OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sobrecollida de Montalbán

La sobrecollida de Montalbán o Sobrecollida de Mont Albán era una entitat administrativa de la qual depenien les collides situades en la part oriental del Sistema Ibèric pertanyent al regne d'Aragó. Al principi va tenir funció de recaptació dels dreytos de les Generalitats, que es van imposar sobre les mercaderies que es movien entre els regnes d'Aragó i València, essent una de les seves duanes més importants Venda de la Jaquesa. Aquest sistema va anar evolucionant als segles XIV i xv, adquirint també funcions estadístiques i censals. De la sobrecollida de Montalbán va arribar a dependre un ampli i compacte territori al sud del Regne d'Aragó.
Aquest territori limitava amb la sobrecollida de Terol a l'oest, amb la de Daroca al nord-oest, amb la de Saragossa al nord i la d'Alcanyís al nord-est.
En 1446 les collides que constaven com a dependents de la sobrecollida de Montalbán eren: Alcalá de la Selva, Allepús, Venda de la Jaquesa, Bordó, Cantavella, la Canyada de Benatanduz, La Cuba, Les Cuevas de Cañart, Fortanet, Fonts de Rubiols, Gúdar, L'Anglesola, Linares de Mora, Bordó, Mirambell, Montalbán, Móra de Rubiols, Mosquerola, Olba, Puertomingalvo, Rubiols de Mora, Sant Agustín, Tronxó, Valbona, Valdelinares, Villarluengo i Vila-roia Fins a 1707, la composició les hi sobrecollidas es va anar modificant.

## Bibliografia

* Biel Ortín, Ramón. La historia de Montalbán a través de sus divisiones administrativas, 2002.
* Ubieto Arteta, Antonio. «Divisiones Administrativas». A: Historia de Aragón. Anubar, 1983.
* Falcón Pérez, María Isabel. Libro del reparo del General de Aragón (1489-1498): fogajes de 1489, 1490 y 1491. Anubar, 1987.
* Falcón Pérez, María Isabel «Aportación al estudio de la población aragonesa a fines del siglo XV». Aragón en la Edad Media, 5, 1983, pàg. 255-302. ISSN: 0213-2486.
# BKV

BKV té els següents significats:
* BKV Zrt. (del nom en hongarès Budapesti Közlekedési Vállalat), empresa del transport públic de l'àrea metropolitana de Budapest
* BKV Előre SC, club de futbol amb seu a Budapest (Hongria), el nom del qual prové de la seva vinculació inicial amb l'empresa de transport públic BKV Zrt.
* BKV Norrtälje (del nom en suec Bollklubben Vargarna), club de futbol amb seu a Norrtälje (Suècia)
* Kobovirus boví (del nom en anglès Bovine Kobuvirus), picornavirus que infecta els bòvids
* BK virus, virus de la família dels Polyomavirus que rep el seu nom de les inicials B. K. del primer pacient en el que va ésser isolat.
* bkv també és el codi ISO 639-3 del bekwarra, llengua parlada a Nigèria
# Kurume

Kurume (久留米市, Kurume-shi) és una ciutat i municipi de la prefectura de Fukuoka, a la regió de Kyūshū, Japó.
El març de 2016 tenia una població estimada de 306.309 habitants i una densitat de població de 1332 habitants per km². Té una àrea total de 229,96 km².

## Geografia

Kurume es troba a la región del sud de la prefectura de Fukuoka, i fa frontera amb la prefectura de Saga per l'oest. El riu Chikugo creua la ciutat vorejant-la de nord-est a sud-oest.

## Història

L'àrea de l'actual Kurume ha estat poblada des de fa més de 20.000 anys. Kurume fou fundada com a ciutat l'1 d'abril de 1889 amb una població de 24.750 persones.
El 5 de febrer de 2005 Kurume s'expandí fins a ocupar l'àrea actual mitjançant l'annexió dels pobles de Kitano (del districte de Mii), Jōjima i Mizuma (del districte de Mizuma), i Tanushimaru (del districte d'Ukiha).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1980 |
| ND | ND | ND | ND | 248.997 | 255.203 | 280.291 |
| 1990 | 2000 | 2010 | 2020 | 2030 | 2040 | 2050 |
| 294.665 | 304.884 | 302.323 | 303.143 | - | - | - |

