OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Casal de Bellpuig

El Casal de Bellpuig és un edifici del municipi de Sant Julià de Vilatorta (Osona) declarat bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Se'n conserven uns grans murs del segle xii a tocar de la població. És un antic Castell assentat damunt uns gresos, a la part més abrupta, vers llevant. En resten dos murs orientats de nord a sud amb un gruix d'uns quatre metres. A l'extrem nord, on el mur té més alçada, es pot observar encara l'arrencada, damunt una imposta, d'una volta de canó (10 m d'alçada), també hi ha espieres i clots per posar-hi bigues i distribuir l'espai verticalment. També a l'extrem Nord-est encara es conserva una cambra reduïda (1 x 4 m), coberta amb volta de canó però molt deteriorada. A l'extrem Sud hi ha un mur de les mateixes característiques i l'inici d'un altre mur que devia anar de llevant a ponent. A llevant, al pendent s'observen restes d'un altre mur, segurament de caràcter defensiu. També en aquest indret hi ha un fragment, de la part de llevant, encara amb l'arrencada de l'arc.
La seva planta s'adaptaria a l'orografia de la zona on se situa, amb un fossat excavat a la roca, que la separa de la resta del puig. Es conserven en alçada variable una torre de planta rectangular (a l'extrem nord-oest) i trams dels seus murs de tancament perimetrals i interiors. La resta de murs i estructures se situen al subsòl, juntament amb les restes de l'evolució i ús de tot el conjunt.

## Història

És una casa forta documentada el 1147. Es troba en el serradet anomenat Puig, damunt el torrent de la Noguera. Donat que no apareix cap notícia sobre el Castell durant els segles xi i xii, els estudiosos l'han situat als segles xii i xiii. El 1234 n'eren senyors Bertran i Berenguera, el 1316 passà a Elisenda de Centelles. El 1327, en un document de Jaume II, es parla que Eimerich, fill d'Elisenda, té el dominis de la casa de Centelles, el castell de ça Meda i de Bellpuig. La vila anava adoptant cada vegada més el nom del Castell, com consta en aquest document (Sancti Juliano de Villatorta et de Pulcho Podio). El 1359 passa a Gelabert, també de Centelles.
Al segle xv el nom del Castell va prenent més preponderància, deixant en segon terme el de Sant Julià. En aquest mateix segle el rei Joan II cedeix el lloc de Sant Julià de Bellpuig (ja no es parla del Castell) a Llorenç d'Altarriba pels favors rebuts durant les revoltes del seu regnat. A partir del segle xv es perden les notícies del Castell per bé que el nom de Sant Julià de Bellpuig perdura en els pergamins de l'arxiu fins ben entrat el segle xvi. Al segle xix l'ajuntament va voler tributar memòria al Castell amb un escut, format per un Castell damunt branques de llorer, més tard es substituí per un altre amb les parets enrunades.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Casal de Bellpuig». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 febrer 2016].
# Agrupació Dramàtica de Barcelona

Agrupació Dramàtica de Barcelona (ADB) fou una agrupació teatral fundada el 1954 per Ferran Soldevila, Lluís Orduna, Pau Garsaball i Frederic Roda com a secció del Cercle Artístic de Sant Lluc, i que funcionava com una companyia independent d'intel·lectuals que vetllaven per a fomentar un teatre nacional català i la promoció d'autors teatrals catalans novells (com Josep Maria Benet i Jornet, Jordi Teixidor, Jaume Melendres, Alexandre Ballester, Ramon Gomis, Rodolf Sirera, Joan Abellan, entre altres), així com obres de teatre d'autors catalans no dramaturgs (Manuel de Pedrolo, Maria Aurèlia Capmany, Salvador Espriu, Joan Oliver) i per a traduir obres d'autors contemporanis europeus (Bertolt Brecht, Jean Anouilh, Eugen Ionescu, Friedrich Dürrenmatt) que es caracteritzaven per la renovació dels plantejaments teatrals.
Entre els col·laboradors hi trobem Josep Maria Flotats, Carlota Soldevila, Jordi Sarsanedas i Albert Boadella, i cal destacar-hi el treball fotogràfic de Pau Barceló i Faix. En el seu si el 1962 es va fundar la companyia Els Joglars. Es va dissoldre el 1963 i el seu testimoni fou recollit, entre altres per l'Escola d'Art Dramàtic Adrià Gual.
També van publicar la col·lecció de llibres de teatre Quaderns de Teatre de l'ADB entre 1959 i fins a la dissolució.

