OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cascades de les 25 fonts

Les cascades de les 25 fonts (en portuguès, Cascata das Vinte e Cinco Fontes) són unes cascades que es troben a Rabaçal, Paul da Serra, illa de Madeira, Portugal.
L'aigua d'aquestes cascades cau des d'una altura de 30 metres, formant un conjunt variat de cascades que descendeixen per les roques folrades de petites plantes i líquens, per desembocar en un estany i després l'aigua flueixi per la Levada de les 25 fonts.
Està rodejat del bosc de llorer primigeni de l'illa de Madeira, característic de la Macaronèsia. El bosc d'aquest indret està poblat per grans llorers i brucs de dimensions apreciables.

## Vegeu també

* Cascades dels Àngels
* Cascades de la Levada Nova da Ponta do Sol
* Cascades del Vel de la Núvia
* Llista de cascades
# Oxford (Mississipi)

Oxford és una població dels Estats Units a l'estat de Mississipi. Segons el cens del 2000 tenia 11.756 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Oxford tenia 11.756 habitants, 5.327 habitatges, i 2.109 famílies. La densitat de població era de 455,3 habitants per km².
Dels 5.327 habitatges en un 17,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 26,9% hi vivien parelles casades, en un 10,1% dones solteres, i en un 60,4% no eren unitats familiars. En el 37,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,05 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,78.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 14,9% tenia menys de 18 anys, un 31,6% entre 18 i 24, un 27% entre 25 i 44, un 13,5% de 45 a 60 i un 13% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 26 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.526 $ i la renda mediana per família de 45.700 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.750 $ mentre que les dones 22.284 $. La renda per capita de la població era de 18.672 $. Entorn de l'11,6% de les famílies i el 31,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Oxford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Oxford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Caterina Ortega i Duran

Caterina Ortega i Duran, coneguda com a Cate Ortega, (Sant Sadurní d'Anoia, Alt Penedès, 24 de juliol de 1990) és una portera d'hoquei sobre patins catalana.
Formada al planter del Club Esportiu Noia, va jugar amb el Club Patí Vilanova entre 2007 i 2012 on hi va competir a Lliga espanyola i amb el qual va guanyar la Copa de la Reina de 2009. La temporada 2012-13 va fitxar pel Reus Deportiu, tornat l'any següent al club vilanoví. En aquesta segona etapa, va aconseguir la Copa de la Reina de 2018, tenint una notable actuació al torneig i essent escollida MVP de la final. Internacional amb la selecció catalana d'hoquei sobre patins, va proclamar-se campiona de la Copa Amèrica de 2011 i va aconseguir el subcampionat de 2010. Amb la selecció espanyola, va aconseguir el Campionat d'Europa sub-20 el 2008 i amb la selecció absoluta, va aconseguir un subcampionat del Món el 2012 i va proclamar-se campiona d'Europa el 2011 i 2013.
Entre d'altres reconeixements, va rebre el premi de millor esportista femenina de Vilanova i la Geltrú a la Nit de l'Esport de 2012.

## Palmarès
### Clubs

* 2 Copes espanyoles d'hoquei sobre patins femenina: 2008-09 i 2017-18

### Selecció catalana

* 1 medalla d'or a la Copa Amèrica d'hoquei sobre patins: 2011
* 1 medalla d'argent a la Copa Amèrica d'hoquei sobre patins: 2010
* 1 Golden Cup: 2009

### Selecció espanyola

* 1 medalla d'argent al Campionat del Món d'hoquei sobre patins femení: 2012
* 2 medalles d'or al Campionat d'Europa d'hoquei sobre patins femení: 2011 i 2013

## Referències

* ↑ Ortiz de Urbina, Marc. «Cate Ortega: 'El meu germà sempre em feia fer-li de portera d'hoquei a casa'». Eix Diari, 24-10-2013. [Consulta: 5 desembre 2020].
* ↑ «El CP Vilanova rep 'Cate' Ortega amb els braços oberts». La Xarxa, 07-06-2013. [Consulta: 5 desembre 2020].
* ↑ A.C. «La segona, per decisió i ganes». L'Esportiu, 05-03-2018. [Consulta: 5 desembre 2020].
* ↑ «hoquei sobre patins». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Gallén, Carles. «España destroza a Portugal en la final (7-0) y gana su tercer Europeo femenino consecutivo» (en castellà). Mundo Deportivo, 21-12-2013. [Consulta: 5 desembre 2020].
* ↑ «El CP Vilanova, premiado en la noche del deporte de la ciudad» (en castellà). RFEP, 26-06-2012. [Consulta: 5 desembre 2020].