## Transport
### Ferrocarril

* Companyia de Ferrocarrils de Kyūshū (JR Kyūshū)
** Kurume - Araki - Kurume-Kōkōmae - Minami-Kurume - Kurume-Daigakumae - Mii- Zendōji - Chikugo-Kusano - Tanushimaru
* Ferrocarril Nishi-Nippon (Nishitetsu)
** Miyanojin - Kushiwara - Nishitetsu-Kurume - Hanabatake - Shikenjō-Mae - Tsubuku - Yasutake - Daizenji - Mizuma - Inuzuka - Gorōmaru - Gakkōmae - Koganchaya - Kitano - Ōki - Kaneshima

## Agermanaments

* Kōriyama, prefectura de Fukushima, Japó. (3 d'agost de 1975)
* Hefei, província d'Anhui, RPX. (12 de maig de 1980)
* Modesto, Califòrnia, EUA. (15 d'abril de 1992)

## Persones notables

* Leiji Matsumoto (1938 – present), dibuixant de manga i dissenyador de sèries d'anime
* Izumi Sakai, cantant de la banda Zard.

## Referències

* ↑ «The present situation of Kurume-shi» (en anglès). Ajuntament de Kurume, 01-03-2016. [Consulta: març 2016].
* ↑ «Summary of city» (en anglès). Ajuntament de Kurume. Arxivat de l'original el 2017-02-05. [Consulta: març 2016].
* 1 2 «Birth of Kurume-shi» (en anglès). Ajuntament de Kurume. [Consulta: 18 març 2016].
* ↑ Statistics Bureau of Japan

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'ajuntament de Kurume (japonès)
# Jaume Padrós

Jaume Padrós és el nom dels següents personatges:
* Jaume Padrós i Montoriol (Igualada, Anoia, 1926 - Barcelona, 2007), compositor i pianista català
* Jaume Padrós i Selma (Barcelona, 1959), metge i polític català fundador de la Joventut Nacionalista de Catalunya (JNC)
# Francolí de Jackson

El francolí de Jackson (Pternistis jacksoni) és una espècie d'ocell de la família dels fasiànids (Phasianidae) que habita la selva de muntanya des de l'est d'Uganda fins al centre de Kenya.
# Làmia

«Làmia» té aquests significats:
* Mitologia:
** Làmia (mitologia)Vegeu també: Laminak
* Geografia:
** Làmia (ciutat)
** Golf de Làmia
** Guerra de Làmia
* Biografies:
** Làmia (cortesana), cortesana atenenca
** Làmia (cognom), nom familiar de la Gens Èlia.
** Luci Eli Làmia (pretor), cavaller roma, edil i pretor
** Luci Eli Làmia (cònsol), cònsol l'any 3.
** Luci Eli Làmia Emilià, cònsol sufecte l'any 80
# Sherburne F. Cook

Sherburne Friend Cook va ser un fisiòleg de professió que va exercir com a professor i president del departament de fisiologia a la Universitat de Califòrnia a Berkeley. També va ser un destacat pioner en estudis de població dels pobles originaris d'Amèrica del Nord i Mesoamèrica i en els mètodes de camp i anàlisi quantitativa en l'arqueologia.
Cook va estudiar a Universitat Harvard i va servir a França durant la Primera Guerra Mundial. Va completar la seva tesi doctoral The Toxicity of the Heavy Metals in Relation to Respiration el 1925. Va ensenyar fisiologia a Berkeley des de 1928 fins a la seva jubilació el 1966.
Cook va retornar diverses vegades als problemes de l'estimació de les poblacions precolombines a Califòrnia, Mèxic i altres regions, i de traçar les raons pel seu posterior declivi. Sovint arribà a xifres més elevades per a les poblacions del pre-contacte que les d'erudits anteriors, raó per la qual el seu treball no ha escapat a la crítica dins d'aquest camp de controvèrsia (per exemple, W. Michael Mathes de 2005).

## Publicacions escollides

* The Extent and Significance of Disease among the Indians of Baja California. 1935. Ibero-Americana No. 12. University of California, Berkeley.
* The Population of Central Mexico in the Sixteenth Century. 1948. Ibero-Americana No. 31. University of California, Berkeley.
* (with Woodrow Borah) Essays in Population History. 1971-1979. 3 vols. University of California Press, Berkeley.
* The Conflict between the California Indians and White Civilization. 1976. University of California Press, Berkeley. (Reprinting six studies originally published in Ibero-Americana, 1940-1943)
* The Population of the California Indians, 1769-1970. 1976. University of California Press, Berkeley.

