OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Percy Spencer

Percy LeBaron Spencer (9 de juliol de 1894 - 8 de setembre de 1970) va ser un enginyer i inventor nord-americà. És conegut com l'inventor del forn microones.
Spencer va néixer a Howland a l'estat de Maine. El seu pare va morir el 1897, i la seva mare li va deixar poc temps després. Va viure amb la seva tia i el seu oncle. Mai es va graduar de l'escola primària, però es va posar a treballar en un molí com a aprenent als dotze anys, abans d'allistar-se a la Marina dels EUA el 1912 per aprendre telegrafia sense fils. Es va incorporar a la companyia Raytheon en la dècada de 1920.
El 1941, Raytheon produïa uns disset magnetrons per dia. Servien per generar els senyals de radi de microones, que són el mecanisme principal del radar. Mentre treballava allí, Spencer va desenvolupar un mètode de fabricació més eficient. Les seves millores van contribuir a augmentar la producció del magnetró a 2.600 exemplars per dia. Pel seu treball va ser guardonat amb el Premi al Servei Públic Distingit per la Marina dels EUA.
El 1945, estant parat davant d'un magnetró en funcionament, una barra de xocolata se li va fondre a la butxaca. A continuació, va provar amb crispetes de blat de moro (segurament pujant la potència i la posició de la irradiació). Quan hi va posar un ou cru va exploter a la cara d'un col·lega. El desenvolupament del forn microones va sorgir a partir d'aquestes observacions, i el 1947 Raytheon va vendre un primer forn comercial, que era encara gegàntic, gairebé dos metres, pesaven més de tres-cents quilos i costaven cinc mil dòlars! Va trigar fins al 25 octubre 1966 quan va sortir el primer model domèstic.
Va esdevenir vicepresident i un membre d'alt rang del Consell d'Administració de Raytheon. Va documentar 300 patents durant la seva carrera a l'empresa; se li va posar el seu nom a un edifici.
Spencer es va casar i va tenir tres fills, James, John i George.

## Referències

* ↑ «Percy Spencer» (en anglès). Atomic Heritage Foundation. [Consulta: 27 maig 2022].
* 1 2 «Inventors Hall of Fame». [Consulta: 30 novembre 2012].
* 1 2 3 Pitzke, Marc «Mikrowelle: Percy Spencers Zufalls-Entdeckung im US-Militär-Labor» (en alemany). Der Spiegel, 23-01-2015. ISSN: 2195-1349.
* ↑ «Inventor of Microwave Oven». [Consulta: 30 novembre 2012].
* ↑ «Cuinar al microones». Bonpreu - Esclat, 08-11-2019. [Consulta: 27 maig 2022].
* ↑ Carmaniu i Mainadé, Xavier «La xocolatina de l’enginyer». El Periódico, 24-10-2021 [Consulta: 27 maig 2022].
# Peribáñez y el Comendador de Ocaña

Peribáñez y el Comendador de Ocaña és una obra de teatre de Lope de Vega.

## Argument

El comendador s'enamora de la jove dona de Peribáñez i vol aprofitar el seu càrrec per seduir-la. Ella es nega a tenir-hi relacions i ell vol utilitzar la proximitat de la seva cosina, Inés, a qui emparella amb un noble al seu servei, per tornar-ho a intentar. Mentrestant, envia Peribáñez a la guerra per tenir el camí lliure. Aquest, però, torna en secret a casa seva just a temps per salvar la seva esposa, Casilda, dels intents de violació del Comendador, a qui assassina. També mata els dos còmplices, ple de gelosia. La notícia de les morts arriba a oïdes del rei, el qual convoca Peribáñez per jutjar-lo. Quan sent la seva versió de la història, no solament l'indulta sinó que li fa diversos regals.

## Anàlisi

La peça s'emmarca en la mateixa temàtica que la cèlebre Fuenteovejuna: l'honor marital d'un home del poble es veu amenaçat per l'abús de poder dels senyors. La conducta correcta dels afectats acaba en un final feliç malgrat la diferència de classe. Com en altres peces de l'època, s'intercalen peces líriques per variar la mètrica del conjunt, com per exemple la cançó del casament. Tota l'acció té lloc en tres actes i divuit quadres o escenes. El tema central de l'honor és propi del barroc, període al qual pertany aquesta obra.

