OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Castell de Sant Marçal (Rosselló)

El Castell de Sant Marçal era un castell medieval d'estil romànic del segle xi situat en el poble de Sant Marçal, a la comarca del Rosselló (Catalunya del Nord).
Està situat al lloc més elevat de l'indret on es dreça el poble de Sant Marçal, al costat meridional de l'església parroquial de Sant Marçal

## Bibliografia

* Ponsich, Pere; Badia i Homs, Joan. «Sant Marçal: Castell de Sant Marçal». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.
# Orleans (desambiguació)

«Orleans o Orléans» té aquests significats:
* Orleans, municipi francès al departament de Loiret i a la regió de Centre
* Orleans (Iowa), població dels Estats Units a l'estat d'Iowa
* Orleans (Indiana), població dels Estats Units a l'estat d'Indiana
* Orleans (Massachusetts), població dels Estats Units a l'estat de Massachusetts
* Orleans (Nebraska), població dels Estats Units a l'estat de Nebraska
* Estació de les Aubrais-Orléans, estació ferroviària al municipi de Fleury-les-Aubrais (departament de Loiret, regió del Centre-Vall del Loira)
* bisbat d'Orleans, seu de l'Església Catòlica a França, sufragània de l'arquebisbat de Tours
* comtat d'Orleans, jurisdicció feudal de França centrada a Orleans
* Ducat d'Orleans, territori francès sota jurisdicció feudal creat el 1344
* Districte d'Orleans, districte al departament del Loiret, a la regió del Centre-Vall del Loira
# Tivanita

La tivanita és un mineral de la classe dels òxids. El nom reflecteix la seva composició química: titani (ti) i vanadi (van) més el sufix -ita. És isostructural amb la kleberita.

## Característiques

La tivanita és un òxid de fórmula química V$^{3+}$TiO₃(OH). Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5,5. Segons la classificació de Nickel-Strunz, la tivanita pertany a «04.DB - Metall:Oxigen = 1:2 i similars, amb cations de mida mitjana; cadenes que comparteixen costats d'octàedres» juntament amb els següents minerals: argutita, cassiterita, plattnerita, pirolusita, rútil, tripuhyita, tugarinovita, varlamoffita, byströmita, tapiolita-(Fe), tapiolita-(Mn), ordoñezita, akhtenskita, nsutita, paramontroseïta, ramsdel·lita, scrutinyita, ishikawaïta, ixiolita, samarskita-(Y), srilankita, itriocolumbita-(Y), calciosamarskita, samarskita-(Yb), ferberita, hübnerita, sanmartinita, krasnoselskita, heftetjernita, huanzalaïta, columbita-(Fe), tantalita-(Fe), columbita-(Mn), tantalita-(Mn), columbita-(Mg), qitianlingita, magnocolumbita, tantalita-(Mg), ferrowodginita, litiowodginita, titanowodginita, wodginita, ferrotitanowodginita, wolframowodginita, litiotantita, carmichaelita, alumotantita i biehlita.

## Formació i jaciments

En la seva localitat tipus va ser descrita en forma de grans en petites línies micàcies riques en vanadi i or en un dipòsit d'or hidrotermal. En la mateixa localitat va trobar-se associada a rútil i ilmenita. Només s'ha descrit a la seva localitat tipus, a Austràlia, tot i que alguns estudis també apunten a la seva existència a Minas Gerais (Brasil).

## Referències

* ↑ «Tivanite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ Barthelmy, Dave. «Tivanite Mineral Data». www.webmineral.com. [Consulta: 4 febrer 2018].
* ↑ Daneu, N.; Schmid, H.; Recnik, A.; Mader, W. «Atomic structure and formation mechanism of (301) rutile twins from Diamantina (Brazil)» (en anglès). American Mineralogist, 92, 11-12, 01-11-2007, pàg. 1789–1799. DOI: 10.2138/am.2007.2634. ISSN: 0003-004X.
# Hypargos

Hypargos és un gènere d'ocells de la família dels estríldids (Estrildidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.7, 2011) aquest gènere està format per dues espècies:
* Hypargos niveoguttatus - estrilda gorja-roja.
* Hypargos margaritatus - estrilda de gorja rosada.
# Ataquines