## Referències

* ↑ «Homenatge a la generació de la represa del teatre català». Ara. [Consulta: 3 juliol 2016].
* ↑ «innovació i recerca». Web del museu. Centre de Documentació i Museu de les Arts Escèniques, 2012. [Consulta: 28 octubre 2012].
* ↑ «Els espais alternatius». Web. Generalitat de Catalunya, 2012. [Consulta: juliol 2013].

## Enllaços externs

* Pàgina del Cercle Artístic de Sant Lluc Arxivat 2019-01-23 a Wayback Machine.
# Bryce

«Bryce» té aquests significats:
* Toponímia:
** Basye-Bryce Mountain, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Virgínia
** Parc Nacional del Canyó Bryce, parc nacional a l'estat de Utah (EUA)
* Biografies:
** Alfredo Bryce Echenique (Lima, Perú, 1939), escriptor
** George Bryce (Mount Pleasant, Ontario, 1844 -Ottawa, 1931), eclesiàstic i historiador
** Quentin Bryce (Brisbane, 1942), Governador General d'Austràlia
** Trevor Bryce (1940), historiador australià especialitzat en la història antiga i clàssica d'Orient Pròxim
# Port de la Goleta

El port de La Goleta (àrab: ميناء حلق الوادي, mīnāʾ Ḥalq al-Wādī) és el principal port de Tunísia, situat a la delegació de La Goleta a uns 10 km a l'est de Tunis, a la costa del golf de Tunis i a l'entrada del llac de Tunis enfront del port comercial de Radès (que està a la part sud).
El 2006 va tenir 652.916 passatgers dels quals 575.546 eren turistes de creuers. Pel port s'importen vehicles, aliments, i productes industrials. En el futur està destinat a ser exclusivament un port per creuers i de passatgers. Les mercaderies que van circular pel port el 2006 foren 1.010.444 de tones i 1.466 vaixells; els magatzems tenen una capacitat de 35.600 metres quadrats i els molls mesuren 1.096 metres lineals.
El canal s'està millorant per tenir una profunditat d'accés de 14 m i una profunditat al canal de 13 m, per poder acollir gran creuers.
# Cubel

Cubel és un municipi de la província de Saragossa, a la comunitat autònoma d'Aragó i enquadrat a la comarca de la Camp de Daroca.
# L'Homme voilé

L'Homme voilé és una pel·lícula dramàtica francolibanesa de 1987 escrita i dirigida per Maroun Bagdadi. Protagonitzada per Bernard Giraudeau, Laure Marsac i Michel Piccoli, va competir en la 44a Mostra Internacional de Cinema de Venècia, on Giraudeau va rebre el premi a millor acto.

## Sinopsi

Pierre es troba en Beirut i es veu embolicat enmig de la guerra, per la qual cosa decideix brindar suport als ferits. Encara que no desitja immiscir-se totalment en l'enfrontament perquè està cansat de la violència, una massacre al barri de l'est l'obliga a actuar, seguint a dos dels perpetradors en cerca de venjança.

## Repartiment

| Actor | Personatge |
| Bernard Giraudeau | Pierre |
| Michel Piccoli | Kassar |
| Laure Marsac | Claire |
| Michel Albertini | Kamal |
| Sandrine Dumas | Julie |
| Fouad Naim | Oncle de Kamal |
| Sonia Ichti | Amant de Kamal |
| Jonathan Layana | Marouane |
| Kamal Kassar | Youssef |

## Referències

* ↑ Dunschen, Tobias. «Cannes 2017 : les jurys Un Certain regard & Caméra d'or» (en francès), 15-05-2017. [Consulta: 9 juliol 2021].
* ↑ «Michel Piccoli: l’ironia al potere» (en italià). [Consulta: 9 juliol 2021].
* ↑ «Giornalisti per Mamet, il ciak a Giraudeau» (en italià). [Consulta: 9 juliol 2021].
* ↑ «Bernard Giraudeau : L'âme des fonds marins» (en francès). Arxivat de l'original el 2021-07-09. [Consulta: 9 juliol 2021].