## Guardons

* Beca Guggenheim atorgada en 1938

## Bibliografia

* Brooks, Sheilagh T. 1976. "Tribute to Sherburne Friend, 1896-1974". Journal of California Anthropology 3:3-12.
* Mathes, W. Michael. 2005. "Reflections and Considerations Regarding Baja California Demography Before and During the Mission Period". In Archaeology without Limits: Papers in Honor of Clement W. Meighan, edited by Brian D. Dillon and Matthew A. Boxt, pp. 205-212. Labyrinthos, Lancaster, California.

## Enllaços externs

* "Tribute to Sherburne Friend, 1896-1974"; inclou un extracte d'"Anthropological Bibliography of Sherburne Friend Cook".
# Bartolommeo Ramenghi

Bartolommeo Ramenghi, també anomenat Bagnacavallo o il Baruffaldi (Bagnacavallo, 1484 - Bolonya, 1542) va ser un pintor italià del Renaixement, actiu a l'Emilia-Romagna.
Va rebre el sobrenom de Bagnacavallo, per haver nascut en aquest petit llogaret, prop de Ravenna. Inicialment va tenir com a mestres Francesco Francia i Lorenzo Costa el Vell a Bolonya. Després va traslladar-se a Roma, on va ser deixeble de Rafael. Mentre s'ensinistrava amb aquest mestre va treballar en la decoració del Vaticà, tot i que no s'han identificat les porcions de l'obra degudes a la seua mà.
Posteriorment tornà a Bolonya, on va esdevenir un prominent artista. Més tard, les seues obres serien molt apreciades per Guido Reni i els Carracci. Entre les seues obres bolonyeses hi ha una Disputa de sant Agustí i una Mare de Déu amb Infant.
Va morir a Bolonya. Un dels seus deixebles fou Cesare Aretusi.

## Obres

* Mare de Déu i Infant amb els sants Joan Evangelista, Joan Baptista, Francesc, Clara, Caterina i la Magdalena (1563)
* Esposalles místiques de santa Caterina (1543-6), Pinacoteca de Bolonya.

## Referències

* ↑ Ceroni, Nadia. Pinacoteca comunale di Ravenna: museo d'arte della città (en italià). Longo, 2001, p. 68. ISBN 888063285X.

## Bibliografia

* Camillo Laderchi. La pittura ferrarese, memorie. Googlebooks, 1856, p. 103-104.
# Kāveh

Kāveh fou un mític heroi persa, ferrer de professió, al qual el tirà Zohak va matar el seu fill. Llavors va revoltar a la població contra el tirà agafant per bandera el seu tauler de cuiro que suposament tenia els colors vermell, groc i porpra, conegut com a drasfh-i Kawiyan que va esdevenir la bandera nacional encara avui anomenada bandera de Kaveh. Caigut Zohak va posar al tron a Faridun i fou nomenat cap de l'exèrcit i després governador d'Isfahan.
Pel nom de la bandera s'ha pogut establir que el seu nom era Kavi i no Kaveh (Kavi en realitat vol dir "príncep") i que la llegenda es va original en època sassànida. Era tant popular que els àrabs asseguraven que la bandera de Kaveh havia caigut a les seves mans a la conquesta de Pèrsia durant de la batalla de Qadisiyya. Les descripcions de la bandera varien notablement d'un autor a un altre; la proporció era 12 a 8 (2:3) i era feta de pell de pantera (o d'os o de lleó) muntada sobre pals agafats un a l'altra, incrustats de pedres precioses; més tard s'assenyala que estava brodada d'or i encara que una figura a manera de talismà era brodada a la bandera. Com que cap dels autors que la descriu no la va veure mai, si és que existia, les reconstruccions varien molt una de l'altra. Segons la tradició la va capturar Dirar ibn al-Khattab que va rebre una forta suma en premi, i va fer la bandera a trossos i la va repartir.

