* ↑ Thucydides, Peloponnesian War, 3.80

## Enllaços externs

* Les guerres de Medea - Part II
# Moeno Sakaguchi

Moeno Sakaguchi (阪口 萌乃, 4 de juny de 1992) és una futbolista japonesa.

## Selecció del Japó

Va debutar amb la selecció del Japó el 2018. Va disputar 10 partits amb la selecció del Japó.

## Estadístiques

Selecció del Japó :
| Anys | Partits | Gols |
| 2018 | 10 | 1 |
| Total | 10 | 1 |

## Referències

* ↑ 2018 Japan Football Association(japonès)

## Enllaços externs

* Moeno Sakaguchi, Fitxa a Soccerway
# Jump in the Fire

«Jump in the Fire» és el segon senzill de la banda estatunidenca Metallica, el segon i darrer del seu àlbum d'estudi de debut Kill 'Em All, publicat el 20 de juny de 1984. El senzill anava acompanyat des dues cançons cares-B que eren falsos directes, ja que alternaven enregistraments d'estudi amb sons de públic sobreposat.
Les lletres i contingut de la versió original van ser escrita per Dave Mustaine quan encara formava part de la banda "Panic", a l'edat de 16 anys. Quan ja formava part de Metallica, la va presentar a Hetfield i Ulrich, i tots tres van treballar conjuntament per refinar-la. Aquesta versió es va incloure en la demo Ron McGovney's '82 Garage. Amb la sortida de Mustaine, Hetfield va reescriure les lletres per crear una nova versió de la cançó.
La portada mostra una criatura endimoniada envoltada de flames. La imatge està basada en la portada de la novel·la The Devils of D-Day (1978) de Graham Masterton, imatge que va il·lustrar Les Edwards. L'any 2009, l'empresa MediCom Toy Inc. va llançar 1000 unitats d'una figura col·leccionable d'uns 30 centímetres d'alçada sobre aquesta criatura.

## Referències

* ↑ «The Devils of D-Day» (en anglès). LesEdwards.com. [Consulta: 24 setembre 2017].
* ↑ «METALLICA: 'Jump In The Fire' Creature Available Now» (en anglès). Blabbermouth.net, 09-12-2008. [Consulta: 21 setembre 2017].
# Mutakkilnusku

Mutakkilnusku o Mutakkil-Nusku va ser rei d'Assíria de manera breu, potser l'any 1133 aC. Era fill d'Aixurdan I i al poc temps de la pujada al tron del seu germà gran Ninurtatukulti-Aixur es va revoltar i el va enderrocar, obligant-lo a fugir a Babilònia. És possible que les bones relacions del rei enderrocat amb Babilònia haguessin estat la causa de la revolta. Tal com diuen les llistes reials assíries va aconseguir el poder però al cap de poc (uns mesos probablement) va morir.
Segons les Llistes reials, el va succeir el seu fill Aixurreixixi I.

## Referències

* ↑ Cassin, Elena (et al.) (ed.). Los imperios del antiguo Oriente II: el fin del segundo milenio. Madrid: Siglo XXI, 1979, p. 29, 75. ISBN 8432301183.
# Múscul esternohioidal

El múscul esternohioidal (musculus sternohyoideus) o múscul esternoclidohioidal, és el més superficial dels músculs de la regió infrahioidal. És una cinta carnosa de 15 a 25 mm. d'ample, estesa des de l'extremitat superior del tòrax fins a l'os hioide.
Té el seu origen a la cara posterior del manubri esternal i en la part interna de la clavícula (primer cartílag). Està en la part del coll. S'insereix a la part de baix a la cara posterior de la vora posterior de la clavícula, a la cara posterior de lligament esternoclavicular, en la meitat lateral del manubri esternal i en el primer cartílag costal. Des d'aquí es dirigeix cap amunt per acabar en la vora inferior del cos de l'os hioide.
El múscul esternohioidal està innervat per la nansa cervical del nervi hipoglòs.
La seva contracció fa descendir a l'os hioide.

## Notes

* ↑ Al Diccionari enciclopèdic de medicina, en la llista de músculs, no apareix la denominació múscul esternohioidal. Però sí existeix l'entrada "esternohioidal" on hi ha una petita definició i redirigeix cap a múscul esternoclidohioidal com a denominació principal. El TermCat, d'acord amb el llistat de la Terminologia Anatomica, inclou múscul esternohioidal com a denominació principal i múscul esternoclidohioidal seria una sinonímia complementària. Vegeu el Diccionari enciclopèdic de medicina i el TERMCAT, Centre de Terminologia. Diccionari d'anatomia. Barcelona: Fundació Barcelona, 1993. 435 p. (Diccionaris terminològics) ISBN 84-88169-06-X

## Referències

* 1 2 3 4 «múscul». Diccionari enciclopèdic de medicina. Enciclopèdia Catalana, S.A. 1997-2010. Arxivat de l'original el 2012-10-02. [Consulta: 1r febrer 2014].
    Aquest article incorpora text de l'edició de l'Anatomia de Gray en domini públic.