Ataquines és un municipi de la província de Valladolid a la comunitat autònoma espanyola de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 946 | 918 | 858 | 816 |
# Unió Asturianista

Unió Asturianista és una iniciativa política sorgida en Astúries al novembre de 2004 per a aglutinar sota unes mateixes sigles a les forces regionalistes i nacionalistes d'Astúries. Compte amb la participació del Partíu Asturianista (PAS) i la Unió Renovadora Asturiana (URAS). La seva presidència està formada pels líders d'ambdós partits, Xuan Xosé Sánchez Vicente del PAS i Sergio Marqués del URAS (qui fou President del Principat, com a militant del Partit Popular, fins que va abandonar la disciplina d'aquest partit nacional, del que va ser expulsat). El candidat a la presidència autonòmica s'anirà alternant entre els dos, corresponent la candidatura en la circumscripció central per a les eleccions autonòmiques de 2007 a URAS, que va presentar a Sergio Marqués. D'igual forma s'han realitzat candidatures alternes en els concejos en els quals concorri a les eleccions locals.
A les eleccions locals, la coalició va obtenir 11.527 vots (1,95%) i 11 regidors. En les autonòmiques 13.338 vots (2,2%), sense aconseguir cap escó, faltant-li 2500 vots en la circumscripció central per a aconseguir-lo.
La coalició amb no es va renovar per a les eleccions de 2013.

## Referències

* ↑ «Resultats de les eleccions locals de 2007». Arxivat de l'original el 2007-06-05. [Consulta: 19 març 2008].
* ↑ «Resultats de les eleccions a la Junta General del Principat d'Astúries». Arxivat de l'original el 2007-11-12. [Consulta: 19 març 2008].
* ↑ Desencantament en URAS-PAS per quedar-se lluny de la representació parlamentària.
* ↑ «URAS recuerda que Marqués supo llegar a acuerdos cuando gobernó en minoría» (en castellà). La Nueva España, 09-02-2012. [Consulta: 2 novembre 2023].

## Enllaços externs

* Unión Asturianista - Pàgina web oficial Arxivat 2009-03-21 a Wayback Machine.
* Protocol de l'acord URAS - PAS
# Can Fontdevila (Argentona)

Can Fontdevila és una obra d'Argentona (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Xalet de grans dimensions de planta baixa i pis amb una torreta mirador de dos pisos.
Destaca la utilització del maó vist en l'obra de façana emmarcant les obertures. També els elements ceràmics de la façana. Les baranes del balcó i de la reixa exterior són de ferro forjat, amb un treball molt delicat a la porta d'entrada.
De l'interior destaca el terra de la planta baixa i la volta catalana de l'entrada, així com la fusteria de les portes de les estances de la planta baixa. La cuina i els banys han estat completament modificats.

## Referències

* 1 2 3 «Can Fontdevila». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 maig 2020].
# Castell de Sureda

El Castell de Sureda és un castell medieval d'estil romànic del segle xi situat en el poble de Sureda, a la comarca del Rosselló, a la Catalunya Nord.
Està situat en el punt més alt del turonet on es troba el nucli vell del poble, al costat de l'església parroquial de Sant Aciscle i Santa Victòria, a la plaça del poble. Tancava pel costat de sud-est el recinte de la Vila fortificada de Sureda.

## Història

El 9 d'octubre del 898 se cita Sureda en una donació a l'església d'Elna de dues vinyes in locum Sunvereta. A partir d'aquest moment Sureda és àmpliament documentat. Pertanyia a la senyoria de Sureda, però amb la fi de l'Antic règim el castell fou partit en diverses propietats i venut a amos diversos, com encara continua avui dia.

## Les restes del castell

Els vestigis d'aquest antic castell són situades al centre del poble, al costat de l'església parroquial, al nord de la Plaça de la República. Se tracta d'un espai quadrangular amb un recinte i un pati central. Els Senyors de Sureda hi havien instal·lat un molí d'oli al segle xv, el qual està encara visible en part. Del castell pròpiament dit, en queden pocs vestigis.