## Bibliografia

* A. Christensen, Sassanides
* A. Christensen, Kayanides
# Jaume Orpinell

Jaume Orpinell (Barcelona, 31 d'octubre de 1954) és un fotògraf català especialitzat en fotografia d'arquitectura i paisatge, així com del patrimoni arquitectònic de la ciutat de Barcelona, ha gestionat arxius fotogràfics i imparteix tallers de fotografia.
Entre 2007 i 2010 fou el responsable a Barcelona de l'Arxiu Fotogràfic del Col·legi d'Arquitectes de Catalunya. Portà les negociacions amb els hereus del Fons Fotogràfic de Francesc Català-Roca i el Col·legi d'Arquitectes de Catalunya pel seu dipòsit a l'Arxiu Fotogràfic del COAC. Entre 2006 i 2010 també fou fotògraf de l'equip de redacció de la revista Quaderns d'Arquitectura d'aquesta mateixa institució. Ha estat coautor de nombroses publicacions d'arquitectura per a diverses editorials i institucions, entre les quals hi ha Gustavo Gili, ACTAR, la Fundació Mies Van der Rohe, la Fundació Caixa d'Arquitectes i la Nau Ivanow. Ha col·laborat en més d'una ocasió amb Xavier Basiana, amb qui ha documentat les metamorfosis urbanes i arquitectòniques dels barris de la ciutat i amb el qual va editar l'any 2000 el llibre Barcelona, ciutat de fàbriques.

## Presència a museus

Diverses de les seves fotos formen part de la col·lecció permanent del MACBA.

## Exposicions

* 1991‐93 - Barcelona 1888 ‐ 1929 ‐ 1992 per l'Ajuntament de Barcelona.
* 1998 - Ciutat i Fàbrica, un recorregut pel patrimoni industrial de Barcelona. Col·legi d'Arquitectes de Catalunya, ITEC
* 2000 - Nit, color, moviment a la Nau Ivanow i a la Demarcació de Tarragona del COAC.
* 2000 - Díptics 20 00 a la Nau Ivanow.
* 2008 - L'Art de la Llum. Exposició col·lectiva a la Sala Vinçon de Barcelona

## Vegeu també

* Barcelona, ciutat de fàbriques

## Referències

* ↑ Basiana Vers; Xavier & Martí Checa Artasú. Barcelona, ciutat de fàbriques. BPR Publishers, 1 gener 2000. ISBN 978-84-922646-4-3 [Consulta: 5 abril 2012].
* ↑ Els fotògrafs Xavier Basiana i Jaume Orpinell [Consulta: 1 maig 2021].

## Enllaços externs

* Web oficial
# La noia de Stormyrtorpet

La noia de Stormyrtorpet (suec: Tösen från Stormyrtorpet) és una pel·lícula dramàtica sueca de 1917 dirigida per Victor Sjöström, basada en la novel·la homònima del 1908 de Selma Lagerlöf. Va ser la primera d'una sèrie d'adaptacions reeixides de Lagerlöf per Sjöström, fetes possibles gràcies a un acord entre Lagerlöf i A-B Svenska Biografteatern (més tard AB Svensk Filmindustri) adaptar almenys una novel·la de Lagerlöf cada any. Lagerlöf s'havia negat durant molts anys a qualsevol proposta d'adaptació de les seves novel·les al cinema, però després de veure Terje Vigen de Sjöström, finalment va decidir donar el seu consentiment. Els intertítols han estat traduïts al català.
Va ser llançada originalment als Estats Units com The Girl from the March Croft i al Regne Unit com The Woman He Chose. S'han fet sis altres adaptacions de la mateixa novel·la, una alemanya i una turca el 1935, una finesa el 1940, una altra sueca el 1947, una danesa (Husmandstøsen) el 1952 i un altre alemanya el 1958.

## Trama

Tal com es descriu en una revista de cinema (amb noms en anglès), Helga, la noia de la torbera, apareix al tribunal contra Peter Martenson, el pare del seu fill, però retira el seu càrrec quan està a punt de perjurar. Això guanya l'admiració de Gudmund Erlandson, que persuadeix els seus pares perquè s'emportin la jove deshonrada a casa seva com a criada. Gudmund es compromet amb Hildur, la filla d'un veí ric, però després es veu involucrada en una orgia d'embriaguesa on assassina un home. Creient-se culpable, confessa el matí del seu casament, i Hildur renega d'ell. Helga, tenint proves de la seva innocència, busca reunir la parella abans que ella ho demostri. Tanmateix, durant aquesta crisi en Gudmund descobreix que és Helga a qui estima. Quan es constata la seva innocència, és amb ella amb qui es casa.

