OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Casa Josep Alonso

La Casa Josep Alonso és una obra de Vilanova i la Geltrú (Garraf) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un habitatge unifamiliar entre mitgeres fent cantonada. Està compost per un cos principal de planta baixa i dues plantes pis i un cos secundari d'una única planta. El cos principal té la segona planta retirada de l'alineació del carrer de Sitges i forma un terrat a façana. La caixa d'escala central i colomar que sobrepassa la segona planta, separa dos terrats laterals i es cobreix amb una teulada a dues vessants. El cos secundari és cobert amb un terrat accessible des de la galeria de la planta primera.
Les parets de càrrega són de paredat comú i tàpia. Els forjats són d'embigat de fusta. Els terrats són a la catalana i les cobertes són de teula àrab.
La façana del carrer de Sitges és de composició simètrica amb sòcol, galeria de cinc arcs de mig punt a la primera planta i terrat superior amb obertures amb llinda. La façana del carrer Mascaró és d'amplada més petita amb l'accés principal i un balcó de poca volada a cada planta.

## Referències

* 1 2 3 «Casa Josep Alonso». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 novembre 2017].
# Illeta de San Juan

La Illeta de San Juan (castellà: Isleta de San Juan), és una illa de 7,8 km² adjunta de la costa de l'illa principal de Puerto Rico, connectada per ponts i una calçada. És el lloc on es troba el barri del Vell San Juan, el qual es divideix en set sectors coneguts com a "subbarris" de l'antic municipi de San Juan. Aquests són el Vell San Juan, el quadrant històric de la capital del territori, San Juan amb 6 dels barris. És a més el lloc on es troba l'antic barri de Puerta de Tierra (1.55 km²), el primer barri d'extramurs de San Juan, aquí se situen nombrosos comerços i edificis simbòlics, així com el Capitoli del govern de Puerto Rico.
A la illeta hi ha diverses fortaleses com l'emblemàtic Castell San Felipe del Morro, el Castell San Cristóbal, i El Palau de Santa Catalina, també conegut com La Fortalesa, que actuaven com a defenses primàries de l'assentament, que va ser objecte de nombrosos atacs. La Fortalesa segueix servint també com la mansió executiva per al Governador de Puerto Rico.

## Referències

* ↑ «www.primerahora.com». Arxivat de l'original el 2012-09-26. [Consulta: 14 novembre 2019].
* ↑ www.nps.gov

## Vegeu també

* Avenida Juan Ponce de León
* Geografia de Puerto Rico
# Strážne

Strážne és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1310.
# Fianarantsoa

Fianarantsoa és la capital de la regió de l'Alta Matsiatra i de la província de Fianarantsoa, a Madagascar. La ciutat va ser construïda al segle xix com la capital administrativa dels recentment conquerits regnes de Betsileo.
La ciutat es troba a una altitud mitjana de 1200 m i té una població de 144.225 habitants (cens de 2001).
Fianarantsoa significa "bona educació" en malgaix. És el centre cultural i intel·lectual de tota l'illa. És la llar d'algunes de les més antigues catedrals protestants i luteranes de l'illa, del seminari teològic més antic (també luterà), així com la seu de la catòlica Arxidiòcesi de Fianarantsoa. La ciutat de la "bona educació", també compta amb una universitat que porta el seu nom fundada l'any 1972. Fianarantsoa es considera que és la capital del vi de Madagascar, a causa de la presència de moltes indústries del vi a la ciutat.
Fianarantsoa ha estat coneguda pel seu activisme polític i va ser un dels "punts calents" durant la crisi política del 2002. Els estudiants de la Universitat de Fianarantsoa tenen fama de simpatitzar amb els grups radicals d'esquerra.

## Referències

* Dr. Michael Flach, Corina Haase, MADAGASIKARA - Insel meiner Traeume, Exclusivefotografy, 11/2007, 208 pages, Picturebook, ISBN 978-3-935971-40-9, Madagaskar in pictures - Exclusivefotografy
* R. J. Barendse, Arabian Seas 1700-1763: The Western Indian Ocean in the eighteenth century
* Du Maine, Idée de la côte orientale de Madagascar, Paris, 1792

## Enllaços externs

             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Fianarantsoa
* The World Monuments Fund's Watch Page for Fianarantsoa Arxivat 2008-03-11 a Wayback Machine.
# Pishenis

Pishenis (Pišenis) va ser el fill i l'hereu del rei hitita Hantilis I. A la mort del seu pare, segurament abans de poder agafar el control del regne, son cunyat Zidantas I, el va fer matar junt amb la seva dona i els seus fills i Zidantas va assolir la corona.