## Referències

* ↑ Aub, Max (1966). Manual de historia de la literatura española. Madrid, Akal Editor.
* ↑ Ignacio Arellano, Historia del teatro español del siglo XVII, Madrid, Cátedra, 2005
# Pericarpi

El pericarpi és la part del fruit que és al voltant de la llavor. Aquesta envolta s'anomena genèricament angiocarp i dels fruits que en posseeixen angiocàrpics. S'origina després de la fecundació a partir de la paret de l'ovari del pistil i la seva funció principal és la de protegir la llavor.

## Variants

En fruits com les glans d'alzines i roures el pericarpi esdevé sec i dur, en el cas de les baies i drupes el pericarpi forma el teixit comestible que hi ha al voltant de la llavor. En el cas de les infructescències hi ha altres teixits diferents del fruit que es desenvolupen com a part comestible, com en el cas de la maduixa on és el receptacle de la flor.

## Capes

El pericarpi està format típicament de tres capes diferents:
* Epicarpi o exocarpi: capa exterior que és la pell dels fruits
* Mesocarpi: capa intermèdia, sovint carnosa
* Endocarpi: capa interna que pot ser membranosa o gruixuda i dura.
# Perica Ognjenović

Perica Ognjenović (Smederevska Palanka, 24 de febrer de 1977) és un futbolista serbi, que ocupa la posició de davanter.

## Trajectòria

Comença a destacar al club local del Mladost Smederevska Palanka, on arriba al primer equip la temporada 92/93. La seua progressió en aquest club de la tercera divisió iugoslava va cridar l'atenció de l'Estrella Roja de Belgrad, que el fitxa a l'estiu de 1994. Al club capitalí continua progressant i mostrant-se com una promesa del futbol serbi, debutant amb la selecció.
Al gener del 1999 fitxa pel Reial Madrid, per 5 milions de marcs alemanys. No acaba de triomfar al club espanyol. En dos anys i mig, només juga una trentena de partits en totes les competicions. A les postres, surt del Reial Madrid a l'estiu del 2001.
Roman sense club, tot entrenant a soles, fins que el gener de 2002 passa una prova del 1. FC Kaiserslautern per militar fins al final de temporada. El seu equip és seté de la Bundesliga, però el serbi només disputa dos partits.
Comença el 2003 al Dalian Shide xinés, a petició de l'entrenador Milorad Kosanović, amb qui ja havia treballat a l'Estrella Roja. Al novembre del 2003 recala al Dinamo Kyiv i al gener del 2005 a l'Angers SCO, de la Ligue 2 francesa.
Al maig del 2006 hi retorna al continent asiàtic per incorporar-se al conjunt malaisi del Selangor FA. Entre 2006 i 2009 hi milita a la lliga de Grècia, primer a l'Ergotelis FC i després al Kallithea FC. El juliol del 2009 hi retorna al seu país per jugar amb la FK Jagodina.

## Selecció

Ognjenović ha estat internacional amb la selecció iugoslava en vuit ocasions. Hi va participar en el Mundial de França de 1998.

## Referències

* ↑ Deponovanim potpisom iz Beograda Perica Ognjenović konačno postao član madridskog Reala Arxivat 2012-10-13 a Wayback Machine.; Glas Javnosti, 14 gener 1999
* ↑ Oprostiću Realu svaki dolar; Blic, 21 gener 2002
* ↑ Ognjenovic back in the big time; UEFA.com, 21 novembre 2003
* ↑ Perica Ognjenović u Maleziji; B92, 5 maig 2006
* ↑ Ognjenović u Jagodini; B92, 29 juliol 2009
* ↑ Perica Ognjenović novi igrač FK Jagodina; Jagodina's official website, 29 juliol 2009
# Mary Midgley

Mary Beatrice Scrutton, coneguda com a Mary Midgley (Londres, 13 de setembre de 1919 - Newcastle upon Tyne, 10 d'octubre de 2018), va ser una filòsofa anglesa especialista en ètica.

