OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Editorial Labor

Editorial Labor és una editorial fundada a Barcelona el 1915 per Georg Willy Pfleger i Josep Fornés i Vila, i que va estar vigent fins a la seva desaparició, el 1996.
L'editorial Labor, constituïda oficialment el 16 d'abril de 1915 per l'editor Georg Wilhelm Pfleger, de Leipzig (Alemanya), i el doctor Josep Fornés i Vila, de Barcelona, va tenir com a objectiu i es va dedicar preferentment a posar a l'abast d'un gran públic obres científiques, tècniques i de divulgació, relacionades amb la medicina, l'odontologia o la farmàcia, però també amb l'enginyeria o el comerç. Vers el 1920 s'expandí a l'Amèrica Llatina. La “Biblioteca de Iniciación Cultural”, de manuals bàsics, és la que li va conferir més nomenada. La nova empresa va aplicar per primera vegada a Espanya la venda de llibres a terminis, que després es generalitzaria, i que a l'editorial li va donar molt bons resultats, amb la venda de llibres i col·leccions a través d'aquest procediment. Així va ocórrer amb la Història d'Espanya, dirigida per Manuel Tuñón de Lara, entre d'altres. Labor va diversificar l'especialització en diccionaris i enciclopèdies cap a altres camps culturals i esdevingué, fins a la seva desaparició, l'any 1996, un important grup d'empreses d'edicions i distribució en llengua castellana.

## Referències

* 1 2 «Editorial Labor». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Martínez de Sousa, José «Mi paso por Editorial Labor». Panace@: Revista de Medicina, Lenguaje y Traducción, Vol. 6, Núm. 19, 2005, pàg. 63-67. ISSN: 1537-1964 [Consulta: 22 gener 2018].

## Bibliografia

* Mas i Solench, Josep M.; Serrats i Olle, Jaume (ed.). «Historia d'editorial Labor». A: Barcelona Cultural. Barcelona: Labor, 1990, p. 113-133. ISBN 8433500317.
# Desplaçament (fluid)

En mecànica de fluids, es parla de desplaçament (o volum desallotjat) quan un objecte se submergeix en un fluid, desplaçant-ho en ocupar el seu lloc. El volum del fluid desplaçat pot ser mesurat i, a partir d'això, es pot deduir el volum del cos submergit, que serà exactament igual al volum del fluid desallotjat.
Un objecte que se submergeix desplaça un volum de líquid igual al volum de l'objecte. Pel Principi d'Arquimedes se sap que la massa de l'objecte s'obté multiplicat el seu volum per la densitat del fluid. Si la densitat de l'objecte és menor que la del líquid desplaçat, l'objecte sura; si és major, s'enfonsa. En el cas d'un objecte que sura, el pes de fluid desplaçat serà igual al pes de l'objecte.

## Aplicacions del desplaçament

El desplaçament es pot utilitzar per mesurar el volum d'un objecte sòlid, fins i tot si la seva forma no és regular. Existeixen diversos mètodes per realitzar aquestes mesures. En un cas es registra l'augment del nivell d'aigua quan se submergeix l'objecte en l'aigua. En un segon mètode, l'objecte se submergeix en un recipient completament ple d'aigua, causant que es vessi. Llavors, es recull l'aigua vessada i es mesura el seu volum.

## Referències

* ↑ «desplaçament». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ «Desplaçament (fluid)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Ulisses (desambiguació)

«Ulisses» té aquests significats:
* Mitologia: Ulisses, heroi mitològic grec. Vegeu Odisseu.
* Literatura: Ulisses (novel·la), novel·la de James Joyce publicada originalment el 1922.
* Cinema: Ulisses (pel·lícula), del 1954, dirigida per Mario Camerini
# Hans Marklund

Hans Gilbert Marklund (Umeå, 25 de juny de 1958) és un director i coreògraf suec. És el creador de diversos dels principals programes televisius, com el Melodifestivalen, i funcions teatrals de Suècia.
# Delta del Po

El delta del Po és el delta fluvial que es forma a la desembocadura del riu Po quan arriba al mar Adriàtic entre les províncies italianes de Rovigo i de Ferrara, al nord-oest d'Itàlia. Està inscrit a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO per l'extensió de 1999 de Ferrara amb el nom de «Ferrara, ciutat del Renaixement i el seu Delta del Po».