## Referències

* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Imperio Antiguo. Tres Cantos: Akal, 2000, p. 145. ISBN 8446011239.
# Casa Nadal i Farré

Casa Nadal i Farré és un monument del municipi de Caldes d'Estrac (Maresme) protegit com a bé cultural d'interès local. Aquesta casa, igual que moltes altres, eren les grans mansions d'estiueig de la burgesia barcelonina establerta a Caldes des de la Primera Guerra Mundial, dins els estils modernista i noucentista.

## Descripció

Torre aïllada d'influència àrab, amb un jardí gran que l'envolta. És de planta baixa i dos pisos. Presenta les obertures decorades amb rajoles, que representen l'element decoratiu més destacat de la façana. La coberta és, als dos cossos quadrats, a quatre vents, i a la resta és un terrat amb baranes de pedra.

## Història

El 1884 la família Nadal decidí reformar la seva residència amb els encara visibles elements neomorescs. La reforma es va portar a terme segons un projecte de l'arquitecte Jeroni Martorell, i es va acabar el 1891. Juntament amb les cases del Marquès de Comillas (avui desapareguda), de Can Cabanyes i de Can Cassasses, forma part de les primeres cases d'estiueig de Caldes.
Joaquim Maria de Nadal era secretari del polític Francesc Cambó i cronista oficial de Barcelona. Va escriure el llibre Un Tros de Barcelona, en el que descrivia la vida estiuenca de Caldes d'Estrac de principis del segle xx. Durant la guerra civil espanyola (1936-1939) la casa va ser la seu del Comitè de la República.

## Referències

* 1 2 «Casa Nadal i Farré». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 novembre 2012].
* 1 2 «Casa Nadal i Farré». Mapa de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona.
# IS-IS

IS-IS (acrònim d'Intermediate System to Intermediate System), en ciència de computació, és un protocol d'enrutament dissenyada per a moure dades de manera eficient en una xarxa d'ordinadors o dispositius similars. L'algorisme IS-IS calcula la millor ruta a través de la xarxa de commutació de paquets.

## Descripció

* El protocol IS-IS està definit a la norma ISO/IEC 10589:2002 de l'organització OSI (Open Systems Interconnection).
* L'organització IETF va crear la reconanació RFC 1142 i després la va republicar com a [[rfc:7142|RFC 7142]].
* Igualment que el protocol OSPF, IS_IS utilitza l'algorisme de Dijkstra per a trobar la distància més curta entre dos nodes. La diferència és que l'OSPF està en la capa 3 (xarxa) mentre que l'IS-IS actua en la capa 2 (enllaç de dades).

## Referències

* ↑ «What is IS-IS (Intermediate System-to-Intermediate System protocol)? - Definition from WhatIs.com» (en anglès). SearchNetworking, 04-11-2017.
* ↑ Price-Evans, Iwan «What is Intermediate System - Intermediate System (IS-IS)?» (en anglès). https://www.metaswitch.com. Arxivat de l'original el 2017-11-07 [Consulta: 4 novembre 2017].
* ↑ «Intermediate System-to-Intermediate System (IS-IS)» (en anglès). https://www.cisco.com.+[Consulta: 4 novembre 2017].
* ↑ «Intermediate System to Intermediate System (IS-IS) Routing Protocol - dummies» (en anglès). dummies, 04-11-2017.
# Steve Seymour

Steve Seymour (Nova York, 4 d'octubre de 1920 - Los Angeles, 18 de juny de 1973) va ser un atleta estatunidenc, especialista en el llançament de javelina, que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Londres, on guanyà la medalla de bronze en la prova del llançament de javelina del programa d'atletisme.
En el seu palmarès també destaca una medalla de plata en el llançament de javelina als Jocs Panamericans de 1951, així com tres campionats nacionals, 1947, 1948 i 1950. Durant la seva carrera esportiva va millor el rècord d'Amèrica en dues ocasions.

## Millors marques

* Llançament de javelina. 76,53 cm (1958)

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Steve Seymour». [Consulta: 12 maig 2022].
* 1 2 «Track and Field Statistics». [Consulta: 12 maig 2022].
# Basílica de l'Illa del Rei

La Basílica de l'Illa del Rei és un jaciment arqueològic corresponent a un edifici paleocristià destinat al culte, descobert el 1888, a l'illa del mateix nom del Port de Maó, quan casualment va aparèixer un mosaic que presentava semblances amb el de la Sinagoga d'Hamman-Lif al Nord d'Àfrica.
L'excavació sistemàtica no va començar, però, fins a 1964, la qual va permetre identificar un edifici basilical de 18,5 metres per 11,5 de tres naus separades per columnes, amb mosaics de tradició siriaco-africana, piscina baptismal circular, restes de l'ara i de la columna que li donava suport. Així mateix, s'hi localitzaren estances annexes, la qual cosa que ha fet suposar que podia tractar-se d'un monestir. Presenta semblances constructives amb la Basílica de Fornàs de Torelló i se suposa que va ser construïda després de la conquesta romana d'Orient, en el primer terç del segle vi.