## Biografia

Va ser sènior lecturer en Filosofia a la Universitat de Newcastle upon Tyne i és coneguda pel seu treball en ciència, ètica i drets dels animals. L'any 1938 va ingressar al Somerville Collage Oxford on va coincidir amb altres dones filòsofes com Iris Murdoch, Elizabeth Anscombe i Philippa Foot. Se la coneix principalment per la seva posició crítica contra el cientifisme, la fe cega en la ciència com a estratègia única per a respondre qualsevol pregunta.
Va escriure el seu primer llibre, Beast And Man (1978), quan tenia més de cinquanta anys. Des de llavors va escriure més de quinze llibres, entre altres Animals And Why They Matter (1983), Wickedness (1984), The Ethical Primat (1994), Evolution as a Religion (1985), i Science as Salvation (1992). Va ser investida doctor honoris causa per les universitats de Durham i Newcastle. La seva autobiografia, The Owl of Minerva, es va publicar en 2005.

## Publicacions

* Beast And Man: The Roots of Human Nature. Routledge, 1978; revised edition 1995. ISBN 0-415-28987-4
* Heart and Mind: The Varieties of Moral Experience. Routledge, 1981. ISBN 0-415-30449-0
* Animals And Why They Matter: A Journey Around the Species Barrier. University of Geòrgia Press, 1983. ISBN 0-8203-2041-2
* Wickedness: A philosophical Essay. Routledge, 1984. ISBN 0-415-25398-5
* with Judith Hughes. Women's Choices: Philosophical Problems Facing Feminism. Weidenfeld and Nicolson, 1983. ISBN 0-312-88791-4
* Evolution as a Religion: Strange Hopes and Stranger Fears. Routledge, 1985; reprinted with new introduction 2002. ISBN 0-415-27832-5 This is dedicated "to the memory of Charles Darwin who never said these things."
* Can't We Make Moral Judgements?. Bristol Press, 1989. ISBN 1-85399-166-X
* Wisdom, Information and Wonder: What Is Knowledge For?. Routledge, 1989. ISBN 0-415-02830-2
* Science As Salvation: A Modern Myth and Its Meaning. Routledge, 1992. ISBN 0-415-10773-3 (also available here as a Gifford Lectures sèries)
* The Ethical Primat: Humans, Freedom and Morality. Routledge, 1994. ISBN 0-415-13224-X
* Utopias, Dolphins and Computers: Problems of Philosophical Plumbing. Routledge, 1996. ISBN 0-415-13378-5
* Science And Poetry. Routledge, 2001. ISBN 0-415-27632-2
* Myths We Live By. Routledge, 2003. ISBN 0-415-34077-2
* The Owl of Minerva: A Memoir. Routledge, 2005. ISBN 0-415-36788-3 (Midgley's autobiography)
* editor. Earthy Realism: The Meaning of Gaia. Imprint Academic, 2007. ISBN 1-84540-080-1
* The Solitary Self: Darwin and the Selfish Gene. Acumen, 2010. ISBN 978-1-84465-253-2
* Llauri you an Illusion?. Acumen, 2014. ISBN 978-1844657926
* What Is Philosophy for?. Bloomsbury Academic, 2018.

## Referències

* ↑ Mary Midgley (1919-2018).
* 1 2 3 Hernández Borges, María Rosario. «Mary Midgley (1919)» (en castellà). Filosofía ULL, 31-03-2018. [Consulta: 4 octubre 2022].

## Enllaços externs

* Science in the 20th Century, 5 November 1998, BBC Radi program In Our Time
# Mary Manley

Mary de la Riviere Manley, més coneguda com a Mary Manley, (Jersey, Illes del Canal, 7 d'abril de 1663 - Londres, 11 de juliol de 1724) fou una novel·lista, dramaturga i escriptora britànica. Va aconseguir notorietat per presentar escàndols polítics en forma de romanç. La seva obra Secret Memoirs...of Several Persons of Quality (1709) va ser una crònica que tractava d'exposar els vicis privats dels ministres Whig. Després de la seva publicació, va ser arrestada per difamació però va quedar finalment absolta.

## Notes

* ↑ Algunes fonts apunten que va néixer l'any 1672.