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Ferrara, City of the Renaissance, and its Po Delta» (en anglès). [Consulta: 3 març 2020].
# Cerca de las estrellas (pel·lícula)

Cerca de las estrellas és una pel·lícula melodramàtica de 1963 dirigida per César Fernández Ardavín, basada en l'obra teatral de Ricardo López Aranda. Es tracta d'una crònica social hereva del neorealisme italià, avui oblidada, i amb certa influència de François Truffaut

## Sinopsi

Narra els problemes i il·lusions dels membres d'una família nombrosa en un dia qualsevol a un barri de Barcelona.

## Premis
### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 1963 | Millor fotografia | Juan Julio Baena | Guanyadora |

## Referències

* ↑ Muere el director de cine César Fernández-Ardavín, el País, 7 de setembre de 2012
* ↑ Cerca de las estrellas Arxivat 2019-03-28 a Wayback Machine. a rescatandosombras.es
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1963». CEC. Arxivat de l'original el 2019-03-27. [Consulta: 8 gener 2016].

## Enllaços externs

* Cerca de las estrellas a Youtube
# Roedderita

La roedderita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de l'osumilita. Rep el nom d'Edwin Woods Roedder (30 de juliol de 1919 - 1 d'agost de 2006), geòleg del United States Geological Survey que anteriorment va descobrir el compost sintètic.

## Característiques

La roedderita és un silicat de fórmula química (Na,K)₂(Mg,Fe)₅Si₁₂O$_{30}$. Es tracta d'una espècie aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional, i publicada per primera vegada el 1966. Cristal·litza en el sistema hexagonal. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 5 i 6.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la roedderita pertany a «09.CM - Ciclosilicats, amb dobles enllaços de 6 [Si₆O$_{18}$]$^{12-}$ (sechser-Doppelringe)» juntament amb els següents minerals: armenita, brannockita, chayesita, darapiosita, eifelita, merrihueïta, milarita, osumilita-(Mg), osumilita, poudretteïta, sogdianita, sugilita, yagiïta, berezanskita, dusmatovita, shibkovita, almarudita, trattnerita, oftedalita i faizievita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al Meteorit Indarch, trobat a la localitat de Shusha, al districte d'Ağcabədi (Azerbaijan). També ha estat descrita en diversos indrets dels Estats Units, Àustria, França, Alemanya, Hongria, Romania, Espanya, Marroc, Sudan, Malawi, el Iemen, l'Índia, la República Popular de la Xina, el Japó i l'Antàrtida. També se'n va trobar presència d'aquest mineral al Cometa 81P, mitjançant les partícules recollides per la missió espacial Stardust l'any 2004.

## Referències

* ↑ «Roedderite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 25 desembre 2019].
* ↑ «Comet Wild 2 (Comet 81P), Outer Space» (en anglès). Mindat. [Consulta: 25 desembre 2019].
# Ulisses (novel·la)

Ulisses (en anglès, Ulysses) és una novel·la escrita per l'autor irlandès James Joyce, publicada el 1922. Inspirada en L'Odissea d'Homer, es tracta d'una peça clau de la literatura contemporània i d'avantguarda.
Ulisses és la crònica del periple per Dublín del personatge principal, Leopold Bloom, en un dia ordinari, el 16 de juny de 1904. El títol fa referència a Odisseu, l'heroi homèric (seguint el nom llatí). Hi ha força paral·lelismes entre ambdues obres, entre Leopold Bloom i Odisseu, entre Molly Bloom i Penèlope, i entre Stephen Dedalus i Telèmac. Avui dia, els amants de l'obra de Joyce celebren el 16 de juny com el Bloomsday.
Ulisses és una obra gegantina: 250.000 paraules en total amb un vocabulari de 30.000 mots, amb edicions que van de les 644 a les 1.000 pàgines. Es divideix en 18 capítols o episodis (com se'ls sol anomenar en cercles d'entesos). El llibre ha estat objecte d'estudi i anàlisi, a més de controvèrsia. Va començar amb acusacions (i judicis) per obscenitat, però avui dia es considera una obra mestra. En destaquen especialment la innovadora tècnica del corrent de consciència, l'ús experimental dels jocs de paraules, les paròdies, al·lusions, les caracteritzacions matisades i el sentit de l'humor.
El 1999, l'anglocèntrica editorial Modern Library va classificar Ulisses com la millor novel·la del segle xx.