## Bibliografia

* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Sureda». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Ponsich, Pere. «Sureda: Vila fortificada i castell de Sureda». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ «El castell de Sureda, en els ortofotomapes de l'IGN». Arxivat de l'original el 2016-06-17. [Consulta: 29 maig 2016].
# Orquestra de Cambra de Mallorca

L'Orquestra de Cambra de Mallorca és una orquestra de cambra creada el gener del 2017 a Mallorca. La seva seu es troba a l'Escola Municipal de Música d'Inca Antoni Torrandell, al municipi d'Inca (Mallorca).
L'Orquestra de Cambra de Mallorca neix com l'evolució d'un projecte que és fruit de la consolidació d'anys d'un grup de músics que, sota diversos noms ha portat a terme una forta activitat musical arreu de l'illa apropant el món de la música a diversos indrets i localitats. El músic i compositor Bernat Quetglas és l'ànima d'aquesta jove orquestra de cambra nascuda el gener de 2017. Està formada per una plantilla d'entre 25 i 45 músics, en la qual conviuen reconeguts professionals de Mallorca i estudiants d'estudis superiors de música o que els han acabat recentment. Entre les diverses actuacions de l'Orquestra es troben recitals a les Balears, al Principat i també a l'estranger.

## Referències

* ↑ Ferrer Capó, Clara «Bernat Quetglas crea la Orquestra de Cambra de Mallorca para «dejar huella»». Última Hora, 09-01-2017. Arxivat de l'original el 1 de juny 2019 [Consulta: 1r juny 2019].
* ↑ «Inca, seu de l'Orquestra de Cambra de Mallorca». ARA Balears, 18-10-2017 [Consulta: 1r juny 2019].
* ↑ «L'Orquestra de Cambra de Mallorca actuarà per primera vegada al Kursaal diumenge». Nació Digital, 11-10-2018 [Consulta: 1r juny 2019].
* ↑ Ferrer Capó, Clara «La Orquestra de Cambra de Mallorca ofrece un concierto en el Auditori d'Alcúdia». Última Hora, 09-01-2017. Arxivat de l'original el 1 de juny 2019 [Consulta: 1r juny 2019].
* ↑ Ferriol, Rosa «La Orquestra de Cambra de Mallorca lleva la música de Mozart a Sant Llorenç». Diario de Mallorca, 30-11-2018 [Consulta: 1r juny 2019].
* ↑ Ferriol, Rosa «Andreu Riera descorcha la temporada de la Orquestra de Cambra de Mallorca». Diario de Mallorca, 10-10-2018 [Consulta: 1r juny 2019].
# Arturo Menéndez López

Arturo Menéndez López (1893 – 1936) va ser un militar espanyol que va destacar durant el període de la Segona República.

## Biografia

Fill de militar, seguiria també els passos del seu pare igual que els seus germans Leopoldo i Emilio, que també estarien molt relacionats amb l'àmbit castrense.
Va fer carrera militar i va arribar al rang de capità d'artilleria. A la fi de 1930 va formar part de la conspiració republicana contra la Monarquia.
Després de la proclamació de la Segona República, es va convertir en cap superior de policia a Barcelona. En 1932 va ser nomenat Director General de Seguretat pel govern de Manuel Azaña. Al capdavant d'aquest lloc va tenir un destacat paper durant «la Sanjurjada», aconseguint desactivar l'intent colpista. No obstant això, la seva imatge va quedar tocada després dels fets de Casas Viejas i va haver de dimitir per l'enorme pressió a la qual es va veure sotmès. Quan Menéndez va enviar un grup Guàrdies d'Assalt al comandament del capità Rojas perquè acabés amb la insurrecció, va ordenar a Rojas que obrís foc «sense pietat contra tots els que disparessin contra les tropes».
Al maig de 1936 va ser nomenat Comissari de l'Estat en la Companyia Nacional dels Ferrocarrils de l'Oest. Quan el 18 de juliol es va produir el cop d'estat contra la República, Menéndez López es trobava de viatge en l'Exprés Barcelona-Madrid. A l'altura de Calataiud el tren va ser detingut per les forces rebels i Menéndez López va quedar capturat. Reconegut militar esquerrà, posteriorment seria traslladat a rereguarda i afusellat.