## Enllaços externs

* Fitxa de Caterina Ortega i Duran - RinkHockey.net (anglès)
# Caterina Sarrovira

Caterina Sarrovira (segle xvi - 1630) fou una abadessa catalana que exercí d'arxivera del seu monestir, el de Sant Antoni de Barcelona.

## Biografia

Caterina Sarrovira –o Çarovira, com s'escrivia a la seva època–, segons les dades recollides al Necrològic de la comunitat, va prendre l'hàbit de monja benedictina al monestir de Sant Antoni de Barcelona el 8 d'octubre de 1581 i feu professió monàstica el dia 29 de setembre de 1584. L'abaciologi del monestir, per la seva banda, la situa com a abadessa l'any 1620 fins que es va morir, el 1630. Una germana seva, Dorotea, era també monja professa de la mateixa comunitat monàstica. Pel procés de beatificació d'Agnès i Clara, fundadores del monestir, coneixem algunes dades de la filiació d'aquestes dues dones: eren filles de Miquel Sarrovira, identificat com a "persona versada en scriptures antigas de la Casa de la Ciutat", advocat ordinari de la ciutat i un dels membres de la comissió que l'any 1573 havia de donar impuls a l'ordenació i a la descripció del fons de l'escrivania major de la ciutat de Barcelona. Aquest context familiar tindrà sens dubte una influència important a l'hora de nomenar Caterina primera arxivera de la comunitat monàstica, amb una competència amb lectura i escriptura probablement superior a la resta de monges, i possiblement amb coneixement directe dels projectes d'organitzacions i redreçaments d'arxius que en el seu moment estaven duent a terme diverses institucions, amb finalitats pràctiques, funcionals o de bon govern, i que, en el cas de les institucions eclesiàstiques, coincidien amb les disposicions del Concili de Trento sobre arxivística eclesiàstica.
A poc a poc anem coneixent, gràcies a estudis monogràfics atents tant a la història institucional com al fons documental, els noms i les funcions de les primeres responsables dels arxius monàstics: dones que accedeixen a la gestió d'aquest àmbit de la memòria, de la memòria escrita. En el cas del monestir de Sant Antoni de Barcelona, serà a partir de la intervenció arxivística de l'escrivent Sebastià Roger el 1598, contractat per posar ordre als documents, quan s'institucionalitzi l'arxiu del monestir i el càrrec d'"archiveres", que des d'aleshores seran escollides entre les membres de la comunitat en nombre de dues –una major i l'altra menor–, i s'encarregaran de la custòdia i organització del fons, el control en l'accés i la consulta de l'arxiu.
En una acta de capítol datada un dimarts 4 de juliol de 1600, l'abadessa Maria Anna Gibert, seguint les disposicions de Sebastià Roger, nomena Caterina Sarrovira arxivera major, i Jerònima Caixes, arxivera menor. Caterina exercirà aquest ofici fins a l'any 1612, quan és escollida priora de la comunitat; pren el seu lloc la que en aquell moment era segona arxivera, Susanna Sacosta, mentre que Dorotea Sarrovira, germana de Caterina, serà nomenada "archivera menor".

## Referències

* 1 2 3 4 «Caterina Sarrovira». Diccionari Biogràfic de Dones. Barcelona: Associació Institut Joan Lluís Vives Web (CC-BY-SA via OTRS).
# Casa Castelló

La Casa Castelló és un edifici situat al carrer del Gravador Esteve número 12 a la ciutat de València. És obra de l'arquitecte valencià Francisco Javier Goerlich.