## Traduccions al català

La versió catalana de Joaquim Mallafrè és del 1981, impulsada per la llibreria Leteradura de Barcelona a través d'una campanya de subscripcions, i se n'han fet diverses edicions. Tanmateix, la primera traducció al català la va realitzar Joan Francesc Vidal Jové el 1966. Aquesta versió, si bé va obtenir el vistiplau de la censura, mai no va ser publicada. El 2018 es va publicar una nova traducció, amb comentaris i anotacions abundants, de Carles Llorach-Freixes.

## Referències

* ↑ «Biography Books Online». Arxivat de l'original el 2009-10-18. [Consulta: 2 febrer 2017].
* ↑ Schwanitz, Dietrich. La Cultura. Todo lo que hay que saber. Taurus, 2002.
* ↑ «100 Best Novels « Modern Library». [Consulta: 9 gener 2022].
* ↑ Joyce, James; Mallafrè Gavaldà, Joaquim (trad.). Ulisses. 2022. Barcelona: Proa, 1981, p. 784. ISBN 9788475889474.
* ↑ Vàzquez, Eva «“Joyce és distant però no hostil”». El Punt Avui, 16-06-2022, p. 31.
* ↑ Iribarren i Donadeu, Teresa «La primera traducció de l'Ulisses a Espanya». Scientia Traductionis, 12, 2012.
* ↑ Joyce, James; Llorach-Freixes, Carles (trad.). Ulisses. Funambulista, 2018. ISBN 9788412454567.
# Youcef Reguigui

Youcef Reguigui (Blida, 9 de gener de 1990) és un ciclista algerià professional des del 2011. Format al Centre mundial del ciclisme, on va coincidir amb altres promeses africanes com Daniel Teklehaimanot i Rafaâ Chtioui. En el seu palmarès destaquen tres campionats nacionals en ruta (2011, 2017) i el Tour de Langkawi de 2015.

## Palmarès

* 2010
** Vencedor d'una etapa al Tour dels Aeroports
* 2011
** Campió d'Algèria en ruta
** Campió d'Algèria sub-23 en ruta
** Vencedor d'una etapa al Tour d'Algèria
** Vencedor d'una etapa al Tour de Faso
* 2012
** 1r al Heydar Aliyev Anniversary Tour
** Vencedor d'una etapa a la Toscana-Terra de ciclisme
* 2013
** Campió àrab en ruta
** Campió àrab en contrarellotge per equips
** Vencedor d'una etapa a la Sharjah International Cycling Tour
* 2014
** Vencedor d'una etapa al Tour de l'Azerbaidjan
* 2015
** 1r al Tour de Langkawi i vencedor d'una etapa
* 2017
** Campió d'Algèria en ruta
* 2018
** Campió d'Algèria en ruta
** 1r als Campionats àrabs de ciclisme
** Vencedor de 3 etapes al Tour d'Algèria
** Vencedor de 3 etapes al Tour del Senegal
** Vencedor de 2 etapes al Tour internacional dels Zibans
** Vencedor d'una etapa al Gran Premi internacional de la vila d'Alger
** Vencedor d'una etapa al Tour de la Pharmacie Centrale
* 2019
** Campió d'Algèria en contrarellotge
** 1r de la cursa en ruta dels Jocs Africans
** 1r al Tour de Sidi Bel Abbès
** 1r a la Challenge del Príncep-Trofeu de l'Aniversari
** 1r a la Challenge del Príncep-Trofeu de la Casa Reial
** Vencedor d'una etapa de la Copa d'Algèria
** Vencedor d'una etapa al Tour de l'Iran
* 2020
** Vencedor d'una etapa a la Tropicale Amissa Bongo
* 2023
** 1r al Gran Premi de la vila d'Alger
** 1r al Gran Premi internacional de la vila d'Alger
** 1r al Gran Premi de la Família Reial
** 1r a la Courts Mamouth Classique de l'île Maurice
** Vencedor de 3 etapes al Tour d'Algèria
* 2024
** Vencedor de 2 etapes al Tour d'Algèria