## Notes

* ↑ Durant la Guerra Civil el seu germà Leopoldo va aconseguir el rang de general de l'Exèrcit Republicà i va ocupar importants llocs militars.
* ↑ Després de ser destituït, va ser processat per la seva actuació durant els fets de Casas Viejas, encara que finalment el seu cas va ser sobresegut.

## Referències

* ↑ M. Teresa Suero Roca (1981). Militares republicanos de la Guerra de España, Ed. Península Ibérica, pág. 313
* ↑ Eduardo González Calleja (1999). El máuser y el sufragio, CSIC, pág. 528
* ↑ José Manuel Martínez Bande (2007). Los años críticos: República, conspiración, revolución y alzamiento. Madrid: Encuentro, pp. 60-61
* ↑ Francisco J. Romero Salvadó (2013). Historical Dictionary of the Spanish Civil War, The Scarecrow Press, pág. 63
* ↑ Manuel Tuñón de Lara (2000) [1966]. La España del siglo XX. Volumen I, Ediciones Akal, pág. 352
* ↑ Julián Casanova (1997). De la calle al frente. El anarcosindicalismo en España (1931-1936). Barcelona: Crítica, pág. 112
* ↑ "Al cerrar la Edición. Un nombramiento", ABC, pág. 41 (12 de mayo de 1936)
* ↑ Ángel David Martín Rubio (1997). Paz, piedad, perdón... y verdad. La represión en la guerra civil: una síntesis definitiva, Editorial Fénix, pág. 431
* ↑ Michael Alpert (2013). The Republican Army in the Spanish Civil War, 1936-1939, Cambridge University Press, pág. 343
* ↑ Hugh Thomas (1976). Historia de la Guerra Civil Española, Círculo de Lectores, pág. 293
# Vangarda Nazonalista Galega

Vangarda Nazonalista Galega va ser un petit partit polític independentista gallec que fou creat el 25 de juliol de 1933.

## Història

Format al voltant de Álvaro de las Casas i alguns dissidents del Partit Galleguista, desencantats amb l'aturada autonòmica causada pel govern radical-cedista de la Segona República, es va donar a conèixer el 25 de juliol de 1933 per mitjà del seu òrgan d'expressió Máis!, que paradoxalment estava en castellà. Máis! només publicà un nombre i no es coneixen activitats del partit posteriors a 1934.

## Bibliografia

* Castro, X. (1985): O galeguismo na encrucillada republicana. Deputación provincial, Ourense Chapter 5: Vangarda Nazonalista Galega authorized version here. (gallec)
* Beramendi, X.G. (2007): De provincia a nación. Historia do galeguismo político. Xerais, Vigo (gallec)
# Ottertail

Ottertail és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 451 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ottertail tenia 451 habitants, 190 habitatges, i 133 famílies. La densitat de població era de 39,7 habitants per km².
Dels 190 habitatges en un 27,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,2% hi vivien parelles casades, en un 3,7% dones solteres, i en un 29,5% no eren unitats familiars. En el 24,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,37 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,82.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,1% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 24,2% entre 25 i 44, un 32,6% de 45 a 60 i un 14,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 105,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.188 $ i la renda mediana per família de 43.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.750 $ mentre que les dones 18.438 $. La renda per capita de la població era de 18.612 $. Entorn del 10,2% de les famílies i el 12,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ottertail». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ottertail». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Fortunato Aguirre Luquin