## Imatges

* Superfície posterior de l'estern.
* Clavícula esquerra. Superfície inferior.
* Os hioide, superfície anterior.
* Secció del coll a nivell de la vèrtebra cervical C VI.
* Múscul esternohioidal.
* Múscul esternohioidal. Vista lateral.
* Múscul esternohioidal. Costat dret.
* Dissecció profunda. Músculs, nervis i artèries del coll. Vista anterior.

## Enllaços externs

* LUC steh
* sternohyoid+muscle al Diccionari d'eMedicine
* PTCentral Arxivat 2005-08-04 a Wayback Machine.
# Nadežda Alekseevna Karpova

Nadežda Alekseevna Karpova (en rus:Надежда Алексеевна Карпова; Iaroslavl, 9 de març de 1995) és una futbolista russa, davantera del Reial Club Deportiu Espanyol i la selecció russa.
El 2016 va ser la primera dona seleccionada per a formar part del Team Messi, una iniciativa del futbolista argentí i la multinacional Adidas. En setembre de 2017 va fitxar pel València CF.

## Referències

* ↑ «Fichaje cerrado para la delantera del Valencia». Superdeporte, 20-09-2017.
* ↑ «El Valencia ficha a Kárpova, delantera internacional rusa de 22 años». Mundo Deportivo, 22-09-2017.
# Nayaks de Madura

La dinastia de Nayaks de Madurai (en tàmil மதுரை நாயக்கர்கள்) fou una nissaga de nayaks o nayakars del sud de l'Índia al modern estat de Tamil Nadu que van regir un regne amb capital a Madura o Madurai (modernament Madurai) però durant una part de la seva existència, i sobretot al final, la capital fou Trichinopoly (Tiruchirappal·li). Els seus reis portaven el títol de naik o nayak. Inicialment foren virreis del gran rei de Vijayanagar, i després van esdevenir independents.

## Virreis

* Nagama Nayaka 1521-1529
* Visvanatha Nayaka 1529-1563
* Krishnappa Nayaka I 1563-1572
* Virappa Nayaka 1572-1595
* Krishnappa Nayaka II 1595-1601
* Muttu Krishnappa Nayaka 1601-1609
* Muttu Virappa Nayaka I 1609-1623

## Reis

* Tirumala Nayaka 1623-1659 (primer que no reconegué la sobirania de Vijayanagar a partir del 1642)
* Muttu Virappa Nayaka II febrer a juny de 1659
* Chokkanatha Nayaka 1659-1678
* Muttulinga Nayaka (Muttu Alakadri) 1678
* Chokkanatha Nayaka 1678-1682
** Rustam Khan (usurpador, sense portar el títol reial) 1678-1680
* Muttu Virappa Nayaka III 1682-1689
* Vijayaranga Chokkanatha 1689-1732
** Mangamal (regent) 1689-1706
* Minakshi (reina i regent) 1732-1734
* Vijayakumara (rei nominal) 1732-1736, en la resistència fins vers 1745
* Bangaru Tirumala, regent 1734
* Minakshi (reina i regent) 1734-1736
** Bangaru Tirumala, regent 1736, en la resistència fins vers 1745

## Referències

* R. Sathyanatha Aiyar, History Of The Nayaks Of Madura, 1924, editor Humphrey Milford, Oxford University Press
# Najat Vallaud-Belkacem

Najat Vallaud-Belkacem (Beni Chiker, Marroc, 4 d'octubre de 1977) és una política i advocada francesa i marroquina socialista.

## Biografia

En 2007 va ser portaveu de Ségolène Royal per a les eleccions presidencials de 2007. Entre 2008 i 2014 va ser consellera general del cantó de Lió-XII. Posteriorment, va ser portaveu de François Hollande durant les presidencials de 2012. Va ocupar el càrrec de ministra dels Dret de les Dones i alhora portaveu del govern francès des del 17 de maig de 2012, quan el primer ministre Jean-Marc Ayrault formà el seu equip ministerial. Més tard, va ocupar els ministeris de Joventut i de la Ciutat durant el primer govern de Manuel Valls (2014) i d'Educació durant el segon (2014-2017).