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2015. 134è de la classificació general
* 2017. Abandona (5a etapa)

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Anneyron

Anneyron és un municipi francès del departament de la Droma, a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps.
# Partit del Benestar de l'Índia

El Partit del Benestar de l'Índia (en anglès Welfare Party of India) és un partit polític indi que participa en consultes i lluita pel que considera la "política basada en valors" a l'Índia. El seu primer president nacional va ser Mujtaba Farooq, i altres líders clau van ser Syed Qasim Rasool Ilyas, Ilyas Azmi, Zafarul Islam Khan, Maulana Abdul Wahab Khilji i Lalita Naik. Funciona a tota l'Índia amb comitès estatals i de districte.

## Història

WPI es va fundar el 2011 sota el lideratge de Syed Qasim Rasool Ilyas a Delhi. El partit va condemnar la desmonetització per part del govern de l'Índia.

## Branques conegudes

El Partit del Benestar de Kerala és la unitat de Kerala del Partit del Benestar de l'Índia. Va ser presentat el 19 d'octubre de 2011 a Tagore Hall, Kozhikode.
L'organització defensa una reforma agrària integral. La gent sense terra de Kerala va organitzar diverses lluites i seminaris.
Té una ala d'estudiants anomenada Moviment de la Fraternitat (en anlgès Fraternity Movement).

## Referències

* ↑ «Jamaat launches party, Christian priest is vice-president». Indian Express, 19-04-2011. Arxivat de l'original el 2016-03-05.
* ↑ The Milli Gazette. «Jamaat-e Islami to launch political party». Milligazette.com. [Consulta: 6 abril 2017].
* ↑ (en Indian English) , 29-11-2016.
* ↑ TwoCircles.net. «Welfare Party launched in Kerala – TwoCircles.net» (en anglès americà), 19-10-2011. [Consulta: 21 gener 2020].
* ↑ TwoCircles.net. «Welfare Party workers march to Kerala Secretariat – TwoCircles.net» (en anglès americà), 10-10-2012. [Consulta: 21 gener 2020].
* ↑ «Land summit by WPI» (en Indian English). , 07-05-2017.
* ↑ «A campus politics 'dark horse' creates buzz | Kochi News - Times of India» (en anglès). The Times of India, Aug 26, 2017. [Consulta: 24 juliol 2021].

## Enllaços externs

* Partit del Benestar de l'Índia - Lloc web oficial
# Eduard Padrós de Palacios

Eduard Padrós de Palacios (Barcelona, 31 de març de 1910 - Barcelona, 19 d'octubre de 1993) fou un metge, professor i excursionista català.
Fill del l'oftalmòleg Jaume Padrós de Gaona i germà gran del metge i escriptor Esteve Padrós de Palacios, Eduard Padrós es llicencià a la Facultat de Medicina el 1936 però no rep el títol fins al 1940. En aquest moment, exerceix de professor de Fisiologia al Col·legi del Sagrat Cor del Barcelona. L'any 1935 ingressa a la Sanitat Militar i, en esclatar la Guerra Civil, ascendeix a capità metge destinat al Tercer Centre d'Instrucció i Reclutament de Sanitat. Finalitzada aquesta, treballa a la Clínica Mèdica del professor Gibert Queraltó a l'Hospital Clínic de Barcelona. Ben aviat, però, s'orienta cap a l'Estomatologia i l'any 1953 rep el títol de metge odontòleg, exercint en diverses cliniques, fins que finalment obre la seva pròpia clínica. En l'àmbit científic, col·labora en l'organització, i s'encarrega d'elaborar els programes científics, de diversos congressos d'odontologia nacionals i internacionals, i molts metges odontòlegs es formen sota el seu mestratge.
Més enllà de la seva trajectòria professional, destaca la seva passió pels viatges que el va dur a recórrer pràcticament tot el món, exercint com a fotogràf i elaborant diversos reportatges gràfics. Moltes d’aquestes expedicions es publiquen a la revista Ronçana i, al llibre Cròniques de tot el món.
Excursionista infatigable, fou cofundador de la Unió Excursionista de Catalunya, en la qual exercí de president entre els anys 1939 i 1943. També presidí la Delegació Catalana de la Federación Española de Montañismo des del 1951. Entre les seves publicacions destaquen Primera ayuda en accidente de montaña y esquí (1952) i Cròniques de tot el món (1986). Fou un dels col·laboradors habituals de la revista Excursionisme.