## Edifici

L'edifici és un projecte de l'arquitecte Francisco Javier Goerlich realitzat en 1914 per a Manuel Castelló decorat amb motius d'estil neobarroc, i del modernisme valencià.
És una de les primeres obres que realitzarà el prestigiós arquitecte valencià. Es poden apreciar els detalls d'estil modernista valencià en la disposició en forma corba de la part superior dels miradors, en les cuidades i estilitzades reixes típicament modernistes de la planta baixa i de les balconades, en determinada ornamentació de tipus floral i en les vidrieres de la part superior dels finestrals de la segona i tercera altura, amb detalls florals.
En aquest edifici l'arquitecte valencià emprarà un llenguatge modernista molt més contingut que a la propera Casa Barona, executada per ell mateix posteriorment, també l'any 1914.
L'edifici consta de planta baixa i tres altures. Cal destacar els ornaments florals de la porta d'entrada a l'edifici, els miradors de grans dimensions fets de fusta, situats en la part esquerra i dreta de l'edifici i la rematada de l'edifici amb dos òculs amb reixes modernistes a banda i banda de la façana. En la part esquerra del portal de l'edifici apareix en bronze el nom de l'arquitecte, distintiu que solia col·locar en moltes de les construccions que va executar.

## Referències

* ↑ Daniel., Benito Goerlich,. La Arquitectura del eclecticismo en Valencia : vertientes de la arquitectura valenciana entre 1875 y 1925. 2ª ed. Valencia: Ajuntament de València, 1992, pàgina 352. ISBN 8486908728.
* 1 2 Fitxa de la casa Barona en el Col·legi d'Arquitectes de València. "Guia d'Arquitectura de València" CTAV 2007.
* ↑ La ciutat ideal de l'arquitecte Goerlich. Article de València Plaza del 26 de març de 2016.

## Bibliografia

* Daniel., Benito Goerlich,. La Arquitectura del eclecticismo en Valencia : vertientes de la arquitectura valenciana entre 1875 y 1925. 2ª ed. Valencia: Ajuntament de València, 1992, ISBN 8486908728.
# Pangasius larnaudii

Pangasius larnaudii és una espècie de peix de la família dels pangàsids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 130 cm de llargària total i els 4.620 g de pes.

## Alimentació

S'alimenta de gambetes, peixos petits, gastròpodes i plantes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: conques dels rius Mekong i Chao Phraya.

## Costums

Entra als boscos inundats i realitza migracions a les planes al·luvials al començament de la temporada d'inundacions.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Cuvier G. & Valenciennes A. 1840. Histoire naturelle des poissons. Tome quinzième. Suite du livre dix-septième. Siluroïdes. Hist. Nat. Poiss. v. 15. i-xxxi + 1-540.
* 1 2 BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Baird, I.G., V. Inthaphaisy, P. Kisouvannalath, B. Phylavanh i B. Mounsouphom 1999. The fishes of southern Lao. Lao Community Fisheries and Dolphin Protection Project. Ministry of Agriculture and Forestry, Lao PDR.161 p.
* ↑ Machacek, H. (ed.) 2007. World Records Freshwater Fishing.
* ↑ Ukkatawewat, S. 1984. The taxonomic characters and biology of some important freshwater fishes in Thailand. Manuscript. National Inland Fisheries Institute, Department of Fisheries, Ministry of Agriculture, Bangkok, Tailàndia, 55 p.
* ↑ Roberts, T.R. 1993. Artisanal fisheries and fish ecology below the great waterfalls of the Mekong River in southern Laos. Nat. Hist. Bull. Siam Soc. 41:31-62.
* ↑ Rainboth, W.J. 1996. Fishes of the Cambodian Mekong. FAO Species Identification Field Guide for Fishery Purposes. FAO, Roma, Itàlia. 265 p.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Roberts, T.R. i C. Vidthayanon 1991. Systematic revision of the Asian catfish family Pangasiidae, with biological observations and descriptions of three new species. Proc. Acad. Nat. Sci. Philad. 143:97-144.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Castro de Baroña

El Castro de Baroña és un jaciment arqueològic que es troba a la parròquia de Baroña, al municipi de Porto do Son, a la província de la Corunya. El poblat està construït sobre una península, datant la seva ocupació en els segles I aC i I dC.