## Bibliografia

* Jean A. Gili, Positif, n° 321, novembre 1987, p. 76
* Raphaël Bassan, La Saison cinématographique 87, janvier 1988, p. 75

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a YouTube
# Cercideae

Cercideae és una tribu d'angiospermes dins de la subfamília Caesalpinioideae de la família Fabaceae.

## Descripció

Les fulles d'aquestes espècies són aparentment simples, sovint bilobades fins a bifoliades. El calze és gamosèpal, amb dents curts o llargs i irregularment soldats amb un tub fes. Presenten 5 pètals, un androceu amb 10 estams o menys. La corol·la és dialipètala, rotàcia i a voltes, pareguda a la corol·la papilionàcia de les espècies que pertanyen a la subfamília de les fabàcies.

## Classificació

* Subtribu Bauhiniinae
** Gèneres:
*** Bauhinia
*** Brenierea
*** Tylosema
* Subtribu Cercidinae
** Gèneres:
*** Adenolobus
*** Cercis
*** Griffonia

## Bibliografia

* Burkart, A. Leguminosas. En: Dimitri, M. 1987. Enciclopedia Argentina de Agricultura y Jardinería. Tomo I. Descripción de plantas cultivadas. Editorial ACME S.A.C.I., Buenos Aires. pag.: 467-538.

## Enllaços externs

* Informació al GRIN Arxivat 2004-11-18 a Wayback Machine.
# 1329
## Esdeveniments
### Països Catalans

* 25 de marçː Barcelonaː s'Inicien les obres de Santa Maria del Mar.
Resta del món
* Batalla de Pelecà entre els turcs otomans i l'Imperi Romà d'Orient, amb victòria turca.
* Eduard III d'Anglaterra accepta els fets consumats i presta homenatge a Felip VI de França el 6 de juny pel seu ducat de Guiena en una cerimònia a Amiens.

## Referències

* ↑ Esculies, Joan (text); Adell, Joan-Albert (assessorament). «La història de la construcció de Santa Maria del Mar en 4 punts». Sapiens, 12 d’abril 2019. [Consulta: 7 abril 2024].
* ↑ Nicol, Donald M. The Last Centuries of Byzantium, 1261-1453 (en anglès). Cambridge University Press, 1993, p. 171. ISBN 0521439914.
# Casa Girbau (Sant Feliu de Guíxols)

La Casa Girbau és una obra eclèctica de Sant Feliu de Guíxols (Baix Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici entre mitgeres, de planta i dos pisos, amb terrat. La façana presenta una composició simètrica, amb totes les obertures allindades i amb decoració floral. A la planta baixa hi ha una gran porta d'accés centrada i dues finestres als costats. El primer pis és ocupat per un balcó corregut de tres obertures, sostingut per cartel·les i fris decoratiu amb motius vegetals. Al segon pis hi ha tres balcons. El coronament és amb cornisa i barana. A la porta d'accés hi ha les inicials "NG".

## Història

L'edifici va ser bastit probablement durant els últims anys del segle xix. Els elements decoratius emprats anuncien ja el moviments modernista.

## Referències

* 1 2 «Casa Girbau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 octubre 2018].
# Agustí Serra i Fontanet

Agustí Serra i Fontanet (Sabadell, 1841-1902) era un teixidor de llana, republicà federal i internacionalista. Com a dirigent sindical i estudiós del moviment obrer a Sabadell, va formar un important arxiu de documentació social. Era teixidor a mà. Va pertànyer al secretariat local de l'Associació Internacional de Treballadors, des de la seva constitució, el 29 d'octubre de 1868, tenint en compte que Sabadell va ser el primer lloc d'Espanya on es va establir aquesta entitat, formant-se després d'un acte presidit per l'etnòleg Élie Reclus, germà del cèlebre geògraf Élisée Reclus. Agustí Serra va ser dels organitzadors de la primera vaga del primer de maig, que va ser la de l'any 1890 i, poc després, va fundar el Centre d'Estudis Professionals on, sobretot, s'impartia que el treball s'havia de fer ben fet i amb cura; aquest centre pertanyia a la Federació Obrera Local, que era el sindicat d'aleshores.
Un institut de Sabadell porta el seu nom.