## Reconeixements

En acabar les seves responsabilitats directives, Eduard Padrós de Palacios és nomenat president honorari de la Federació Catalana. El 1962, el Centre de Lectura de Reus li ret un homenatge. El 1965 és distingit amb la Medalla al Mèrit Esportiu de la Delegació Nacional d’Educació Física i Esports.

## Referències

* 1 2 3 4 Bruguera i Cortada, Miquel; Padrós i Fradera, Eduard «Eduard Padrós de Palacios». Galeria de Metges Catalans [Consulta: 4 febrer 2023].
* 1 2 «Eduard Padrós de Palacios». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana [Consulta: 4 febrer 2023].
* ↑ «Presidents de la Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya (FEEC). [Consulta: 4 febrer 2023].
# Rincón (Treinta y Tres)

Rincón és un centre poblat de l'Uruguai al nord-est del departament de Treinta y Tres, limítrof amb Cerro Largo. Té una població aproximada de 180 habitants, i un nucli poblacional de 800, segons dades del cens del 2004. És a 22 metres sobre el nivell del mar. La seva economia es basa en la producció d'arròs.
Evolució demogràfica (Font: Instituto Nacional de Estadística pàgina web) :
| 1963 | 1975 | 1985 | 1996 | 2004 |
| 232 | 147 | 375 | 734 | {{{5}}} |

## Referències

* ↑ (anglès) Mapa, localització, clima i altres dades
Viccionari
# Ulisses (pel·lícula de 1954)

Ulisses (títol original en italià: Ulisse) és una pel·lícula italiana dirigida per Mario Camerini, estrenada el 1954. Ha estat doblada al català.

## Argument

Ulisses, rei de l'illa d'Ítaca, va marxar fa molt de temps per participar en el setge de Troia. Després de la presa de la ciutat, el seu viatge de tornada pel mar va ser retardat per nombrosos perills com la seva trobada amb el ciclop Polifem, la de la maga Circe o també els captivadors cants de les sirenes… Durant aquest temps, a Ítaca, la seva dona Penèlope ha d'enfrontar-se a altres proves: interessats per l'accessió al tron, múltiples pretendents que afirmen que Ulisses és mort, l'apressen a prendre espòs. La reina retarda el venciment prometent escollir el seu nou marit així que haurà acabat el teixit de la seva gran tapisseria: cada nit, desfà el seu treball de la vetlla...

## Repartiment

* Kirk Douglas: Ulisses
* Silvana Mangano: Circe/Penèlope
* Anthony Quinn: Antinoos
* Rossana Podestà: Nausica
* Mario Feliciani: Eurímac
* Piero Lulli: Aquil·les
* Ferruccio Stagni: Mentor
* Alessandro Fersen: Diomedes
* Oscar Andriani: Calops
* Umberto Silvestri: Polifem i Cracos
* Jacques Dumesnil: Alcínou
* Daniel Ivernel: Euríloc
* Franco Interlenghi: Telèmac
* Sylvie: Euricles
* Elena Zareschi: Cassandra
* Ludmila Dudarova: Areta, mare de Nausicaa
* Riccardo Garrone: un pretendent
* Andrea Aureli: un pretendent
* Alberto Lupo: un pretendent
* Walter Brandi: un pretendent
* Aldo Pini: Polites, company d'Ulisses
* Amerigo Santarelli: lluitador amb Cracos
* Renato Malavasi: conseller d'Alsinus
* Massimo Pietrobon: company d'Ulisses

## Al voltant de la pel·lícula

* Els vestits de Silvana Mangano han estat concebuts per Madame Grès, famosa creadora de la casa d'alta costura del mateix nom, establiment desaparegut el 1987 i del qual només ha sobreviscut la marca Perfums Grès .
* El «ciclop», d'aproximadament 10 metres d'alçada, era accionat mecànicament per fils i un xiulet
* Les armadures i armes han estat prestades pels museus d'Atenes, Nàpols i Roma.
* La producció havia previst rodar algunes escenes a l'Ítaca, però un terratrèmol ho va impedir.