## Repartiment

* Greta Almroth com a Helga Nilsdotter
* William Larsson com el pare de Helga
* Thekla Borgh com la mare de Helga
* Lars Hanson com a Gudmund Erlandsson
* Hjalmar Selander com Erland Erlandsson
* Concordia Selander com a Ingeborg Erlandsson
* Karin Molander com a Hildur Persson
* Georg Blomstedt com a Erik Persson
* Jenny Tschernichen-Larsson com la mare d'Hildur
* Gösta Cederlund com Per Mårtensson
* Edla Rothgardt com a Sra. Mårtensson
* Nils Ahrén com a jutge

## Referències

* 1 2 «Tösen fran Stormyrtorpet». Filmoteca de Catalunya. [Consulta: 30 setembre 2023].
* ↑ «Progressive Silent Film List: Tösen från Stormyrtorpet». silentera.com. Arxivat de l'original el 2011-06-09. [Consulta: 23 abril 2009].
* ↑ Comment and summary (in Swedish) at the Swedish Film Institute
* ↑ «Reviews: The Girl from the Marsh Croft». Exhibitors Herald. Exhibitors Herald Company [New York City], 8, 18, 26-04-1919, pàg. 38.

## Enllaços externs

* La noia de Stormyrtorpet a YouTube
# Frontera entre Barbados i França

La frontera entre Barbados i França és la frontera, íntegrament marítima, que separa França (al nivell de Martinica i de la Guadeloupe) i de Barbados, a les Petites Antilles (mar Carib).

## Història

Després de tres sessions de negociació dutes a terme successivament a Bridgetown (capital de Barbados) el 31 de maig i l'1 de juny de 2006, a París (capital de França) els dies 23 i 24 octubre de 2006, i de nou a Bridgetown el 21 i el 22 de novembre de 2007, aquesta frontera va ser definida per un acord signat a Bridgetown el 15 d'octubre de 2009, i publicat a França per un decret el 15 de gener de 2010.

## Característiques

Les àrees marítimes de cadascun dels dos països estan delimitades per la línia equidistant de les seves respectives línies de base; s'uneix per arcs geodèsics els punts les coordenades geogràfiques dels quals són els següents (en el sistema geodèsic WGS84):
* Zones econòmiques exclusives :
** 1 : 14° 06′ 56.8″ N, 59° 59′ 45.6″ O﻿ / ﻿14.115778°N,59.996000°O﻿ / 14.115778; -59.996000﻿ (Point 1)
** 2 : 14° 24′ 16.0″ N, 59° 42′ 22.0″ O﻿ / ﻿14.404444°N,59.706111°O﻿ / 14.404444; -59.706111﻿ (Point 2)
** 3 : 14° 46′ 41.0″ N, 59° 18′ 20.0″ O﻿ / ﻿14.778056°N,59.305556°O﻿ / 14.778056; -59.305556﻿ (Point 3)
** 4 : 15° 10′ 48.0″ N, 58° 52′ 01.0″ O﻿ / ﻿15.180000°N,58.866944°O﻿ / 15.180000; -58.866944﻿ (Point 4)
** 5 : 15° 18′ 00.0″ N, 58° 43′ 55.0″ O﻿ / ﻿15.300000°N,58.731944°O﻿ / 15.300000; -58.731944﻿ (Point 5)
** 6 : 15° 45′ 33.0″ N, 58° 09′ 43.0″ O﻿ / ﻿15.759167°N,58.161944°O﻿ / 15.759167; -58.161944﻿ (Point 6)
** 7 : 16° 01′ 09.9″ N, 57° 33′ 06.7″ O﻿ / ﻿16.019417°N,57.551861°O﻿ / 16.019417; -57.551861﻿ (Point 7)
* Plataforma continental :
** 8 : 16° 43′ 13.0″ N, 55° 52′ 47.0″ O﻿ / ﻿16.720278°N,55.879722°O﻿ / 16.720278; -55.879722﻿ (Point 8)
** 9 : 17° 06′ 57.0″ N, 54° 58′ 33.6″ O﻿ / ﻿17.115833°N,54.976000°O﻿ / 17.115833; -54.976000﻿ (Point 9)

## Referències

* ↑ Décret n° 2010-68 du 15 janvier 2010 portant publication de l'accord entre le Gouvernement de la République française et le Gouvernement de La Barbade relatif à la délimitation des espaces maritimes entre la France et La Barbade, signé à Bridgetown le 15 octobre 2009, JORF n° 16 du 20 janvier 2010, p. 1176, texte n° 6, NOR MAEJ0930738D, sur Légifrance.
# Làkino

Làkino (en rus: Лакино) és un poble del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 502 habitants. Pertany al districte municipal de Bolxaia Murtà.