## Descripció

El recinte estava emmurallat i se’n conserven 20 cases de planta circular o oval. En l'istme que uneix el poble amb el castro va ser excavat un fossat de quatre metres d'ample i tres de fons, que constitueix la primera línia de defensa. Llavors hi ha una muralla formada per dos murs de maçoneria gairebé en paral·lel amb un farcit de sorra i pedres. Es creu que originalment va continuar fins a connectar amb la muralla de la ciutat, creant un espai no ocupat amb construccions.
La muralla principal, ben conservada, té dos llenços. Un d'ells, consta de tres parets que s'eleven gradualment i la de l'esquerra és similar a la de l'istme. A la dreta de l'obertura d'entrada hi havia un cub defensiu i les parets són més estretes, per la qual cosa se suposa que hi havia una porta que no deixava entrar els carros.
S'hi van trobar restes de metal·lúrgia, treballs en pedra i teixits.
Just a la banda de Castro de Baroña es troba la platja d'Àrea Longa, una costa llarga d'aigües calmades i gran qualitat de sorra.

## Referències

* ↑ «Mejores playas de A Coruña: de Ría a Ría y tiro porque me toca» (en castellà), 28-08-2020. Arxivat de l'original el 2021-06-24. [Consulta: 22 juny 2021].

## Enllaços externs

* Informació turística
# Totò

Totò (nascut com Antonio de Curtis el 15 de febrer de 1898 a Nàpols, mort el 15 d'abril de 1967) fou un actor, dramaturg, poeta i guionista italià.

## Filmografia

* Fermo con le mani - (1937)
* Guardie e ladri - (1951)
* Dov'è la libertà? - (1952)
* Miseria e nobiltà - (1954)
* L'oro di Napoli - (1954)
* Totò, Peppino e la... malafemmina - (1956)
* La Loi, c'est la loi - (1958)
* I soliti ignoti - (1958)
* Totò, Eva e il pennello proibito - (1959)
* Il monaco di Monza - (1963)
* Uccellacci e uccellini - (1966)
* Capriccio all'italiana - (1967)
* Operazione San Gennaro - (1966)

## Enllaços externs

* Totò.com
# Osogna

Osogna és un municipi del cantó de Ticino (Suïssa), situat al districte de Riviera.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Nizovka

«Nizovka» té aquests significats:
* Nizivka (Crimea), localitat de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna
* Nizovka (Mordòvia), localitat de la república de Mordòvia, a Rússia
* Nizovka (Nóvgorod), localitat de l'óblast de Nóvgorod, a Rússia
# Teatre Fontova

El Teatre Fontova és una obra del municipi de Santa Coloma de Cervelló (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un conjunt de dos edificis de línia i estructura simple, que s'estructura dins de l'estil modernista en la seva vessant historicista. El que és el Teatre, presenta una façana de dues plantes amb acabament de teulada a dues vessants i amb un coronament simulant una inexistent torratxa-golfes com les de les masies del tipus 2-IV de Danés i Torras. Però això es redueix a un perllongament vertical de la paret de la façana sense cap estructura posterior. A la planta baixa hi ha una porta central amb dues grans finestres rectangulars avui tapiades que conserven els seus forjats inicials i datats del 1903. El primer pis té una petita obertura central i una senzilla sanefa d'esgrafiats simulant un frontó que emmarca el nom del teatre i la data de construcció.
L'edifici annex, el cafè, continua la línia historicista però més tipus casal, és a dir: dues plantes, amb obertures grans rectangulars als costats de la porta al baixos i tres balcons al primer pis, el central un xic més gran que els laterals però sense altres ampliacions. Tant les portes com les finestres estan remarcades per una ampla franja d'estuc llis igual que en el teatre. Aquest tret i l'ample sòcol comú és el nexe d'unió física i estètica entre els dos edificis, probablement connectats per la part interior, tal com era habitual.

## Història

En la construcció de la colònia, hi ha una vessant recreativa per assolir un autèntic ambient social. La creació del cafè i el teatre, segons les dates, va ser una de les dues que es van iniciar abans. A principi de segle la tertúlia del cafè, les cartes i petar la xerrada eren, junt amb el teatre professional o aficionat, la distracció més usual (segons algun testimoni: "si els catalans no van gaire a teatre és perquè tots són dalt de l'escenari..."). El cafè continua la seva tasca i és encara és el més ampli i popular de la colònia.