## Referències

* ↑ Mas Florit, Catalina; Cau Ontiveros, Miquel Àngel. «Basilicas paleocristianas de Menorca Isla Hospital» (en castellà). Básilicas Paleocristianas de Menorca - Isla Hospital. [Consulta: 23 gener 2024].
* ↑ Martín, F. Xavier «Basílica paleocristiana de l'Illa del Rei (port de Maó).». Altres.

## Bibliografia

* Amengual i Batle, Josep. Els orígens del cristianisme a les Balears. vol 1. Mallorca: Editorial Moll, 1991, p. 308-309 (Els treballs i els dies). ISBN 84-273-0676-8.
# Andrews (Carolina del Sud)

Andrews és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 3.068 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Andrews tenia 3.068 habitants, 1.182 habitatges i 843 famílies. La densitat de població era de 538,4 habitants/km².
Dels 1.182 habitatges en un 35,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40,2% hi vivien parelles casades, en un 26,4% dones solteres, i en un 28,6% no eren unitats familiars. En el 26,3% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,6 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,12.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,5% tenia menys de 18 anys, un 8,8% entre 18 i 24, un 25,3% entre 25 i 44, un 22,1% de 45 a 60 i un 13,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 73,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 19.375$ i la renda mediana per família de 22.750$. Els homes tenien una renda mediana de 24.891$ mentre que les dones 17.344$. La renda per capita de la població era de 12.105$. Entorn del 30,8% de les famílies i el 34,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Andrews». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Andrews». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Stor-Elvdal

Stor-Elvdal és un municipi situat al comtat d'Innlandet, Noruega. Té 2.600 habitants (2016) i la seva superfície és de 2.166 km². El centre administratiu del municipi és el poble de Koppang. És part de la regió tradicional d'Østerdalen.

## Informació general

Va ser establert com a municipi l'1 de gener de 1838. L'antic municipi de Sollia es va fusionar amb Stor-Elvdal l'1 de gener de 1965.

### Nom

La forma en nòrdic antic del nom era Elfardalr. El primer element és elfr que significa "riu" (referint-se al riu Glomma, que passa pel municipi) i l'últim element és dalr que significa "vall ". El primer element del nom modern és stor (que significa "gran"), ja que va ser afegit per distingir-se del municipi de Lille Elvedal, que actualment és part d'Alvdal.

### Escut d'armes

L'escut d'armes és modern. Se'ls hi va concedir el 1988. L'escut mostra dues serres platejades sobre un fons verd.

## Geografia

Stor-Elvdal limita al nord amb els municipis de Folldal i Alvdal, a l'est amb Rendalen, al sud amb Åmot i Ringsaker, al nord-oest amb Sør-Fron i a l'oest amb Øyer i Ringebu (ambdós al comtat d'Oppland). El riu Glomma travessa aquest municipi.

## Ciutats agermanades

Stor-Elvdal manté una relació d'agermanament amb les següents localitats:
* - Sõmeru Parish, Comtat de Lääne-Viru, Estònia

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 11 març 2016].
* ↑ Rygh, Oluf. Norske gaardnavne: Hedmarkens amt (en noruec). 3. Kristiania, Norge: W. C. Fabritius & sønners bogtrikkeri, 1900, p. 353.
* ↑ «Internasjonal kommune» (en noruec). Stor-Elvdal kommune. Arxivat de l'original el 2011-07-24. [Consulta: 30 desembre 2008].
# Cehegín

Cehegín és un municipi del nord-est de Múrcia, amb 293 km² de superfície i 15.250 habitants el 2005. Les activitats econòmiques més rellevants són l'extracció de marbre, l'albercoc i la flor de viver. Limita a l'est amb Mula i Bullas, al sud amb Llorca, a l'oest amb Caravaca de la Cruz i al nord amb Calasparra i Moratalla
* Ermita de la Concepció (segle xvi)
* Casa Jaspe, segles xviii-XIX, avui la seu de l'Ajuntament
# Casa NTBE

La Casa NTBE és una obra del municipi de Llagostera (Gironès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És un casal urbà senyorial, de planta irregular i parets portants, Composició formal pròpia dels edificis urbans del segle xix. Presenta una balconada de ferro colat que ocupa tota la planta principal. En la segona planta s'hi obren petits balcons. Les portes de la planta baixa tenen brancals i llinda de pedra. És interessant el remat de l'edifici amb cornisa amb mènsules de terra cuita i balustrada romàntica. Destaquem el baix relleu de terra cuita i les escultures del mateix material de tema al·legòric a les arts i al treball. La porta d'accés és de fusta amb decoracions florals i símbols del blat i la vinya. Cancell d'entrada amb arc de punt rodó i arrencaments amb capitell corinti, escala de planta rectangular amb ull de bou central.