## Bibliografia

* Castells, Andreu. "Sabadell, informe de l'oposició", Vol. I. Sabadell, 1975.
* Nettlau, Max. "La Première Internationale en Espagne (1868-1888)", Dordrecht, 1969.

## Referències

* ↑ «Pàgina web de l'institut». IES Agustí Serra i Fontanet. [Consulta: 5 gener 2016].
# Bruno Versavel

Bruno Versavel (27 d'agost de 1967) és un exfutbolista belga.

## Selecció de Bèlgica

Va formar part de l'equip belga a la Copa del Món de 1990.

## Referències

* ↑ Fiche du joueur sur le site weltfussball.de
* ↑ Football PLAYER: Bruno Versavel
* ↑ «Sélections du joueur sur le site de l'URBSFA». Arxivat de l'original el 2011-05-25. [Consulta: 21 gener 2018].
# Predel·la

La predel·la (de l'italià predella) o bancal és la part inferior d'un retaule, que li fa de sòcol o basament. En general, el bancal és la part del retaule que reposa directament damunt l'altar.
En els retaules gòtics la predel·la es presenta dividida en diversos compartiments o cases que poden representar imatges de sants (generalment de mig cos) al voltant de la representació simbòlica de Jesús al sepulcre, l'anomenat Crist de Pietat o Baró de Dolors. També s'hi poden trobar escenes relatives a la Passió de Crist o a la vida, miracles i martiri del sant titular del retaule.
En els retaules barrocs, el bancal acostuma a estar centrat pel sagrari.
Exemples de predel·les són:
* Jaume Huguet, Els sants metges Cosme i Dami, al bancal del Retaule dels sants Abdó i Senén de l'església de Sant Pere De Terrassa (1460).
* Luca Signorelli, L'adoració dels pastors de San Francesco de Città di Castello, avui a la National Gallery de Londres (1496).
* Matthias Grünewald, La lamentació de Crist al Retaule d'Issenheim, al Museu d'Unterlinden, Colmar (1512-1516).
* Pietro Perugino, Santa Flàvia, fragment d'una predel·la conservada a la Pinacoteca Vaticana (1496-1499).

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.186. DL M-50.522-2002. ISBN 84-8332-391-5 [Consulta: 7 desembre 2014].
# Cubell

* No s'ha de confondre amb galleda, poal o ferrada..
Un cubell és un recipient obert, normalment troncocònic i més ample que alt, que pot incloure nanses. En general és d'acer galvanitzat, antigament de fusta, d'altres metalls (com zenc, coure o bronze) o avui dia de plàstic. En la fabricació del vi, el cubell és el clot petit, al costat del cup on passa el vi separat de la brisa. Etimològicament, és el diminutiu de cup, del llatí cupa (bota).
Amb l'arribada de l'aigua corrent, els banys i els electrodomèstics, el seu ús va minvar. La paraula va obtindre una segona vida per designar «cubells de porta a porta» amb tapa per la recollida d'escombraries.
El cubell tradicional -més sovint de plàstica- queda un estri de la llar en els països en desenvolupament, on continua sent utilitzat amb moltes finalitats diferents, principalment a l'entorn de la cuina o per rentar la roba. Pot servir com contenidor per recollir i netejar els aliments. També es pot fer servir per portar la roba bruta a rentar, des de la llar fins al safareig públic, i un cop neta per portar-la de tornada cap a la llar perquè s'eixugui.
Avui dia el lloc on se'n fabriquen més principalment és el sud-est d'Àsia.