## Referències

* ↑ «Brooklyn Museum: Mary Manley». [Consulta: 6 març 2018].
* ↑ «Mary de la Riviere Manley - British author» (en anglès). Encyclopedia Britannica.
# Penediment

El penediment és l'emoció que se sent quan un voldria haver pres una decisió diferent de la presa perquè les conseqüències no han estat favorables.
El penediment té relació amb l'oportunitat percebuda. La intensitat varia amb el temps després de la decisió en relació a l'acció envers la inacció, i en relació a l'autocontrol a una edat determinada. Es creu que l'autorecriminació que sol acompanyar el penediment esperona l'acció correctiva i l'adaptació.
En les societats occidentals els adults solen penedir-se en gran manera de les tries que han fet en relació a l'educació.
A finals de la dècada de 1990 el penediment fou definit com "l'emoció negativa predicada d'una inferència contrafactual, autoenfocada i projectiva". Una altra definició és "un estat emocional aversiu suscitat per una discrepància entre els resultats de les accions triades envers de les no triades".

## Referències

* ↑ Zeelenberg M, Pieters R. A theory of regret regulation 1.0. J Consum Psychol. 2007;17(1):3–18.
# Mellanox Technologies

Mellanox és una empresa d’equipament de telecomunicacions i centres de dades fundada el 1999 per exdirectius israelians d'Intel i Galileo Technology. El 2019, la nord-americana Nvidia la va comprar per 6.900 milions de dòlars. La companyia també és coneguda per promoure la contractació d’enginyers palestins a través de subcontractes. Va ser fundada el març de 1999 com a fabricant de circuits integrats (xips), per Eyal Waldman i d'altres exdirectius israelians, a la ciutat israeliana de Yokneam Il·lit.

## Referències

* ↑ Solanas Alfaro, Paula. «4.Mellanox, un gegant de les dades». A: Ara. 9 milions d’habitants i 4.000 ‘start-ups’. Ara, 25 d'abril de 2021, p. 33.
* ↑ Solomon, Shoshanna. «When a startup gets big, the environment gets rougher, says Mellanox CEO» (en anglès americà). The Times of Israel, 26-12-2017. [Consulta: 25 abril 2021].
* ↑ «Mellanox to launch startup accelerator» (en anglès). Globes (Israel Business News), 26-12-2017 [Consulta: 25 abril 2021].
# Melkweg

Melkweg és un dels més famosos centres culturals d'Amsterdam, Països Baixos, es troba al carrer Lijnbaansgracht 234a i són representades cinc disciplines artístiques: música/dansa, teatre, mostres cinematogràfiques, fotografia, i exposicions d'art. Està composts de petites sales de fàcil accés on pretén donar la sensació de connexió entre totes les disciplines artístiques representades.
L'Edifici es comprés per dues plantes, la planta baixa on es pot trobar el The Max un espai diàfan multidisciplinal amb capacitat per 1,000 persones, el Oude Zaal utilitzat principalment per concerts amb capacitat per 1,500 persones, una galeria de fotografia i un Cafè-Restaurant, a la primera planta es pot trobar un cinema amb 90 seients, i el Theaterzaal un teatre de 140 seients, un vestíbul i el Tearoom un espai de trobada i discursiu.

## Història

El Melkweg, és gestionat per una organització no lucrativa fundada el 1970 per un grup de teatre neerlandès que va descobrir aquesta antiga fàbrica de llet, d'on prové el seu nom (traducció de l'neerlandès: via de llet o via làctia), completament abandonada al centre d'Amsterdam. Després d'una petita inversió es va adequació l'espai, i varen començar els assajos i les actuacions durant el període estiuenc, transformant la fàbrica en un punt de trobada per milers de ciutadans.
Durant els anys 70, el Melkweg es va establir com a referent ampliant el seu contingut cultural i artístic, oferint espais per l'experimentació de noves expressions artístiques en música, teatre, cinema i dansa.

## Enllaços externs

* Melkweg (official website)
# Mas Romegats

Mas Romegats és una masia de Sant Sadurní d'Osormort (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta rectangular, coberta a dues vessants amb el carener perpendicular a la façana, situada a ponent. Consta de planta baixa i golfes. La façana presenta un portal rectangular i finestres laterals emmarcats per totxo i dues obertures a les golfes, emmarcades per pedra (gres vermell) com la resta de façanes llevat la posterior. El voladís de la teulada, recobert per llates, és més allargat al sector de la façana. A la cara nord s'obre una finestra, element que es repeteix a la cara sud. A llevant hi ha dos portals rectangulars amb dues finestres centrals a la planta i dues petites obertures a les golfes. En aquest sector s'hi adossa un mur que forma un clos tancat (de pedra unida amb morter) amb un cobert central, format només per planta i dues vessants. S'hi veuen dues xemeneies que malgrat les dimensions reduïdes de l'habitacle ens fan pensar dos habitatges.