## Història

Exemple molt interessant d'arquitectura neoclàssica a Llagostera. Aquest antic casal ha estat compartimentat per adequar-lo a l'edifici plurifamiliar. Actualment presenta un mal estat de conservació i es degraden gradualment els seus elements més representatius. Antigament hi havia un passadís que connectava el casal amb l'església.

## Vegeu també

* Llista de monuments de Llagostera

## Referències

* 1 2 «Casa N.T.B.E.». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 setembre 2014].
# Navatejares

Navatejares és un municipi de la província d'Àvila, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 132 | 122 | 93 | 79 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Ávila (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 16 setembre 2021].
# Cocodrilos de Caracas BBC

El Cocodrilos de Caracas BBC és un club veneçolà de basquetbol de la ciutat de Caracas. Evolució del nom:
* Ahorristas de Caracas
* Retadores de Caracas
* Telefonístas de Caracas
* Académicos de Caracas
* Estudiantes de Caracas
* Lotos de Caracas
* Hálcones de Caracas
* Cocodrilos de Caracas

## Palmarès

* Lliga veneçolana de bàsquet:
** 1974 (com a Ahorristas de Caracas), 1992, 2000, 2008, 2010, 2013

## Referències

* ↑ «Nuestra Sede». cocodrilos.com.ve. Arxivat de l'original el 2015-10-07. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Cocodrilos de Caracas obtiene cuarto título de la LPB Los saurios también fueron campeones en las temporadas 1992, 2000 y 2008». rnv.gov.ve, 2010. Arxivat de l'original el 2006-01-04. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Cantó de Thiaucourt-Regniéville

El cantó de Thiaucourt-Regniéville és un cantó francès del departament de Meurthe i Mosel·la, situat al districte de Toul. Té 20 municipis i el cap és Thiaucourt-Regniéville.

## Municipis

* Arnaville
* Bayonville-sur-Mad
* Bouillonville
* Charey
* Dommartin-la-Chaussée
* Essey-et-Maizerais
* Euvezin
* Flirey
* Jaulny
* Limey-Remenauville
* Lironville
* Pannes
* Rembercourt-sur-Mad
* Saint-Baussant
* Seicheprey
* Thiaucourt-Regniéville
* Vandelainville
* Viéville-en-Haye
* Vilcey-sur-Trey
* Xammes

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1949 | M. Dumont | Divers droite |
| 1949-1973 | M. Bertin | RPF, després Divers droite |
| 1973-1979 | M. Hermann | PS |
| 1979-1992 | Maurice Chaupré | Divers droite |
| 1992-2004 | Jean-Louis Cossin | UDF |
| 2004- | Olivier Jacquin | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 4.307 | 4.562 | 4.211 | 4.135 | 4.057 | 4.337 | 4.772 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Isselita

La isselita és un mineral de la classe dels sulfats. Rep el nom en honor d'Arturo Issel (11 d’abril de 1842, Gènova, Itàlia - 27 de novembre de 1922, Gènova, Itàlia) per la seva tasca pionera sobre la geologia, paleontologia i mineralogia d’Itàlia, amb una referència especial a Ligúria. Va ser professor de Geologia i Mineralogia a la Universitat de Gènova a partir del 1866 i Director de l'Institut de Geologia i del Museu Geològic fins al 1917.