Fortunato Aguirre Luquin (Arellano, Navarra, 1893 - Pamplona, 29 de setembre de 1936) va ser un polític nacionalista basc. Va ser un dels fundadors de l'Osasuna, alcalde d'Estella entre 1933 i 1936 pel Partit Nacionalista Basc i membre del Napar Buru Batzar, la junta directiva del PNB a Navarra, presidida llavors per José Agerre. També va ser el fundador de la ikastola d'Estella.
Va presidir la trobada d'alcaldes nacionalistes bascos de les províncies basconavarreses a Estella on es va elaborar l'Estatut d'Estella de 1931. En els mesos anteriors a la revolta militar que donaria origen a la guerra civil va tenir coneixement de les intencions del governador militar de Navarra, el general Mola, i fins i tot que en al monestir d'Iranzu havia amagat un arsenal d'armes i es portaven a terme reunions entre els conspiradors, de la qual cosa va avisar repetidament al Govern de la República. També va tenir coneixement de la reunió que, el 16 de juliol de 1936, va tenir lloc al monestir d'Iratxe entre el general Mola i el general Batet, general en cap de la VI Divisió Orgànica de Burgos, per iniciativa d'aquest últim, en la qual va tractar d'esbrinar si Mola estava implicat en la conspiració que s'estava preparant i fins i tot li va demanar la seva paraula d'honor que no anava a revoltar-se. Aguirre arribaria a parlar per telèfon amb el president del Govern, Casares Quiroga, el qual li va ordenar que no hi fes res. Poc després va tenir lloc l'aixecament, fou capturat el mateix 18 de juliol pels revoltats, conduït fins a les proximitats de Pamplona i afusellat el 29 de setembre de 1936.

## Referències

* ↑ «La familia de Fortunato Aguirre destapa su memoria en Estella» (en castellà). Diario de Navarra, 01-10-2013. [Consulta: 29 desembre 2014].
* ↑ «Fortunato Aguirre Luquin» (en castellà). Auñamendi Eusko Entziklopedia. [Consulta: 29 desembre 2014].

## Vegeu també

* Víctimes de la Guerra Civil a Navarra

## Enllaços externs

* Homenatge als 70 anys de la seva mort Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine..
# Hongqi H6

Hongqi H6 és un liftback de mida mitjana produït pel fabricant d'automòbils xinès Hongqi. Té un disseny de carrosseria de doble to i un perfil coupe.

## Overview

L'H6 té tracció davantera i està propulsat per un motor turbo de 2,0 litres amb dues variants de potència disponibles: la versió de baixa potència produeix 165 kW i un parell màxim de 340 Nm, que li permet accelerar de 0 a 100 km/h. en 7,8 segons. La versió d'alta potència ofereix 185 kW i un parell màxim de 380 Nm, la qual cosa li permet aconseguir una acceleració de 0 a 100 km/h en 6,8 segons. Ambdues versions estan aparellades amb una transmissió automàtica Aisin de 8 velocitats.
L'H6 té un sistema de suspensió Control d'amortiment continu (CDC), que permet al vehicle llegir contínuament múltiples paràmetres dinàmics a intervals de 2 mil·lisegons per ajustar la fermesa dels amortidors en temps real per millorar la conducció. confort i proporcionar suport corporal durant les corbes contínues i d'alta velocitat, millorant encara més l'estabilitat.
L'interior té adorns de fibra de carboni i inclou un quadre d'instruments LCD de 12,3 polzades. També està equipat amb paletes de canvi i un head-up display (HUD).

## Referències

* ↑ «红旗H6正式开启预售 预售价19.48-24.18万元_太平洋汽车网». www.pcauto.com.cn. [Consulta: 3 juny 2023].
* ↑ «中国一汽红旗官方网站». hongqi.faw.cn. [Consulta: 3 juny 2023].
* ↑ Chen, Dong Yi. «Hongqi H6 sedan pre-sale starts in China at 28,300 USD, powers by 2.0T turbocharged direct injection engine» (en anglès americà). CarNewsChina.com, 26-03-2023. [Consulta: 4 juny 2023].
* ↑ Anderson, Brad. «The Hongqi H6 Sedan Is Heading To Global Markets With A 2.0-Liter Turbo» (en anglès). Carscoops, 02-01-2023. [Consulta: 4 juny 2023].

## Enllaços externs

* Hongqi H6 - Lloc web oficial
# Can Fontanellas (Castellfollit del Boix)

Can Fontanellas és un conjunt del municipi de Castellfollit del Boix (Bages) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un conjunt format per la masia, cups, estables, premses, una gran bassa (ara coberta amb runa) i una capella. La masia està formada per dues edificacions d'èpoques diferents. La principal, i més antiga, està actualment en fase de restauració. És de planta rectangular i té planta baixa i pis. Destaca per les llindes de les obertures de pedra i decorades amb sanefes i inscripcions.
Té els murs de pedra i la porta és d'arc de mig punt adovellat. L'altra edificació hi està adossada per la part posterior deixant un pas amb arcades i volta que comunica l'entrada principal de la primitiva construcció amb les façanes laterals de les dues. Aquesta és de maó arrebossat. En la restauració s'han trobat a la part baixa de la primitiva arcades que havien estat tapiades.