## Història

Casa de peons situada al peu de la carretera de Vic a Sant Hilari amb la funció d'ésser l'habitatge dels peons que es cuidaven de la conservació de la carretera. La carretera de Vic a Sant Hilari fou construïda l'any 1877 i aquesta caseta es degué construir més tard i respon a la mateixa tipologia d'altres casetes construïdes al peu de la carretera d'Osona.

## Referències

* 1 2 «Mas Romegats». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2017].
# Pere Prat i Ubach

Pere Prat i Ubach (Terrassa, 1892 - Barcelona, 1969) fou un dibuixant i il·lustrador gràfic català. A principis del segle xx va col·laborar amb revistes com L'Esquella de la Torratxa, La Piula o En Patufet. Va col·laborar també amb revistes espanyoles i parisenques.>

## Referències

* ↑ Soldevilla, Joan Manuel. Psicalíptics. Erotisme i transgressió a les revistes il·lustrades del principi del s.XX. 2004. Sabadell: Museu d'Art de Sabadell, Juliol 2004, p. 151. ISBN 84-87221-83-1 [Consulta: 12 desembre 2016].
* ↑ «Pere Prat i Ubach». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Castillo, Montserrat. Grans Il·lustradors Catalans del Llibre per a Infants (1905-1939). Biblioteca de Catalunya, 1997, p. 299. ISBN 978-84-489-0343-5 [Consulta: 12 desembre 2016].
# Pic de les Capceres d'Estany Roi

* No s'ha de confondre amb Pic del Cap d'Estany Roi.
El Pic de les Capceres d'Estany Roi, és una muntanya que es troba en el límit dels termes municipals de la Vall de Boí i de Vilaller, a l'Alta Ribagorça; està situada en el límit del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici i la seva zona perifèrica.
El pic, de 2.584,9 metres d'altitud, es troba en la cresta que separa l'occidental Vall de Barravés de l'oriental Vall de Llubriqueto. Està situat al nord-nord-oest de la Collada de Fenerui i al sud-est del Pic del Cap d'Estany Roi.

## Rutes

* Vall de Llubriqueto: Des del Pla de la Cabana, seguint per la Pleta del Pi, el Barranc d'Estany Roi, l'Estany Roi i la Collada de Fenerui.
* Vall de Barravés: Des del Pantà de Baserca pel Barranc de Fenerui i la Collada de Fenerui.

## Referències

* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Petrucci

Petrucci és el nom dels següents personatges:
* Alfonso Petrucci (1491-1517) bisbe i cardenal italià
* John Petrucci (nascut el 1967). Guitarrista nord-americà conegut per ser el fundador del grup de rock progressiu Dream Theater.
* Loretto Petrucci (1929–2016). Ciclista italià, professional entre 1949 i 1960.
* Ottaviano Petrucci (1466–1539). Impressor italià, conegut per ser el primer gran editor de música polifònica.
# Micromàltids

Els micromàltids (Micromalthidae) son una família de coleòpter primitius del subordre dels arcostemats. Només es coneixen tres espècies fòssils, i una d'actual, nativa l'est dels Estats Units.

## Taxonomia

* Micromalthus debilis LeConte, 1878
* † Micromalthus eocenicus Perkovsky, 2016
* † Micromalthus priabonicus Kirejtshuk et al., 2010
* † Cretomalthus acracrowsonorum Kirejtshuk and Azar, 2008

## Referències

* ↑ Arnett, R. H. Jr. & Thomas, M. C. (2001). American Beetles. CRC Press, cap. 2
* ↑ Slipinski S.A., Leschen R.A.B., Lawrence J.F. 2011. Order Coleoptera Linnaeus, 1758. In: Zhang Z.-Q. (ed.) Animal biodiversity: An outline of higher-level classification and survey of taxonomic richness. Zootaxa 3148: 203–208, 2011
* 1 2 «Fossilworks, Micromalthus». Arxivat de l'original el 2017-10-26. [Consulta: 26 octubre 2017].
* ↑ «Fossilworks, Cretomalthus acracrowsonorum». Arxivat de l'original el 2017-10-26. [Consulta: 26 octubre 2017].
# Pierre Joseph Chardigny d'Aix