## Característiques

La isselita és un sulfat de fórmula química Cu₆(SO₄)(OH)$_{10}$·5H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2019, sent publicada per primera vegada el 2020. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. És l'anàleg de coure de la guarinoïta en termes de química, trobant-se relacionada també químicament amb la montetrisaïta i la redgillita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Lagoscuro, situada al municipi de Ceranesi, dins la província de Gènova (Ligúria, Itàlia), on es troba en forma d'esprais de cristalls aciculars blaus, de fins a 0,1 mm de llargada. Aquesta mina italiana és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Isselite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 20 juliol 2021].
# Amoya gracilis

Amoya gracilis és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Hàbitat

És un peix de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental central: Singapur, Papua Nova Guinea i Austràlia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ «Amoya gracilis». Catalogue of Life. (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 «Amoya gracilis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* ↑ Kailola, P.J., 1991. The fishes of Papua New Guinea: a revised and annotated checklist. Vol. III. Gobiidae to Molidae. Research Bulletin Núm. 41, Research Section, Dept. of Fisheries and Marine Resources, Papua Nova Guinea. 153 p.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Summum bonum

Summum bonum és una expressió introduïda per Ciceró utilitzada en la filosofia, sobretot en la filosofia medieval i en la filosofia de Immanuel Kant, per descriure el fi únic i últim que l'ésser humà ha de perseguir. El summum bonum és generalment considerat com un fi en si mateix, al mateix temps que conté tota la resta dels béns. A la filosofia cristiana, el bé més elevat se defineix generalment com la vida dels justos, la vida que duien en la comunió amb Déu i d'acord amb els preceptes de Déu. El concepte, així com les conseqüències filosòfiques i teològiques extretes de l'existència d'un supòsit més o menys definint el summun bonum, podria remuntar-se a les primeres formes de monoteisme: per exemple el zoroastrisme i el judaisme. En el món occidental, el concepte va ser introduït pels filòsofs neoplatònics, i es descriu com una característica del Déu cristià per Sant Agustí: A De natura boni (escrit al voltant de l'any 399) Agustí nega l'existència positiva de la maldat absoluta, descriu un món amb Déu com el bé suprem en el centre i defineix diferents graus de maldat com les diferents etapes de la llunyania sobre aquest centre.

## Summum bonum i judicis

Els judicis sobre el bé més elevat en general es poden classificar en quatre categories:
* L'utilitarisme, quan el major bé s'identifica amb la màxima felicitat possible per al màxim nombre de persones.
* Eudemonisme o ètica de la virtut, quan el major bé s'identifica amb la "eudemonia".
* El deontologisme racional, quan el bé més alt s'identifica amb la virtut o el deure.
* El deontologisme temperat, quan la virtut i la felicitat es combinen en el bé més elevat.

## Referències

* ↑ Dinneen, M.F. (1909). "The Highest Good". In Herbermann, Charles. Catholic Encyclopedia. 6. New York: Robert Appleton.
* ↑ Rupert Lay: Ethik für Manager. ECON Verlag 1989, S. 85. (alemany)
* ↑ Peter Koslowski: Prinzipien der ethischen Ökonomie. J.C.B. Mohr (Paul Siebeck) 1988, S. 170. (alemany)
* ↑ Enciclopèdia Britannica. Entrada: Summum bonum (anglès)

## Bibliografia addicional

* Lao-tszes Buch vom höchsten Wesen und vom höchsten Gut (Tao-tĕ-king). Tübingen 1910.
* Kenneth E. Kirk: The vision of God. The Christian doctrine of the Summum Bonum. The Bampton lectures for 1929. London 1931. (Harper & Row, New York 1966)
* Phil-Bae Park: Das höchste Gut in Kants kritischer Philosophie. Eine Untersuchung über den Zusammenhang von kritischer Ethik und Metaphysik. Univ., Dissertation, Köln 1999.
* Thomas Höwing: Kants Lehre vom höchsten Gut unter besonderer Berücksichtigung des Kanons der reinen Vernunft in der „Kritik der reinen Vernunft“. Univ., Magisterarbeit, München 2004.

## Enllaços externs

* Enciclopèdia catòlica (1913). Entrada: The Highest Good. (anglès)
# Catostomus tsiltcoosensis

Catostomus tsiltcoosensis és una espècie de peix de la família dels catostòmids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

* Fa 4,4 cm de llargària màxima.
* 9-12 radis tous a l'aleta dorsal.
* 65-80 escates a la línia lateral.

## Reproducció

Té lloc sobre substrat de grava i còdols.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix d'aigua dolça i salabrosa, bentopelàgic i de clima temperat, el qual viu a Nord-amèrica: els rierols i llacs costaners des del riu Siuslaw fins al riu Sixes a Oregon (els Estats Units).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Lesueur C. A. 1817. A new genus of fishes, of the order Abdominales, proposed, under the name of Catostomus; and the characters of this genus, with those of its species, indicated. J. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 1 (pt 1, núms. 5/6). 88-96, 102-111.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Kettratad, J. i D. F. Markle, 2010. Redescription of the Tyee sucker, Catostomus tsiltcoosensis (Catostomidae). Western North American Naturalist 70(3):273-287.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* ION (anglès)