OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Wilhelm Philipp Schimper

Wilhelm Philipp Schimper (o en francès, Guillaume Philippe Schimper) (1808-1880) és un botànic i paleontòleg francès, nascut el 12 de desembre de 1808 a Dossenheim-sur-Zinsel i mort el 20 de març de 1880 a Estrasburg.
Fill d'un pastor protestant, passa la seva infantesa a Offwiller, al Baix Rin, on el seu pare oficiava. Començà estudis de teologia protestant al seminari d'Estrasburg abans d'orientar-se cap a una carrera científica. El 1833, a proposta de Pierre Louis Voltz, accepta el lloc d'ajudant naturalista al museu d'Història Natural d'Estrasburg. El 1839, es fa conservador de l'establiment i ho va continuar sent durant quaranta anys, fins a la seva mort. També ocupà la càtedra de geologia i mineralogia, i la de botànica a la Universitat d'Estrasburg. El seu fill, Andreas Franz Wilhelm Schimper, seguí els seus passos i també va ser un reconegut botànic.
Va ser Cavaller de la Legió d'honor el 1860, de la que en va ser oficial el 1877, corresponsal de l'Acadèmia de les Ciències de París i membre de diverses acadèmies europees.
Schimper es va interessar molt particularment per les molses. Publicà un tractat en cinc volums: Bryologia europaea. Estudià igualment el gres a Voltzia, del Triàsic, i les seves plantes fòssils, a les quals consagra un tractat de 2.600 pàgines de paleontologia vegetal, escrit entre 1869 i 1874.

## Obra

* Stirpes normales bryologiae europaeae, Straßburg 1844–1854
* Recherches anatomiques et morphologiques sur les mousses, Straßburg 1849
* Icones morphologicae, Stuttgart 1860
* Mémoire pour servir à l'histoire naturelle des Sphagnum, Paris 1854
* Palaeontologica alsatica, Straßburg 1854
* Synopsis muscorum europaeorum, Stuttgart 1860
* Le terrain de transition des Vosges, Straßburg 1862,
* Traité de paléontologie végétale, Paris 1869–1874
Amb la col·laboració d'altres especialistes:
* W. Ph. Schimper, Philipp Bruch i Th. Gümbel: Bryologia europaea (Stuttgart 1836–1855, 6 vol.). Suplement, Stuttgart 1864–1866.
* W. Ph. Schimper, A. Mougeot: Monographie des Plantes fossiles du Gres Bigarre de la chaine des Vosges, Leipzig 1844

## Enllaços externs

* Obres numerades de Schimper Arxivat 2008-12-08 a Wayback Machine. segons el SICD de la Universitat d'Estrasburg. (francès)
# Waterville (Maine)

Waterville és una població dels Estats Units a l'estat de Maine (EUA). Segons el cens del 2000 tenia 15.605 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Waterville tenia 15.605 habitants, 6.218 habitatges, i 3.370 famílies. La densitat de població era de 443,3 habitants/km².
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,7% tenia menys de 18 anys, un 18,5% entre 18 i 24, un 24,1% entre 25 i 44, un 19,5% de 45 a 60 i un 18,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.816 $ i la renda mediana per família de 38.052 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.086 $ mentre que les dones 22.037 $. La renda per capita de la població era de 16.430 $. Entorn del 15,1% de les famílies i el 19,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Fills il·lustres

* Marston Morse (1892-1977), matemàtic i professor d'universitat

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 «Fact Sheet- Waterville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 15 de febrer 2020. [Consulta: 7 d’agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Waterville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Virtuosos de Fontainebleau

Virtuosos de Fontainebleau és un muntatge teatral d'Els Joglars que fou estrenat a l'Aula de Cultura d'Alacant el 28 d'octubre de 1985. Albert Boadella va definir l'obra com una Contracarmen a partir d'una visió tòpica sobre els francesos. El març de 1986 fou estrenada a Madrid.

## Argument

Es tracta de la història en tres actes d'un concert d'agermanament europeu entre França i Espanya aran de l'entrada d'aquesta última a la Comunitat Econòmica Europea. Una orquestra i el seu públic protagonitzen un concert complicat per un seguit de malentesos que gràcies a dos personatges benintencionats però desafortunats, un delegat de la Generalitat de Catalunya i un tramoista andalús, acaben per espatllar la gala i obren un conflicte entre l'orquestra i el públic en el que pretén ser una sàtira sobre l'Europa de les Comunitats. És considerada una de les elaboracions paròdiques més arriscades del grup. Una de les seves escenes finals, en la que apareix el ball d'una jota entre Jordi Pujol i la Mare de Déu del Pilar va provocar les crítiques d'un grup ultradretà i de l'arquebisbe de Saragossa quan fou estrenada a Saragossa l'agost de 1986.

## Actors

* Jesús Agelet - Alain Busnel (flauta)
* Pep Armengon - Lucien Bleziot (Contrabaix)
* Gilbert Bosch - Marcel Kleber (violí)
* Jaume Collell - Gaston Lefebre (clavicèmbal)
* Ramon Fontserè - Michel de Valmenier (fagot)
* Santi Ibáñez - Antonio Rosales
* Maribel Rocatti - Monique Colins (viola)
* Clara del Ruste - Margon Reverdin (violoncel)
* Xevi Vilà _ Salvador Montanyà

## Referències

* ↑ Els Joglars estrenan en Valencia su última obra, El País, 6 de novembre de 1985
* ↑ De la ironía a la fiesta, El País, 3 de març de 1986
* ↑ La dramatúrgia escrita de la companyia Els Joglars: anàlisi dels textos produïts per als espectacles creats en el període 1970-2000 (d'El joc a Daaalí) p. 179-181
* ↑ El arzobispo de Zaragoza critica la obra 'Los virtuosos', de Els Joglars, El País, 4 d'agost de 1986
# Volta a Geòrgia

La Volta a Geòrgia (Tour de Georgia en anglès) va ser una cursa ciclista per etapes que se celebrava l'abril de cada any des del 2003 fins al 2008 a l'estat de Geòrgia. La cursa, amb categoria 2.HC formava part de l'UCI America Tour.

## Palmarès

| Any | Primer | Segon | Tercer |
| 2003 | Christopher Horner | Fred Rodriguez | Nathan O'Neill |
| 2004 | Lance Armstrong | Jens Voigt | Christopher Horner |
| 2005 | Tom Danielson | Levi Leipheimer | Floyd Landis |
| 2006 | Floyd Landis | Tom Danielson | Iaroslav Popòvitx |
| 2007 | Janez Brajkovic | Christian Vande Velde | David Cañada |
| 2008 | Kanstantsín Siutsou | Trent Lowe | Levi Leipheimer |

## Altres classificacions

| Año | Punts | Muntanya | Joves |
| 2003 | Fred Rodriguez | Christopher Horner | Saul Raisin |
| 2004 | Gordon Fraser | Jason McCartney | Kevin Bouchard-Hall |
| 2005 | Gregory Henderson | José Luis Rubiera | Trent Lowe |
| 2006 | Fred Rodriguez | Jason McCartney | Janez Brajkovic |
| 2007 | Juan José Haedo | Ryder Hesjedal | Janez Brajkovic |
| 2008 | Gregory Henderson | Jason McCartney | Trent Lowe |

## Referències

* ↑ A l'octubre del 2012, Lance Armstrong va ser suspés de per vida i els resultats obtinguts després de l'1 d'agost de 1998 van ser anul·lats.
* 1 2 A l'octubre del 2012, Tom Danielson va ser suspés per 6 mesos i els resultats obtinguts del 1/3/2005 al 23/9/2006 van ser anul·lats.
* ↑ A l'octubre del 2012, Levi Leipheimer va ser suspés per 6 mesos i els resultats obtinguts del 1/6/1999 al 30/7/2006, i del 7/7/2007 al 29/7/2007, van ser anul·lats.

## Enllaços externs

* Web oficial (anglès)
# Westford

«Westford» té aquests significats:
* Westford (Massachusetts), població dels Estats Units a l'estat de Massachusetts.
* Westford (Vermont), població dels Estats Units a l'estat de Vermont.
# Witchfinder General

Witchfinder General és un grup de heavy metal originari de Stourbridge, Regne Unit. Es va formar en 1979 dins del corrent anomenat Nova onada de heavy metal britànic (NWOBHM), sorgit a finals dels 70 i començaments dels 80. Amb fortes influències de Black Sabbath, són reconeguts hui en dia com una de les bandes pioneres del doom metal. El seu reconeixement va aparèixer una vegada la formació va ser dissolta. Witchfinder General es reformà en novembre de 2006 amb tots els seus membres originals excepte el vocalista Zeeb Parkes, siguent aquest substituït per Gary Martin. En 2007 publicaren un recopilatori de grans èxits anomenat Buried Amongst the Ruins, i l'EP Soviet Invasion. Encara que la banda ha declarat que no pensa tornar a actuar mai més, es troba en procés de gravació d'un nou àlbum d'estudi, Resurrected.

## Membres
### Alineació actual

* Phil Cope - guitarra 1979 - 1984, 2006 - present
* Rod Hawkes - baix 1982 - 1984, 2006 - present
* Dermot Redmond - bateria 1983 - 1984, 2006 - present
* Gary Martin - veu 2007 - present

### Membres passats

* Zeeb Parkes - veu 1979 - 1984
* Steve Kinsell - bateria 1979 - 1982
* Johnny Fisher - baix 1979 - 1980
* Kevin McCready - baix 1981 - 1982
* Graham Ditchfield - bateria 1982 - 1983

## Discografia
### Àlbums d'estudi

* Death Penalty CD/LP (Heavy Metal Records 1982)
* Friends of Hell CD/LP (Heavy Metal Records 1983)
* Resurrected (En procés)

### Singles/EPs

* "Burning a Sinner" 7" (Heavy Metal Records 1981)
* Soviet Invasion 12" EP (Heavy Metal Records 1982)
* "Music" 7" (Heavy Metal Records 1983)

## Enllaços externs

* Lloc Web oficial de la banda
* Myspace de Witchfinder General
# What I Go to School For

"What I Go to School For" és el senzill amb el qual la banda de pop rock britànica Busted es va presentar al públic l'any 2002. Va arribar al número #3 a la UK Singles Chart. Va ser inspirat en l'enamorament que va tenir el baixista de Busted, Matt Willis, amb una professora que va tenir a l'escola.
La cançó va ser parodiada per Amateur Transplants en el seu àlbum del 2004 Fitness to Practice, i més tard reescrita per a nens més petits per la banda Americana de pop rock Jonas Brothers i versionada en el seu àlbum del 2006 It's About Time..

## Llistes

| Llista (2002) | Posició |
| Austrian Singles Chart | 32 |
| German Singles Chart | 34 |
| Irish Singles Chart | 20 |
| UK Singles Chart | 3 |
| Llista (2003) | Posició |
| Australian Singles Chart | 22 |
| Swiss Singles Chart | 33 |

## Llista de pistes

Versió britànica: CD1:
* "What I Go To School For (Senzill)"
* "What I Go To School For (Versió acústica)"
* "What I Go To School For (Remix alternatiu)"
* "What I Go To School For (Instrumental)"
* "What I Go To School For (CD-ROM Vídeo)"
CD2:
* "What I Go To School For (Versió de l'àlbum)"
* "Brown Eyed Girl"
* "CD-ROM Entrevista interactiva"
Versió americana:
* "What I Go to School For (Versió de Ràdio)"
* "What I Go to School For (Versió de l'àlbum)"
* "What I Go to School For (Pista de CD-ROM)"

## Referències

* ↑ "BBC, Beds, Herts and Bucks Theatre - Miss McKenzie"
# Windsor Heights

«Windsor Heights» té aquests significats:
* Windsor Heights (Virgínia de l'Oest), població dels Estats Units a l'estat de Virgínia de l'Oest.
* Windsor Heights (Iowa), població dels Estats Units a l'estat d'Iowa.
# Xerxes

Xerxes és el nom dels següents personatges:
* Xerxes I de Pèrsia, fill, 486 aC-465 aC.
* Xerxes II de Pèrsia, fill, 424 aC
* Xerxes o Kserks (Xshayarsha), rei i sàtrapa d'Armènia Sofene 226-212 aC
* Xerxes del Pont, príncep del Pont
# Xerxes del Pont

Xerxes (en grec antic Ξέρξης) era un príncep del Pont, fill de Mitridates VI Eupator.
Va ser capturat per Gneu Pompeu a causa d'una revolta a la ciutat de Fanagòria, on el seu pare l'havia deixat juntament amb altres germans seus per seguretat l'any 64 aC. Va participar com a captiu en el triomf de Pompeu a Roma, segons Apià. La seva sort final és desconeguda.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Xerxes». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 14 maig 2021].
# Xàkhtine

Xàkhtine (en (ucraïnès): Шахтине) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 463 habitants. Pertany al districte rural de Sovetski. Fins al 1945 el municipi es deia Ak-Kobek.

## Referències

* ↑ «Численность населения Крымского федерального округа, городских округов, муниципальных районов, городских и сельских поселений.». Федеральная служба государственной статистики. Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 12 juliol 2017].
# Xàkhovo (Nijni Nóvgorod)

* Per a altres significats, vegeu «Xàkhovo».
Xàkhovo (en rus: Шахово) és un poble de l'óblast de Nijni Nóvgorod, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 15 habitants, pertany al municipi de Mojarov Maidan. Es troba a la vora del riu Suri, prop de la desembocadura del Piana.

## Referències

* ↑ «Генеральный план муниципального образования городское поселение г. Сергач Сергачского муниципального района Нижегородской области. Том 2». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП). Arxivat de l'original el 2021-06-14.
# Èutiques de Constantinoble

* No s'ha de confondre amb Eutiqui de Constantinoble.
Èutiques (grec antic: Εὐτυχής, llatí: Eutyches) fou un prevere i abat de Constantinoble del segle v que va encapçalar el patit oposat a Nestori. Nestori predicava que hi havia en Crist dues persones o substàncies, una de divina (Λόγος) i una d'humana (Jesús), amb un únic aspecte i unides no per naturalesa sinó per voluntat. Èutiques preconitzava que només hi havia una natura i que era la divina i mai havia tingut natura humana. Les tesis d'Èutiques foren populars a Alexandria, mentre les de Nestori foren condemnades.
Èutiques fou advertit dels seus errors teològics pel bisbe Eusebi de Dorilèon i fou denunciat com herètic, i es va convocar un sínode sota la presidència de Flavià, bisbe de Constantinoble, on les tesis d'Èutiques foren rebutjades. Però Crisafi, un eunuc cap dels camarlencs de la cort, pròxim de Diòscor d'Alexandria, patriarca d'Alexandria i amic d'Èutiques, va aconseguir que l'emperador Teodosi II es declarés oposat a la decisió del sínode i convoqués un concili general a Efes el 449, presidit per Diòscor d'Alexandria. Aquest concili (conegut pel Lladronici d'Efes o λῃστρικὴ σύνοδος) estava ple de partidaris d'Èutiques, i les tesis de Nestori i les tesis intermèdies van fallir, cosa que va representar una victòria de l'església d'Alexandria.
Els derrotats van apel·lar al Papa Lleó I el Gran (que havia enviat al concili com a delegat a Juli, bisbe de Putèols, i tres llegats més). Llavors, a la mort de l'emperador Teodosi el 450, el va succeir Marcià, que es casà amb la germana de Teodosi, Pulquèria. Amb Marcià i Pulquèria, Crisafi caigué en desgràcia, i es convocà un nou concili a Calcedònia el 451 amb presència de 630 bisbes, on Èutiques i Diòscor foren condemnats i la doctrina d'una persona i dues natures finalment acceptada.
Lleó I el Gran va demanar el desterrament d'Èutiques, però no se sap si es va produir, atès que no torna a ser esmentat. Els seguidors d'Èutiques, amb el nom de monofisites o eutiquians, van continuar torbant força temps la vida eclesiàstica i al segle vi van guanyar molts adeptes sota Jacob Baradeu, bisbe d'Edessa (mort 588), pel qual foren anomenats jacobites. Les esglésies copta i armènia corresponen a la doctrina eutiquiana o jacobita.