## Vegeu també

* Gibrell, palangana, galleda, cossi

## Referències

* ↑ «Cubell». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ «Cubell». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Cubell». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Bruguera i Talleda, Jordi; Fluvià i Figueras, Assumpta. «cup. 3. cubell». A: Diccionari etimològic. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1996 (2004, 4a edició), p. 263. ISBN 9788441225169.
* ↑ Vegeu per exemple: «Els cubells del Porta a Porta». Ajuntament de Vilablareix.«Sol·licitud de cubell d'escombraries per al servei de recollida porta a porta». Ajuntament de Sant Feliu de Codines.
# L'Albereda (Seva)

L'Albereda és una masia a poc menys d'un km al SW del nucli de Seva (Osona). Segons la història oral, el nom Albereda ve donat per la quantitat d'àlbers que hi havia als voltants de la casa. L'Albereda la trobem esmentada al Cens General de Catalunya del 1626, i en el Nomenclàtor de la província de Barcelona del 1860.
Edifici de petites proporcions. Teulada a dues vessants. La planta de l'edifici principal és força allargat i estret. L'entrada principal és de pedra vermella i rectangular. En la façana principal només trobem la porta i dues finestres de pedra vermella, pel que destaca la solidesa i les poques obertures de la construcció. Hi ha diversos edificis al voltant de la casa: una pallissa, un cobert.
Davant la casa hi ha una bassa.

## Referències

* 1 2 3 «L'ALBAREDA». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2017].
# Chrysoberyl (cràter)

Chrysoberyl és un cràter sobre la superfície de (2867) Šteins, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques -2 ° de latitud nord i 29.6 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 1.55 km. El nom va ser fet oficial per la UAI el nou de maig de 2012 i fa referència al crisoberil, un aluminat de beril, de color groc daurat. La més dura de les pedres després del diamant i el safir.

## Referències

* ↑ "Chrysoberyl (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Busbey III, Arthur B.; Coenraads, Robert R.; Willis, Paul; Roots, David. Time Life Books. The Nature Company Guides: Rocks and Fossils (en (anglès)), 1996.
# 1451
## Esdeveniments
### Resta del món

* S'inventen les ulleres per corregir la miopia.

## Naixements
### Resta del món

* Cristòfor Colom.
* Isabel de Castella el 22 d'abril.

## Referències

* ↑ Arranz Márquez, Luis. Cristóbal Colón: misterio y grandeza (en castellà). Marcial Pons Historia, 2006, p.106. ISBN 8496467236.
# Castell de Montpalau (desambiguació)

«Castell de Montpalau» té aquests significats:
* Geografia:
** Castell de Montpalau, cim de la comarca del Maresme.
* Arquitectura:
** Castell de Montpalau, castell senyorial situat al municipi d'Argelaguer (Garrotxa)
* Educació:
** CEIP Montpalau, escola pública del municipi d'Argelaguer (Garrotxa)
# Venera 15 i 16

Venera 15 i 16 foren dues sondes soviètiques que formaven part del Programa Venera. Llançades el 2 de juny i el 7 de juny de 1983, respectivament, eren naus idèntiques construïdes per a cartografiar amb ones de radar la superfície de Venus.
Les dues naus espacials van ser posades en òrbita amb un dia de per mig, amb un angle orbital d'aproximadament 4º relatiu l'una de l'altra. Això faria possible tornar a mapar una àrea si era necessari, atès que una sonda passaria primer i seguidament l'altra.

## Vegeu també

* Llista de missions d'exploració de Venus.
* Cronologia de l'exploració del sistema solar.

## Bibliografia

* Harland, David M.; Ulivi, Paolo. Robotic Exploration of the Solar System Part I: The Golden Age 1957-1982 (en anglès). Springer, 2007. ISBN 9780387493268.
* Huntress, Wesley T.; Marov, Mikhail Ya. Soviet robots in the Solar System : missions technologies and discoveries (en anglès). Springer Praxis, 2011. ISBN 978-1-4419-7898-1.
* Reeves, Robert. The Superpower Space Race: An Explosive Rivalry through the Solar System (en anglès). Plenum Press, 1994. ISBN 0-306-44768-1.
# Ca la Llúcia

Ca la Llúcia és una masia situada al municipi de Castellfollit del Boix a la comarca catalana del Bages.