## Referències

* 1 2 3 «Teatre Fontova». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 febrer 2016].
# Teatre Espanyol

«Teatre Espanyol» té aquests significats:
* Teatre Circ Espanyol, Barcelona (carrer de Montserrat)
* Teatre Espanyol (Barcelona, Passeig de Gràcia)
* Gran Teatre Espanyol (Barcelona, Paral·lel)
* Teatro Español, Madrid
# Tatums

Tatums és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 172 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Tatums tenia 172 habitants, 67 habitatges, i 46 famílies. La densitat de població era de 33 habitants per km².
Dels 67 habitatges en un 26,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 31,3% hi vivien parelles casades, en un 29,9% dones solteres, i en un 31,3% no eren unitats familiars. En el 29,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,57 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,22.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,1% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 25% entre 25 i 44, un 20,9% de 45 a 60 i un 16,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 76,8 homes.
La renda mediana per habitatge era d'11.146 $ i la renda mediana per família de 12.375 $. Els homes tenien una renda mediana de 20.417 $ mentre que les dones 20.000 $. La renda per capita de la població era de 7.125 $. Entorn del 47,2% de les famílies i el 51,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Tatums». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Tatums». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# TEX86

TEX$_{86}$ és un paleotermòmetre basat en la composicíó dels lípids de la membrana dels Crenarchaeota del plàncton marí.
El 2004 es va descobrir que el nombre d'anells de ciclopentà en els lípids de la membrana de Crenarchaeota canvia de forma linear amb la temperatura per tal de regular la fluïdesa de la membrana. Aquest lípids existeixen des del Cretaci i la seva composició sedimentària es pot usar per reconstruir la temperatura mitjana experimentada pel plàncton i així de la columna d'aigua en temps passats.
Amb aquest mètode el 2004 es va provar que la temperatura de la superfície marina en l'actual oceà Àrtic, (80° N) que actualment està cobert pel gel, era tan alta com 15 °C al final del Cretaci.

## Referències

* ↑ Schouten, Stefan; Hopmans, Ellen C.; Schefuß, Enno; Sinninghe Damsté, Jaap S. «Distributional variations in marine crenarchaeotal membrane lipids: a new tool for reconstructing ancient sea water temperatures?» (en anglès). Earth and Planetary Science Letters, 204, 1, 30-11-2002, pàg. 265–274. DOI: 10.1016/S0012-821X(02)00979-2. ISSN: 0012-821X.
* ↑ Wuchter, Cornelia; Schouten, Stefan; Coolen, Marco J. L.; Sinninghe Damsté, Jaap S. «Temperature-dependent variation in the distribution of tetraether membrane lipids of marine Crenarchaeota: Implications for TEX 86 paleothermometry: Temperature-dependent variation in TEX 86» (en anglès). Paleoceanography, 19, 4, 01-12-2004, pàg. n/a–n/a. DOI: 10.1029/2004PA001041.
* ↑ Damsté, Jaap S. Sinninghe; Stefan Schouten; Forster, Astrid; Jenkyns, Hugh C. «High temperatures in the Late Cretaceous Arctic Ocean» (en anglès). Nature, 432, 7019, 01-12-2004, pàg. 888–892. DOI: 10.1038/nature03143. ISSN: 1476-4687.
# Teixidor dorsiverd

El teixidor dorsiverd (Ploceus alienus) és un ocell de la família dels ploceids (Ploceidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les muntanyes del nord-est i est de la República Democràtica del Congo, oest d'Uganda, Burundi i Ruanda.

## Referències

* ↑ «Teixidor dorsiverd». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2022(català)
# Àrria la Jove

Àrria la jove (en llatí Arria) va ser una dama romana del segle i. Formava part de la gens Àrria, una gens romana que no va aparèixer fins al segle i aC.
Va ser filla d'Àrria i de Cecina Pet, i es va casar amb Publi Trasea Pet (Thrasea). Van tenir una filla, de nom Fànnia, que es va casar amb el filòsof i magistrat Helvidi Prisc. Quan Neró va condemnar a mort el seu marit Publi Trasea l'any 67, ella va voler seguir l'exemple de la seva mare i es va preparar per morir amb ell, però Trasea la va obligar a seguir amb vida per cuidar de la seva filla.

## Referències

* ↑ 2.Arria a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 350