## Referències

* 1 2 3 4 Font: TCM.
* ↑ esadir.cat. Ulisses. esadir.cat.
* ↑ «Ulysses». The New York Times.
* ↑ En el seu llibre d'or, figuren els noms d'algunes estrelles que va vestir, entre altres: Marlène Dietrich, Greta Garbo, Vivien Leigh, Arletty i Silvana Mangano.

## Enllaços externs

* Una pàgina sobre el film
# Zincomenita

La zincomenita és un mineral de la classe dels òxids. Rep el seu nom en al·lusió a la seva química (del terme grec μηναζ, que significa Lluna, que és indicativa per al seleni).

## Característiques

La zincomenita és un òxid de fórmula química ZnSeO₃, sent el segon selenat de zinc simple després de la sofiïta, amb la qual es troba estretament associada amb una relació pseudomòrfica. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2014. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. Es troba en forma de cristalls, que poden ser tabulars, equants o prismàtics, de fins a 0,2 mm; pot ocórrer en clústers, de fins a 0,3 mm, i com a incrustacions interrompudes sobrecobrint escòria de basalt. L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions dels Museu Mineralògic Fersman de l'Acadèmia Russa de les Ciències, a Moscú, amb el número de registre 4538/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al camp de fumaroles del nord del primer con d'escòria de l'avanç nord de la Gran erupció fissural, al volcà Tolbàtxik, dins el krai de Kamtxatka, a Rússia, on sol trobar-se associada a altres minerals com: sofiïta, sel·laïta, halita, fluorita, flinteïta, cotunnita, chubarovita i anhidrita. Es tracta de l'únic indret on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Zincomenite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 25 novembre 2017].
# Apogon regula

Apogon regula és una espècie de peix de la família dels apogònids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3,8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Illes Carolines.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Fraser, T. H. & J. E. Randall. 2003. Two new species of deeper dwelling Apogon (Perciformes: Apogonidae) from Micronesia and South Pacific Ocean. Zootaxa No. 171: 1-11.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Saint-Fiacre (Costes del Nord)

Saint-Fiacre (en bretó Sant-Fieg) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 1999 tenia 197 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 255 | 299 | 244 | 232 | 207 | 197 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Daniel Bouder | |
| 2008- | Gilbert Le Bihan | |
# Cenina

Cenina (llatí: Caenina grec antic: Καινίνη) va ser una ciutat del Làtium, una de les més antigues del país però de menor importància. Dionís d'Halicarnàs diu que era una ciutat dels sículs que després van ocupar els aborígens. En un altre lloc indica que la ciutat existia abans de la fundació de Roma.
Enfrontada a la política expansiva del regne de Roma, es va aliar contra ella amb Antemnae i Crustumerium per venjar el rapte i la violació de les sabines a la Consuàlia. Van lluitar contra Ròmul que els va derrotar i va matar el seu rei Àcron de pròpia mà, i va prendre per assalt la ciutat, diu Titus Livi. La majoria dels seus habitants van emigrar poc després a Roma, però una colònia romana es va instal·lar a la ciutat. Per celebrar la victòria Ròmul va dedicar les Spolia opima a Júpiter Feretrius. Un sacerdot Caeninense apareix durant bastants anys a Roma quan ja feia molts anys que la ciutat havia desaparegut.
Plini el Vell diu que era una ciutat del Laci desapareguda, i Estrabó confirma que havia desaparegut al seu temps. Els autors clàssics no estan d'acord en si va ser una ciutat llatina, potser una possible colònia d'Alba Longa, suposadament fundada per Latinus Silvius o una ciutat sabina.
Se la situa a la regió del riu Magugliano, a uns 3 km de Monte Gentile, però no en queden restes.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Caenina». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 29 maig 2023].
# Els Ullastres (Conca de Barberà)

Els Ullastres és una muntanya de 514 metres que es troba entre els municipis de Pira i Barberà de la Conca, a la comarca de la Conca de Barberà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya