OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Publications of the Astronomical Society of Japan

Publications of the Astronomical Society of Japan (abreujada com Publ. Astron. Soc. Jpn. o PASJ, «Publicacions de la Societat Astronòmica del Japó» en català), és una revista científica avaluada per experts especialitzada en astronomia i astrofísica, creada en 1949 per la Societat Astronòmica del Japó. Des de la seva creació fins a 1985, la seva periodicitat va ser trimestral, però va passar a ser bimestral a partir de 1986. Des de la seva creació, s'ha editat un número per any en quatre i posteriorment en sis volums. La revista està referenciada per la base de dades bibliomètrica Astrophysics Data System (ADS).
Segons Journal Citation Reports, el factor d'impacte d'aquesta revista va ser de 5,022 en 2009. En l'actualitat, la direcció de publicació està a càrrec de T. Shigeyama.

## Referències

* ↑ Línea editorial (anglès)
* ↑ Departamento editorial (anglès)

## Enllaços externs

* Lloc web oficial (en japonès i anglès)
# Centre històric de Riudecols

El Centre històric de Riudecols és un conjunt de Riudecols (Baix Camp) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

El nucli històric del poble està format per l'antic recinte emmurallat amb l'església. La resta de nucli s'articula al voltant d'aquesta. Riudecols es caracteritza per l'emplaçament d'immobles de dues o tres plantes, situats entre mitgeres, amb els paraments arrebossats. Són edificis austers i senzills, i mols presenten un estat de conservació regular (amb despreniments a les façanes i alguns elements arquitectònics concrets com baranes, balcons, cornises, etc).

## Història

El poble de Riudecols es va originar amb la repoblació cristiana i depenia d'Alforja. El seu nucli està format pel castell, proper al qual va estar l'església i el cementiri, on ara hi ha les escoles. A finals del segle xvii es va començar l'església actual, i el poble va ampliar-se al segle xviii, a l'independitzar-se de l'Alforja, al llarg del carrer Major.

## Referències

* 1 2 «Centre històric de Riudecols». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 novembre 2018].

## Enllaços externs

* «Centre històric de Riudecols». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Tempesta tropical Barry (2001)

La tempesta tropical Barry va ser una forta tempesta tropical que recalà a la panhandle de Florida durant l'agost del 2001. Va ser el tercer cicló tropical i la segona tempesta esmentada durant la temporada d'huracans a l'Atlàntic del 2001. Barry es desenvolupà a partir d'una ona tropical que es va desplaçar des de la costa d'Àfrica el 24 de juliol i va avançar en direcció oest. Causà 30 milions de dòlars en danys a Florida.

## Referències

* ↑ Centre Nacional de Dades Climàtiques. «Tropical Storm Barry Florida Event Report (2)» (en anglès). Arxivat de l'original el 20 maig 2011. [Consulta: 18 juliol 2018].
# Castell de Cabrera (illa de Cabrera)

El Castell de Cabrera és una fortificació a l'illa de Cabrera, actualment és una sòlida mola hexagonal, lleugerament allargada, situada sobre la punta oriental de l'entrada al seu port natural, a una altitud de 72 metres sobre el nivell del mar. Els successius atacs que ha patit al llarg de la seva història fan pensar que té poc a veure amb la construcció original. Només al segle xvi el castell fou destruït i reconstruït almenys en deu ocasions. A més de guarnició militar, ha estat de torre de quarantena i presidi.
El perill de fer de torrer a Cabrera, on les possibilitats de retirada en cas de perill eren mínimes, feia que el salari que s'hi assignava fos el més alt de les Balears, i que sovint els seus guardes fossin condemnats que commutaven així la seva condemna.
La primera referència data de 1410, quan els torrers Pere i Guillem Saragossa, reclamen el pagament íntegre del seu salari al Virrei de Mallorca, per la qual cosa en aquella data ja estava operatiu i se suposa que es va construir en la darrera meitat del segle xiv, és possible que aleshores no hagués sigut molt més que una torre de vigilància.
L'any 1425, els propietari útil de Cabrera, Bernat Saragossa, en nom seu i del Paborde de Tarragona, signava un acord amb la Universitat de la Ciutat i Regne de Mallorca per mantenir una guarnició per defensar l'illa i el Castell de Cabrera, acabat de construir, cosa que fa pensar en una ampliació de la torre original.
L'any 1510 dues galeres berberesques atacaren cabrera, captivaren els torrers i vint-i-dos pescadors i destruïren la torre, un sobtat temporal permeté l'arribada d'ajut, que alliberà els captius.
El 1550, Dragut, al front de 1500 turcs, va prendre l'illa, s'apoderà de l'artilleria del castell i enderrocà totalment l'edifici. Després, al mateix segle s'hi bastí una capella on els clergues de Santanyí hi anaven dir missa per a la guarnició. L'any 1698, després de ser novament restaurat i millorat, el castell passà a estar sota l'autoritat de la Universitat de Mallorca.
El 1715, en el context de la Guerra de Successió n'era governador el militar Francisco Mariscal, al front d'una guarnició d'una vintena de soldats, i tenia encomanada la vigilància de possibles incursions borbòniques, en aquest context, es realitzà foc artiller des de la fortalesa per darrera vegada. A partir de 1716, el castell restà sota l'autoritat reial.
Fa pocs anys el castell fou objecte d'una restauració no gaire afortunada.

## Referències

* ↑ «Castell de Cabrera». Arqueo Mallorca, 2020.
* ↑ Puig, Antoni. «Cabrera: un castell damunt un altre». Notes de Patrimoni. Cent per Cent, 08-01-2020. [Consulta: 14 setembre 2020].

## Bibliografia

* Aparicio Pascual, Àngel. Institut d'Estudis Baleàrics. El castell de l'illa de Cabrera. Palma: Edicions Documenta Balear, 2012 (Arbre de mar núm.40). ISBN 978-84-15432-23-4.
* Moreno, Jorge; Ballesteros, Enrique; Amengual Ramis, José. Arxipèlag de Cabrera Parc Nacional (en català i anglés). Barcelona: Lunwerg editores, 2001, pàgs. 14 i 15. ISBN 84-7782-798-2.
* Diversos autors. Gran enciclopèdia de Mallorca (vol. 2). Inca: Promomallorca, 1989, pàgs. 329-331. ISBN 84-86617-02-2.
# Jaume Collell Surinyach

Jaume Collell (Manlleu, 1956) és periodista, músic i actor. Ha estat membre fundador i director d'El 9 Nou, redactor de Diari de Barcelona, director d'El Triangle, coordinador del suplement satíric El Burladero, publicat a La Vanguardia (1991-2001). També ha fet carrera com a actor i compositor, amb Els Joglars als espectacles Teledeum i Virtuosos de Fontainebleau, i dirigint teatre i cabaret musical.
Per l'espectacle El Burladero, Politichien Kabarett va obtenir un premi Sebastià Gasch el 2001. Amb Viladomat glacé i Del Ter al Plata va recuperar la figura del cupletista Joan Viladomat que després va reunir en un llibre biogràfic. El 2009 va publicar la primera biografia del futbolista i entrenador Josep Guardiola. Ha actuat al Public Theatre de Broadway a Nova York, amb Javier Gurruchaga a TVE, en programes de Joaquim Maria Puyal a TV3 i també en sèries d'Albert Boadella a La 2 i Canal+. Va ser professor de l'Institut del Teatre de Vic i de la Facultat de Ciències de la Comunicació Blanquerna de l'URL. El 2024 publica a Penguin Random House la biografia musical de Joan Manuel Serrat, en català i castellà.

## Llibres publicats

* El viacrucis de Teledeum (El Llamp, 1985)
* La corona impossible (Laia 1987)
* Gent de mà esquerra (Caixa de Manlleu, 1990)
* El brau sense pell (El Llamp, 1992)
* Osona (Dissenys Culturals, 1993)
* El milhomes (Rusiñol Quatre Edicions, 2003)
* Pep Guardiola, de Santpedor a la banqueta del Camp Nou (Columna, 2009), traduïda al castellà i el polonès
* El músic de l'americana vermella (RBA, 2013)
* Joc d'oficis (Cossetània, 2019)
* Serrat, la música d'una vida (Rosa dels Vents, 2024)
* Serrat, la música de una vida (Debate, 2024)

## Referències

* 1 2 «Collell Surinyach, Jaume». L'Escriny. Biblioteca bisbe Morgades Manlleu.
* ↑ «El músic de l'americana vermella». 8 TV.
* ↑ Pep Guardiola. Columna.
# Forn de guix les Gesseres

El Forn de guix les Gesseres és una obra de Tremp (Pallars Jussà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Estructura arquitectònica de planta quadrangular, paredada. Actualment es troba parcialment enderrocada, en resten les parts inferiors de tres dels murs.
La tipologia dels forns de guix pot variar segons les necessitats per les quals s'hagin construït: les dimensions varien segons si és d'un ús particular, efímer, per a una obra gran, etc.

## Referències

* 1 2 «Forn de guix les Gesseres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 març 2019].
# Temporada 1990-1991 del FC Barcelona (femení)

La temporada 1990-91 és la 3a en la història del Club Femení Barcelona.

## Desenvolupament de la temporada

Les jugadores queden primeres classificades a la fase prèvia (Grup 3) i sisenes classificades a la fase final de la Lliga Nacional. S'arriba a una final nacional per primer cop, però perden la final de la Copa de la Reina.

## Jugadores i cos tècnic
### Plantilla 1990-91

La plantilla i el cos tècnic del primer equip per a l'actual temporada (manca informació) són els següents:
| N. | Pos. | Nac. | Jugador |
| — | POR | [[Fitxer:Flag of Catalonia.svg|23x15px|border |alt=Catalunya|link=Selecció de futbol de Catalunya|{{#if:|]] | Roser Serra |
| — | DEF | [[Fitxer:Flag placeholder.svg|23x15px| |alt=|link=Selecció de futbol|{{#if:|]] | Laura Tarín |
| — | DEF | [[Fitxer:Flag of Catalonia.svg|23x15px|border |alt=Catalunya|link=Selecció de futbol de Catalunya|{{#if:|]] | Kety Pulido |
| — | | [[Fitxer:Flag placeholder.svg|23x15px| |alt=|link=Selecció de futbol|{{#if:|]] | Àfrica Ocaña |
| — | | [[Fitxer:Flag placeholder.svg|23x15px| |alt=|link=Selecció de futbol|{{#if:|]] | Maite Datzira |
| — | | [[Fitxer:Flag placeholder.svg|23x15px| |alt=|link=Selecció de futbol|{{#if:|]] | Carolina Juliench |
| — | | [[Fitxer:Flag placeholder.svg|23x15px| |alt=|link=Selecció de futbol|{{#if:|]] | Olga Huertas |
| — | | [[Fitxer:Flag placeholder.svg|23x15px| |alt=|link=Selecció de futbol|{{#if:|]] | Gemma Homar |
| N. | Nac. | Jugador |
| — | [[Fitxer:Flag placeholder.svg|23x15px| |alt=|link=Selecció de futbol|{{#if:|]] | Adelina Pastor |
| — | [[Fitxer:Flag placeholder.svg|23x15px| |alt=|link=Selecció de futbol|{{#if:|]] | Laia Fusté |
| — | [[Fitxer:Flag placeholder.svg|23x15px| |alt=|link=Selecció de futbol|{{#if:|]] | Dolors Casacuberta |
| — | [[Fitxer:Flag placeholder.svg|23x15px| |alt=|link=Selecció de futbol|{{#if:|]] | Ibón |
| — | [[Fitxer:Flag placeholder.svg|23x15px| |alt=|link=Selecció de futbol|{{#if:|]] | Sagrario Serrano |
| — | [[Fitxer:Flag placeholder.svg|23x15px| |alt=|link=Selecció de futbol|{{#if:|]] | Soledad García |
| — | [[Fitxer:Flag placeholder.svg|23x15px| |alt=|link=Selecció de futbol|{{#if:|]] | Inés de Carreras |
| — | [[Fitxer:Flag placeholder.svg|23x15px| |alt=|link=Selecció de futbol|{{#if:|]] | Anna Codina |

### Cos tècnic 1990-91

* Entrenador: Luis de la Pena

## Partits

Victòria Empat Derrota

### Lliga

Fase Prèvia Grup 3
Fase Final

### Copa de la Reina

El Club Femení Barcelona va quedar exempt de jugar els quarts de final.

## Referències

* ↑ Tomás Belenguer, Manuel. Barça femení. Història des dels orígens fins al triplet. Barcelona: Base, Desembre 2021, p. 102-103 i 113-116. ISBN 978-84-19007-00-1.
* ↑ Tomás Belenguer, Manuel. Barça femení. Història des dels orígens fins al triplet. Barcelona: Base, Desembre 2021, p. 116. ISBN 978-84-19007-00-1.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 Tomás Belenguer, Manuel. Barça femení. Història des dels orígens fins al triplet. Barcelona: Base, Desembre 2021, p. 389. ISBN 978-84-19007-00-1.
# Tawhid

El tawhid (àrab: توحيد, tawḥīd, literalment ‘unitat [de Déu]’, ‘unicitat [de Déu]’) és un concepte central de l'islam que defineix el monoteisme estricte d'aquesta religió. Aquest concepte sosté que Déu és Un (Wàhid, la idea d'unitat) i Únic (Àhad, la idea d'unicitat). Per als musulmans, la totalitat de l'ensenyament del profeta Muhàmmad es basa en aquest principi. El tawhid constitueix l'article de fe més important de l'islam: la primera part de la xahada (el primer pilar de l'islam) és una declaració de la creença en la unicitat de Déu.
L'Alcorà afirma l'existència d'una veritat única i absoluta que transcendeix el món: un ésser únic i indivisible, que és independent de tota la creació. La indivisibilitat de Déu implica la indivisibilitat de la seva sobirania, la qual cosa, al seu torn, condueix a la noció d'un univers just, moral i coherent. De la mateixa manera, l'Alcorà rebutja la dualitat de Déu argumentant que tant el bé com el mal són un acte creatiu Seu i afirmant que les forces del mal no tenen poder per crear. Donar atributs divins a una entitat creada és l'únic pecat imperdonable mencionat en l'Alcorà.
Els erudits islàmics han interpretat diferentment aquest concepte al llarg de la història. Així, la història intel·lectual islàmica pot entendre's com un desenvolupament gradual de com les successives generacions de creients han entès el significat i les conseqüències de professar la Unitat de Déu: la teologia islàmica, la jurisprudència, la filosofia, el sufisme i, en certa manera, la comprensió islàmica de les ciències naturals, han tractat d'explicar a diferents nivells el principi del tawhid.

## Vegeu també

* Aqida
# Taxa (desambiguació)

«Taxa» té aquests significats:
# Sycodorus hystrix

Sycodorus hystrix és una espècie d'esponja calcària, marina i amb espícules formades per carbonat de calci. L'esponja és l'única espècie del gènere Sycodorus, de la família Grantiidae. El nom científic de l'espècie va ser publicat per primera vegada el 1870 per Ernst Haeckel.

## Referències

* ↑ Van Soest, R.W.M.; Boury-Esnault, N.; Hooper, J.N.A.; Rützler, K.; de Voogd, N.J.; Alvarez, B.; Hajdu, E.; Pisera, A.B.; Manconi, R.; Schönberg, C.; Klautau, M.; Kelly, M.; Vacelet, J.; Dohrmann, M.; Díaz, M.-C.; Cárdenas, P.; Carballo, J.L.; Ríos, P.; Downey, R.; Morrow, C.C. (2021). World Porifera Database. Sycodorus hystrix Haeckel, 1870. Accessed through: World Register of Marine Species at: http://marinespecies.org/aphia.php?p=taxdetails&id=132246 on 2021-04-06
# Tettau (Brandenburg)

Tettau (baix sòrab: Tejow) és una ciutat alemanya que pertany a l'estat de Brandenburg. Forma part de l'Amt Ortrand. Limita amb Lauchhammer al nord, a l'est amb Ruhland i Frauendorf, al sud amb Lindenau i Ortrand i a l'oest amb Scharaden (districte d'Elbe-Elster).

## Demografia

Població de Tettau de 1875 a 2007 :
| Any | Població | Any | Població | Any | Població | Any | Població | Any | Població | Any | Població | Any | Població | Any | Població |
| 1875 | 300 | 1933 | 506 | 1964 | 873 | 1989 | 2787 | 1993 | 1014 | 1997 | 973 | 2001 | 917 | 2005 | 881 |
| 1890 | 340 | 1939 | 589 | 1971 | 980 | 1990 | 1885 | 1994 | 996 | 1998 | 972 | 2002 | 915 | 2006 | 857 |
| 1910 | 400 | 1946 | 678 | 1981 | 2908 | 1991 | 1847 | 1995 | 1001 | 1999 | 946 | 2003 | 902 | 2007 | 841 |
| 1925 | 436 | 1950 | 765 | 1985 | 2879 | 1992 | 1839 | 1996 | 995 | 2000 | 932 | 2004 | 892 |
# Tchitundo-Hulu

Tchitundo-Hulu (també Tchitundulo) és un morro granític situat al municipi de Virei, 137 km a l'est de Namibe, a la província de Namibe, a Angola.
El lloc és conegut per les pintures rupestres de Morro Sagrado dos Mucuísses, un dels conjunts rupestres de la Prehistòria existents a Angola, on hi abunden representacions d'animals i dibuixos esquematitzats
El jaciment arqueològic de Tchitundo-Hulu té una edat de més de quatre mil anys i és el punt de partida de les arts rupestres d'Àfrica que tenen el seu inici a la província de Namibe.
A pesar de la rellevància del lloc, els gravats estan en perill de desaparició, per l'erosió, per accions tèrmiques de la capa superficial de la roca que posteriorment es fragmenta. Els gravats principals es troben al gran turó de granit que dona accés a l'anomenada "Casa Maior", que s'obre sobre un penya-segat amb forma d'amfiteatre.
Els gravats i pintures són datades del paleolític i Neolític i atribuïdes a pobles que habitaven el lloc, abans de l'arribada dels bantu.

## Referències

* 1 2 3 ANGOP. «Descobertas 11 novas estações rupestres no Namibe», 08-01-2011.
* ↑ Tchitundo-Hulo, redeangola
* ↑ Henri Breuil e António Almeida. Das gravuras e das pinturas rupestres do deserto de Moçâmedes(Angola) in Estudos sobre Pré-História do Ultramar português, 2.º vol.. Lisboa: Junta de Investigações do Ultramar, 1964.
* ↑ Pintura de Tchitundu-Hulu, Namibe, Angola

## Enllaços externs

* Tchitundu-Hulu Rock Art | Tchitundu-Hulu art rupestre / Rina Sherman, DV, 33 min, 2014, Version Française & English version, Art in Africa | Art en Afrique Arxivat 2018-01-19 a Wayback Machine.
# Publici Cert

Publici Cert (en llatí Publicius Certus) era un advocat i magistrat romà.
Va ser l'acusador del jove Helvidi, que Domicià va fer executar injustament. Per aquesta acusació va rebre el càrrec de prefecte de l'erari i se li va prometre el consolat, però a la mort del tirà va ser acusat per Plini el Jove al senat l'any 96 per les falses acusacions fetes contra Helvidi.
Nerva no va permetre al senat jutjar a Publici, però Plini va aconseguir la seva destitució com a prefecte de l'erari i amb això va perdre el dret al consolat. El relat de la seva destitució, que es va publicar posteriorment, el va explicar Plini en una carta a Ummidi Quadrat. Publici va morir pocs dies després del judici al senat, i alguns van suposar que la seva mort s'havia produït per la por a ser condemnat.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 600.
# Medovarce

Medovarce és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1156.
# Ostrá Lúka

Ostrá Lúka és un poble i municipi d'Eslovàquia a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1332.
# Annenfleet

L'Annenfleet és un canal que connecta el Dove Elbe amb la xarxa de canals de desguàs del barri de Neuallermöhe a l'estat d'Hamburg. Al contrari dels weterings del Marschlande a la plana al·luvial de la confluència de l'Elba i del Bille, que daten del segle xiii, els canals d'Allermöhe daten del segle XX quan va alçar-se el terra per a construir un barri nou.
Des del Dove Elba aporta l'aigua que serveix per a refrescar els canals de Neuallermöhe, per un sistema automatitzat de 16 recloses de desguàs. No es pas navegable, tret per a canoes i altres petites embarcacions esportives.

## Efluents

* Allermöher Sammelgraben
* Allermöher Randfleet
* Fährbuernfleet
* Allermöher Bahnfleet
# Nicolas Froment

Nicolas Froment (cap a 1435, Usès – cap a 1486, Avinyó) és un pintor francès l'origen del qual és debatut. Podria ser oriünd d'Usés, a la França meridional, però segons altres hipòtesis el seu origen podria trobar-se a la Picardia. La seva primera obra documentada és la Resurrecció de Llàtzer, datada el 1461 i conservada als Uffizi de Florència. Va ser realitzada als Països Baixos. Posteriorment es va establir a Avinyó on apareix documentat el 1468. L'última menció de Froment en la documentació és de 1483 i es creu que devia morir poc després.
Va treballar al servei del rei Renat d'Anjou per al qual va pintar la seva obra mestra, el tríptic de l'esbarzer ardent (1475-1476), conservat a la catedral de Sant Salvador d'Ais de Provença. En aquesta mateixa catedral es conserva una altra obra que també li és atribuïdaː la taula de Sant Mitre.
Se li atribueix així mateix el Diptic Matheron conservat al Museu del Louvre, el qual conté un retrat del rei Renat d'Anjou.
El seu estil resulta clarament influït per la pintura flamenca i és un bon testimoni de la penetració d'aquesta a l'Europa meridional. també representada per altres obres com el tríptic de l'Anunciació d'Ais o les pintures d'Enguerrand Charonton.

## Referències

* ↑ Michel LACLOTTE, Dominique THIEBAUTː L'école d'Avignon. Parísː Flammarion, 1985. ISBN 2080120166
* ↑ Françoise ROBINː La cour d'Anjou-Provence. La vie artistique sous le règne de René. Parísː Picard, 1985. ISBN 2708401270
# Nicholls (Geòrgia)

Nicholls és una població del Comtat de Coffee a l'estat de Geòrgia (Estats Units d'Amèrica).

## Demografia

Segons el cens del 2000, Nicholls tenia 1.008 habitants, 406 habitatges, i 278 famílies. La densitat de població era de 249,5 habitants/km².
Dels 406 habitatges en un 31% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42,4% hi vivien parelles casades, en un 21,7% dones solteres, i en un 31,3% no eren unitats familiars. En el 28,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,02.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,5% tenia menys de 18 anys, un 9,6% entre 18 i 24, un 26,7% entre 25 i 44, un 21,9% de 45 a 60 i un 13,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.750 $ i la renda mediana per família de 24.479 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.990 $ mentre que les dones 18.750 $. La renda per capita de la població era de 10.592 $. Entorn del 24,5% de les famílies i el 30% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Nicholls». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Nicholls». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Nashville (Geòrgia)

Nashville és una població dels Estats Units a l'estat de Geòrgia. Segons el cens del 2000 tenia 4.697 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Nashville tenia 4.697 habitants, 1.864 habitatges, i 1.213 famílies. La densitat de població era de 390,8 habitants/km².
Dels 1.864 habitatges en un 31,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,2% hi vivien parelles casades, en un 16,5% dones solteres, i en un 34,9% no eren unitats familiars. En el 30,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,2% tenia menys de 18 anys, un 8,3% entre 18 i 24, un 27,5% entre 25 i 44, un 21,6% de 45 a 60 i un 15,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.228 $ i la renda mediana per família de 33.320 $. Els homes tenien una renda mediana de 22.725 $ mentre que les dones 19.533 $. La renda per capita de la població era de 15.007 $. Entorn del 20,6% de les famílies i el 25,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Nashville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Nashville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.