## Notes

* ↑ «The Great Heresies». Catholic Answers. Arxivat de l'original el 2007-07-09. [Consulta: 3 juliol 2007].
* ↑ Chapman, John. "Eutyches." The Catholic Encyclopedia. Vol. 5. Nova York: Robert Appleton Company, 1909. 21 Jan. 2014

## Bibliografia

* R. L. Ottley, The Doctrine of the Incarnation, ii. 97 ff.
* Adolf Harnack, History of Dogma, iv. passim
* F. Loofs, Dogmnageschichte (4th ed., 1906), 297 ff.
* article in Herzog-Hauck, Realencyk. für prot. Theol.
* Aquest article incorpora text d'una publicació actualment en domini públic: Chisholm, Hugh, ed. (1911). Encyclopædia Britannica (11a ed.). Cambridge University Press.
* G. A. Bevan and P. T. R. Gray, "The Trial of Eutyches: A New Interpretation", Byzantinische Zeitschrift 101 (2009), 617-57
# Zosterop de Morotai

El zosterops de Morotai (Zosterops dehaani) és un ocell de la família dels zosteròpids (Zosteropidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de l'illa de Morotai, a les Moluques septentrionals.

## Taxonomia

Segons la classificació del Handbook of the Birds of the World, es tracta d'una subespècie de Zosterops atriceps. Altres classificacions els consideren espècies diferents.

## Referències

* ↑ J del Hoyo, NJ Collar, DA Christie, A Elliott, LDC Fishpool, P Boesman i GM Kirwan.2016. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Volum 2: Passerines. Lynx Edicions and BirdLife International, Barcelona i Cambridge.
* ↑ FE Rheindt i JA Eaton. 2018. Notes on the taxonomy of Cream-throated White-eye Zosterops atriceps and the biogeography of the Northern Moluccas. BirdingASIA 30: 48–53.
# Çò de Pastor

Çò de Pastor és una obra de Vilac, al municipi de Vielha e Mijaran (Vall d'Aran) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casal de dues plantes que presenta en la façana una notable portalada definida per pilastres amb bases, fusts i capitells, que suporten una llinda extradossada per una sanefa amb escudets en els extrems, en el centre de la qual compareix la següent inscripció B(ernat) P(ere) de AROS (creu) 1664. El primer pis conserva obertures de l'època, en la banda esquerra una finestra bipartida que acaba en un arquet apuntat, i en la banda dreta un finestral en perdre els mainells també es presenta bipartit; ambdós són motllurats i amb ampits desenvolupats.

## Història

La llegenda de la inscripció identifica el promotor de la casa amb un Bernat Pere d'Arròs, el qual fou membre d'un dels llinatges més notables de la Vall. D'altra banda, la relació amb els de Miquel de Vilac es comprova en l'esment d'un d'aquests com a rector d'Arròs i de Vilac (1767-1793). En la relació del Llibre de Vilac (1730) sembla que s'ha d'identificar amb un Manuel Pedarròs de Peiròt (probablement, el nom històric d'aquesta casa). El qüestionari de Fc. Zamora (nº18 i ss.) parla de les cases de Vilac (1789).

## Referències

* 1 2 «Çò de Pastor». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 20 setembre 2021].
# Élie Faure

Élie Faure (Senta Fe la Granda, 4 d'abril de 1873 - París, 30 d'octubre de 1937) fou un historiador de l'art i assagista francès.

## Biografia

Fill de Pierre Faure, comerciant, i de Suzanne Reclus, Élie Faure va estar influït pels seus oncles, el geògraf i militant anarquista Élisée Reclus i l'etnòleg Élie Reclus. Als 15 anys va anar a viure a París amb els seus germans i es va apassionar per la pintura. Va començar a visitar assíduament el Museu del Louvre i va assistir a les classes del filòsof Henri Bergson.
Va estudiar medicina a la universitat, però seguia amb la seva passió per l'art. El 1899, als 26 anys, va llegir la seva tesi mèdica. Tanmateix, l'any 1902 va iniciar la publicació d'articles sobre art en el diari L'Aurore. Es va interessar especialment per Diego Velázquez, tema del seu primer llibre, i per Paul Cézanne. A més, va fer conferències sobre divulgació artística entre 1905 i 1909, any en què començà a publicar-se Histoire de l'art.
Va ser metge militar en la Primera Guerra Mundial. En concloure la guerra es va dedicar a viatjar. Va donar suport a la Segona República Espanyola, horroritzat davant l'ascens del feixisme, i va visitar després als combatents de Barcelona i Madrid. Les seves notes sobre aquest tema es van publicar pòstumament a Méditations catastrophiques. La seva monumental Histoire de l'art (1909-1921) és indispensable per obtenir referències fonamentals d'aquesta disciplina. En ella, estudia les obres artístiques i representatives de certes etapes de la història de la cultura.
Així mateix és autor de diverses obres històrico-filosòfiques, entre les quals es troba una sobre Napoleó Bonaparte publicada el 1921. Amb tot, destaca per haver escrit L'Esprit des formes (1927) i Els Constructeurs (1914), que recull assajos sobre Cézanne, Jules Michelet, Friedrich Nietzsche, Jean-Baptiste Lamarck i Fiódor Dostoievski, i D'autres Terres en vue (1932). Jean-Luc Godard en la seva pel·lícula Pierrot el boig, va fer recitar a Jean-Paul Belmondo un extracte d'aquesta obra ficat en una banyera.