## Història

Hi ha en les llindes de finestres de la casa més antiga les dates: 1693 i 1791. La datació aproximada de la casa moderna pot ser 1870.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Fontanellas». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 desembre 2015].
# Catherine Millet

Catherine Millet és una escriptora i crítica d'art francesa nascuda l'any 1948 dins d'una família petit-burgesa a Bois-Colombes. Va ser la fundadora de la publicació mensual sobre art Art Press a finals de 1972 i és autora de nombroses obres i assaigs sobre el món de l'art, així com de la polèmica novel·la autobiogràfica La vida sexual de Catherine M., en la qual parla detingudament de les seves experiències sexuals des de la seva masturbació infantil fins a activitats relacionades amb el sexe en grup. Aquest llibre ha venut més de 400.000 exemplars fins al dia d'avui.
Es va casar amb el poeta, fotògraf i novel·lista francès Jacques Henric, amb el qual ha mantingut una relació monògama des del 1994.
És president d'honor del Festival Internacional del Llibre d'Art i del Film en 2012.

## Referències

* ↑ «Interview: Catherine Millet | Books | The Observer».
* ↑ Slash-Paris, Entretien, Sébastien Planas, director del FILAF, 26 de juny de 2012
# Balajú

Balajú és una pel·lícula mexicana dirigida per Rolando Aguilar. El seu llibret és una adaptació de Ernesto Cortázar. Aquesta pel·lícula va ser filmada en 1944 i protagonitzada per María Antonieta Pons i David Silva.

## Argument

En Santa María de la Mar, poble costeño, l'ambiciosa Margarita (María Antonieta Pons) no vol casar-se encara amb el seu nuvi, el pescador Benito (David Silva). Arriba un foraster, Evaristo (Mario Tenorio), que pretén emprar els nadius en la riesgosa caça de caimans, però s'oposen a això tant el patriarca Don Aurelio (Eduardo Arozamena) com a Ànima Gran (Max Langler), cap dels negres del lloc. Evaristo sedueix amb joies i un huipil a la casada Lola (Katy Jurado) i també dona roba a Margarita, amb qui coqueteja en una festa. Amb la condició que Evaristo no s'acosti a Margarita, Benito ofereix al foraster caçar caimans amb el seu amic Mingo (Pedro Galindo). Torna al poble Felipe (Gilberto González), que ha estat fora del poble guanyant diners per a la seva esposa Lola. Se suposa en fals que Margarita s'ha lliurat a Evaristo. Felipe veu a Lola abraçada amb el foraster. Tot el poble agredeix a Margarita, i una solterona li retreu el fet de portar aretes, que només usen les senyoretes. Margarita ballarà al balajú dels negres. Després de barallar amb Benito, Evaristo s'anirà a Tecomán, però Felipe ho mata. En confessar Felipe el seu crim, Margarita queda exculpada i es casa amb Benito.

## Repartiment

* María Antonieta Pons... Margarita
* David Silva... Benito
* Katy Jurado... Lola
* Mario Tenorio ... Evaristo
* Pedro Galindo ... Mingo
* Mimí Derba... Doña Lupe
* Armando Soto La Marina "El Chicote"... Refugio
* Gilberto González ... Felipe
* Eduardo Arozamena... Don Aurelio
* Max Langler ... Alma Grande
* Kiko Mendive

## Comentaris

Melodrama tropical amb cançons i amb la rumbera cubana María Antonieta Pons en el paper principal.

## Referències

* ↑ Katy Jurado, una actriz que rompió esquemas al web del Festival de Morelia
* ↑ El cine de Katy Juardo. Universidad de Guadalajara, 1998, p. 42-43. ISBN 968-895-854-9 [Consulta: 30 desembre 2015].