## Referències

* ↑ Koriakov, I. B.. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2014-07-13. [Consulta: 7 juny 2019].
* ↑ «Айтатский сельсовет». Официальный сайт Администрации Большемуртинского района. Arxivat de l'original el 2019-06-11. [Consulta: 7 juny 2019].
# Shirley Ann Grau

Shirley Ann Grau (Nova Orleans, 8 de juliol de 1929 - Kenner, 3 d'agost de 2020) fou una escriptora estatunidenca. Gran part de la seva infantesa la va viure entre Montgomery i Selma, a l'estat d'Alabama, amb la seva mare. El 1950 es va graduar al Newcomb College de la Tulane University. Amb la novel·la The Keepers of the House va obtenir el Premi Pulitzer de ficció el 1965. La seva obra explora temes de la literatura feminista com l'avortament i la situació de la dona nord-americana de meitats de segle XX als Estats Units, i altres com la mort, la destrucció o el mestissatge racial, sovint situades al Deep South nord-americà.

## Obres

* The Black Prince, and Other Stories (recull de contes; 1955)
* The Hard Blue Sky (1958)
* The House on Coliseum Street (1961)
* The Keepers of the House (1964), Premi Pulitzer de ficció 1965
* The Condor Passes (1971)
* The Wind Shifting West (recull de contes; 1973)
* Evidence of Love (1977)
* Nine Women (recull de contes; 1986)
* Roadwalkers (1994)
* Selected Stories (2006)

## Referències

* ↑ «Shirley Ann Grau» (en anglès). [Consulta: 18 març 2020].
* ↑ Brennan, Elizabeth A.; Clarage, Elizabeth C. Who's who of Pulitzer Prize Winners (en anglès). Greenwood Publishing Group, 1999, p. 231. ISBN 978-1-57356-111-2.
* ↑ «Shirley Ann Grau doesn't care about book critics» (en anglès). Today.com. [Consulta: 18 març 2020].
# Lluís Frederic d'Aragó

Lluís Frederic d'Aragó fou el quart comte de Salona (1365-1382) i més tard comte de Citó (Zituni) i senyor d'Egina (1380-1382). Fou fill i successor a Salona de Jaume Frederic d'Aragó.
El 1375 fou nomenat vicari general dels ducats d'Atenes i Neopàtria i a la mort de Frederic III de Sicília va impedir l'anarquia i va oferir la sobirania al rei Pere III de Catalunya, que la va acceptar i va ratificar a Lluís com a vicari (1379).
Es va casar amb Helena Cantacuzena, de la qual va tenir una sola filla anomenada Maria Frederic d'Aragó.
# Balanus

* Aquest article tracta sobre Balanus, un cabdill gal. Vegeu-ne altres significats a «Balanus (crustaci)».
Balanus fou un cabdill gal de més enllà dels Alps. És conegut perquè el 169 aC va oferir als romans un cos auxiliar per combatre en la tercera guerra contra el Regne de Macedònia.

## Referències

* ↑ Titus Livi: Ab Urbe condita, volum XLIV, p.14
# Jonquery

Jonquery és un municipi francès, situat al departament del Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 88 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Jonquery era de 88 persones. Hi havia 40 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 12 parelles sense fills, 12 parelles amb fills i 8 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 37 habitatges, 36 eren l'habitatge principal de la família i 2 eren segones residències. 36 eren cases i 1 era un apartament. Dels 36 habitatges principals, 28 estaven ocupats pels seus propietaris, 7 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 2 tenien tres cambres, 4 en tenien quatre i 30 en tenien cinc o més. 32 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 13 habitatges hi havia un automòbil i a 20 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Jonquery el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 12 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 8 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 56 persones, 41 eren actives i 15 eren inactives. De les 41 persones actives 40 estaven ocupades (21 homes i 19 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 15 persones inactives 4 estaven jubilades, 6 estaven estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa alimentària i 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració.
L'any 2000 a Jonquery hi havia 12 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 301 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Jonquery a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Jonquery a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.