## Referències

* ↑ INHA. «FAURE, Élie» (en francès), 03-12-2009. [Consulta: 9 març 2022].
* ↑ «Faure, Elie (1873-1937) – Témoignages de 1914-1918» (en francès), 09-02-2008. [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Flinn, Margaret C. «The Prescience of Élie Faure». SubStance, 34, 3, 2005, pàg. 47–61. ISSN: 0049-2426.
* ↑ Durant, Will (1933). 100 Best Books for an Education. New York: Simon and Schuster.
# Élincourt

Élincourt és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 652 habitants. Limita al nord-est amb Clary, a l'est amb Maretz, al sud-est amb Prémont, al sud amb Serain, al sud-oest amb Malincourt, a l'oest amb Dehéries i al nord-oest amb Walincourt-Selvigny.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 810 | 821 | 715 | 695 | 658 | 665 | 652 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Thérèse Bonneville | |
| 2008- | Pierre Laude | |
# Àcid oleanòlic

L'àcid oleanòlic o àcid oleànic és un triterpenoide que es troba a la natura, àmpliament distribuït en aliments i plantes medicinals, i està relacionat amb l'àcid betulínic. Es troba a la farigola, all, etc. És antitumoral, protector del fetge i també amb propietats antivíriques.

## Vegeu també

* Àcid ursòlic

## Referències

* ↑ Liu J «Pharmacology of oleanolic acid and ursolic acid». Journal of ethnopharmacology, 49, 2, 1995, pàg. 57–68. DOI: 10.1016/0378-8741(95)90032-2. PMID: 8847885.
# 1076
## Esdeveniments

* 24 de gener - Worms: Enric IV del Sacre Imperi Romanogermànic convoca el sínode de Worms

## Necrològiques

* 27 de maig - Barcelona?: Ramon Berenguer I, el Vell, comte de Barcelona, Girona i Osona (n. 1035).

## Referències

* ↑ «Ramon Berenguer I de Barcelona | enciclopèdia.cat». [Consulta: 24 maig 2020].
# 1247
## Esdeveniments
### Caiguda d'al-Laqant

En la primavera de l'any 1247 (any 645 de l'hègira) el rais d'al-Laqant, Zayyan ibn Mardanix, abandona la medina via mar pel port de Baver, rumb a l'exili a Kairuan (califat d'Ifríqiya). El setge d'Alacant continuaria en el context de la segona revolta mudèjar al sud del Regne de València amb al-Azraq al capdavant. El buit de poder a la medina facilitaria, finalment, la presa del castell per part de les forces cristianes en una data indeterminada entre 1247 i 1252, probablement comandades per l'infant Alfons de Castella. Pel Tractat d'Almirra de 1244, el rei Jaume I el Conqueridor havia concedit la possessió de Castella d'aquesta vila valenciana pel matrimoni de Violant d'Aragó, reservant el dret de la Corona d'Aragó de recuperar-la en un futur.

### Mentrestant .

* França:Carcassona: La ciutat passa a quedar definitivament sota el control del rei de França.
* Es promulguen els Furs d'Aragó.
* Primera notícia conservada de l'església de Sant Iscle i Santa Victòria de Vilanova de les Escaldes (Alta Cerdanya), tot i que devia haver-se construït els segles XI o XII.

## Referències

* ↑ Cerdanya-Conflent. Catalunya Romànica. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1995, p. Volum VIII pags. 44. ISBN 84-7739-951-4.