Pierre Joseph Chardigny (Ais de Provença, 1794 – 1866) va ser un escultor francès i dissenyador de medalles. El seu pare, Barthélémy-François Chardigny, era escultor. Va aprendre escultura de François Joseph Bosio.
Va dissenyar moltes escultures, algunes de les quals formen part de col·leccions permanents del Metropolitan Museum of Art, el Princeton University Art Museum, el Château de Pau, i el Musée Baró-Martin. Chardigny va suggerir el disseny d'una estàtua de 100 peus de William Shakespeare a Londres, on els visitants podrien entrar, però la proposta fou refusada i se'l va acusar de voler deshumanitzar l'escriptor.
Entre molts altres, va fer el Monument a Ferran VII instal·lat al Pla de Palau el 1831, i que tan sols va romandre-hi quatre anys, ja que va ser destruït en les revoltes populars del 1835.

## Referències

* 1 2 3 Parrocel, Étienne. Annales de la peinture: discours et fragments. Marseille: En vent chez l'auteur, 1867, p. 205–215. OCLC 222894854.
* 1 2 Rondot, Natalis. Les médailleurs et les graveurs de monnaies, jetons et médailles en France. París: E. Leroux, 1904, p. 380. OCLC 12647300.
* ↑ «Bust of the Marquis de Lafayette». [Consulta: 4 desembre 2016].
* ↑ «Pierre Joseph Chardigny (French, 1794–1866)». Arxivat de l'original el 20 de desembre 2016. [Consulta: 4 desembre 2016].
* ↑ «Pierre Joseph Chardigny». [Consulta: 4 desembre 2016].
* ↑ «Les sculptures.». [Consulta: 4 desembre 2016].
* ↑ Thomas, Julia. Shakespeare's shrine : the Bard's birthplace and the invention of Stratford-upon-Avon. Philadelphia, Pennsylvania: University of Pennsylvania Press, 2012, p. 32. ISBN 9780812244236. OCLC 768792996.
* ↑ Lecea et al., 2009, p. 47-48.

## Bibliografia

* Lecea, Ignasi de; Fabre, Jaume; Grandas, Carme; Huertas, Josep M.; Remesar, Antoni; Sobrequés, Jaume Art públic de Barcelona. Barcelona: Ajuntament de Barcelona i Àmbit Serveis Editorials, 2009. ISBN 978-84-96645-08-0.
# Philautus longicrus

Philautus longicrus és una espècie de granota que es troba a Indonèsia, Malàisia i les Filipines.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Diesmos, A., Alcala, A., Brown, R., Afuang, L., Gee, G., Inger, R., Stuebing, R., Das, I., Yambun, P. & Lakim, M. 2004. Philautus longicrus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 8 de gener de 2008.
# Houéville

Houéville és un municipi francès, situat al departament dels Vosges i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 39 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Houéville era de 39 persones. Hi havia 12 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols) i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 21 habitatges, 15 eren l'habitatge principal de la família, 3 eren segones residències i 3 estaven desocupats. Tots els 21 habitatges eren cases. Dels 15 habitatges principals, 12 estaven ocupats pels seus propietaris, 1 estava llogat i ocupat pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 2 en tenien tres, 2 en tenien quatre i 9 en tenien cinc o més. 9 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 7 habitatges hi havia un automòbil i a 7 n'hi havia dos o més.

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 26 persones, 19 eren actives i 7 eren inactives. De les 19 persones actives 15 estaven ocupades (12 homes i 3 dones) i 4 estaven aturades (1 home i 3 dones). De les 7 persones inactives 2 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació de material elèctric i 1 d'una empresa de serveis.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Houéville a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Houéville a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Uperoleia aspera

Uperoleia aspera és una espècie de granota que viu a Austràlia.

## Referències

* Cogger, H., Roberts, D. & Horner, P. 2004. Uperoleia aspera. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 22 d'abril del 2008.