## Referències

* ↑ «Castellfollit del Boix». Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya p. 255, 2017. Arxivat de l'original el 2023-07-11. [Consulta: 11 juliol 2023].
# Primulàcies

Les primulàcies (Primulaceae) són una família de de plantes angiospermes dins l'ordre de les ericals. Inclou més de 55 gèneres i més de 2.500 espècies.

## Taxonomia

La primera publicació vàlida d'aquesta família la va fer l'any 1794 el botànic alemany August Johann Georg Karl Batsch (1761 – 1802) al segon volum de l'obra Synopsis universalis analytica generum plantarum.

### Gèneres

Dins d'aquesta família es reconeixen 57 gèneres:
* Aegiceras Gaertn.
* Amblyanthopsis Mez
* Amblyanthus A.DC.
* Androsace L.
* Antistrophe A.DC.
* Ardisia Sw.
* Ardisiandra Hook.f.
* Badula Juss.
* Bonellia Bertero ex Colla
* Bryocarpum Hook.f. & Thomson
* Clavija Ruiz & Pav.
* Conandrium (K.Schum.) Mez
* Coris L.
* Ctenardisia Ducke
* Cybianthus Mart.
* Cyclamen L.
* Deherainia Decne.
* Dionysia Fenzl
* Discocalyx (A.DC.) Mez
* Elingamita G.T.S.Baylis
* Embelia Burm.f.
* Emblemantha B.C.Stone
* Evotrochis Raf.
* Fittingia Mez
* Geissanthus Hook.f.
* Heberdenia Banks ex A.DC.
* Hottonia Boerh. ex L.
* Hymenandra A.DC. ex Spach
* Jacquinia L.
* Kaufmannia Regel
* Labisia Lindl.
* Loheria Merr.
* Lysimachia Tourn. ex L.
* Maesa Forssk.
* Mangenotiella M.Schmid
* Monoporus A.DC.
* Myrsine L.
* Neomezia Votsch
* Omphalogramma Franch.
* Oncostemum A.Juss.
* Paralysimachia F.Du, J.Wang & S.Y.Yang
* Parathesis Hook.f.
* Pleiomeris A.DC.
* Pomatosace Maxim.
* Primula L.
* Sadiria Mez
* Samolus L.
* Soldanella L.
* Solonia Urb.
* Stimpsonia C.Wright ex A.Gray
* Stylogyne A.DC.
* Systellantha B.C.Stone
* Tapeinosperma Hook.f.
* Theophrasta L.
* Vegaea Urb.
* Votschia B.Ståhl
* Wallenia Sw.

## Referències

* ↑ Byng, J. W.; Chase, Mark W.; Christenhusz, M. J. M.; Fay, Michael F.; Judd, W. S.; Mabberley, D. J.; Sennikov, A. N.; Soltis, Douglas E.; Soltis, Pamela S.; Stevens, Peter F. «An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG IV». Botanical Journal of the Linnean Society, vol. 181, n. 1, 01-05-2016, pàg. 19. DOI: 10.1111/boj.12385.
* 1 2 3 «Primulaceae» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 8 agost 2022].
* ↑ «Primulaceae» (en anglès). Encyclopædia Britannica. Encyclopædia Britannica, Inc.. [Consulta: 8 agost 2022].
# Crimsonita

La crimsonita és un mineral de la classe dels fosfats que pertany al grup de la carminita. El nom es basa en el color vermell intens (carmesí, crimson en anglès) del mineral i en el fet que és l'anàleg fosfat de la carminita, un mineral amb un color vermell intens molt similar i el nom del qual també es basa en el seu color (carmí).

## Característiques

La crimsonita és un fosfat de fórmula química PbFe³⁺₂(PO₄)₂(OH)₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2015, sent publicada per primera vegada el mnateix any. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3,5.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Història Natural del Comtat de Los Angeles, a Los Angeles (Califòrnia) amb el número de catàleg: 65558.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Silver Coin, ubicada a la localitat de Valmy, dins el districte miner d'Iron Point del comtat de Humboldt (Nevada, Estats Units), tractant-se de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Crimsonite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 3 juliol 2021].