OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Royal Rumble (2010)

Royal Rumble 2010 va ser l'edició número 23 del Royal Rumble, un show de pagament que pertany a la World Wrestling Entertainment. Va celebrar-se el 31 de gener des del Philips Arena, a Atlanta, Geòrgia. Els temes oficials varen ser Martyr No More, de Fozzy, i Hero, de Skillet. Fou l'últim Royal Rumble on va participar l'ECW.

## Resultats

* Dark Match: Gail Kim, Kelly Kelly, Eve & The Bella Twins (Brie & Nikki) derrotaren Maryse, Alicia Fox, Jillian, Katie Lea Burchill & Natalya.
* Christian va derrotar Ezequiel Jackson retenint el Campionat de la ECW amb un "Killswitch".
* The Miz va derrotar MVP retenint el WWE United States Championship amb un "Inside Cradle".
* Sheamus derrotà Randy Orton per descalificació retenint el WWE Championship.
* Mickie James derrotà Michelle McCool guanyant el WWE Women's Championship amb un "Mickie-DDT".
* The Undertaker derrotà Rey Mysterio retenint el WWE World Heavyweight Championship amb un "Last Ride".
* Edge va guanyar la Royal Rumble Match eliminant en últim lloc John Cena.

## Royal Rumble entrades i eliminacions

Vermell ██ Superestrelles de Raw, Blau ██ Superestrelles de Smackdown, i Gris ██ Superestrelles d'ECW.
| Entrades | Entrades | Eliminat per | Eliminat per | Temps |
| 1 | Dolph Ziggler | 2 | CM Punk | 2:29 |
| 2 | Evan Bourne | 1 | CM Punk | 2:26 |
| 3 | CM Punk | 7 | Triple H | 10:04 |
| 4 | JTG | 3 | CM Punk | 0:25 |
| 5 | The Great Khali | 4 | Beth Phoenix | 1:39 |
| 6 | Beth Phoenix | 5 | CM Punk | 1:38 |
| 7 | Zack Ryder | 6 | CM Punk | 0:32 |
| 8 | Triple H | 17 | Shawn Michaels | 17:51 |
| 9 | Drew McIntyre | 16 | Triple H & Michaels | 14:43 |
| 10 | Ted Dibiase | 14 | Shawn Michaels | 12:40 |
| 11 | John Morrison | 15 | Shawn Michaels | 11:37 |
| 12 | Kane | 11 | Triple H | 7:59 |
| 13 | Cody Rhodes | 13 | Shawn Michaels | 7:54 |
| 14 | MVP | 9 | The Miz | 0:07 |
| 15 | Carlito | 12 | Shawn Michaels | 4:34 |
| 16 | The Miz | 8 | MVP | 0:17 |
| 17 | Matt Hardy | 10 | Kane | 0:20 |
| 18 | Shawn Michaels | 27 | Batista | 20:45 |
| 19 | John Cena | 29 | Edge | 22:11 |
| 20 | Shelton Benjamin | 18 | John Cena | 0:55 |
| 21 | Yoshi Tatsu | 19 | John Cena | 0:29 |
| 22 | The Big Show | 21 | R-Truth | 4:04 |
| 23 | Mark Henry | 22 | R-Truth | 2:24 |
| 24 | Chris Masters | 20 | Big Show | 0:29 |
| 25 | R-Truth | 24 | Kofi Kingston | 4:09 |
| 26 | Jack Swagger | 23 | Kofi Kingston | 2:06 |
| 27 | Kofi Kingston | 25 | John Cena | 2:51 |
| 28 | Chris Jericho | 26 | Edge | 2:24 |
| 29 | Edge | - | Guanyador | 7:19 |
| 30 | Batista | 28 | John Cena | 5:24 |
# Royal Racing Club Tournaisien

El Royal Racing Club Tournaisien fou un club de futbol belga de la ciutat de Tournai, Hainaut.

## Història

El club va ser fundat l'any 1908 com a Racing Club Tournaisien, ingressant a la Federació un any més tard amb número de matrícula 36. L'any 1936 li fou atorgat el títol de reial esdevenint Royal Racing Club Tournaisien. La temporada 1955-56 es proclamà campió de copa en derrotar el R.C.S. Verviétois per 2 a 1. Precisament l'any 1955 ascendí per primer cop a segona divisió i la temporada 1958-59 pujà a primera. Descendí en finalitzar la temporada, baixant a la tercera categoria el 1970. L'any 2002 es fusionà amb el seu rival ciutadà, el Royal Union Sportive Tournaisienne, naixent el R.F.C. Tournai.

## Palmarès

* Copa belga de futbol:
** 1955-56
* Tercera divisió belga:
** 1938-39, 1951-52, 1954-55, 1966-67
* Quarta divisió belga:
** 1979, 1996
* Trophée Jules Pappaert:
** 1958, 1967
* Trophée Breitling:
** 1952

## Referències

* ↑ «DICTIONNAIRE DES CLUBS AFFILIES A L'URBSFA DEPUIS 1895». URBSFA i foot 100 asbl. [Consulta: 20 octubre 2013].
* ↑ «Belgian football clubs history». users.skynet.be/pluto. Arxivat de l'original el 2015-11-01. [Consulta: 20 octubre 2013].
* ↑ «1st and 2nd division final tables». RSSSF. [Consulta: 20 octubre 2013].
# Salvajes

Salvajes és una pel·lícula espanyola dirigida per Carlos Molinero i estrenada l'any 2001. Està basada en l'obra de teatre homònima, de José Luis Alonso de Santos.

## Argument

Costa del Mediterrani, avui. Una infermera, Berta (Marisa Paredes), des que va morir la seva germana, s'ocupa de tres salvatges: els seus nebots Guillermo, Raúl i Lucía. Un policia, Eduardo (Imanol Arias), a punt de ser retirat del servei per raons de salut, arriba a la ciutat. Berta i Eduardo s'enamoren però la seva història està amenaçada per la conducta delictiva i salvatge dels tres joves embolicats en el moviment neonazi i el tràfic d'immigrants.

## Repartiment

* Marisa Paredes - Berta
* Imanol Arias - Eduardo
* Manuel Morón - Morís
* Roger Casamajor - Guillermo
* María Isasi - Lucía
* Alberto Ferreiro - Raúl
* Emilio Buale - Omar
* Mario Pardo - Turuta
* Alicia Sánchez

## Premis
### XVI Premis Goya (2001)

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor director novell | Carlos Molinero | Candidat |
| Millor actriu revelació | María Isasi | Candidata |
| Millor guió adaptat | Jorge Juan Martínez, Carlos Molinero Clara Pérez Escrivá i Lola Salvador Maldonado | Guanyadors |

## Referències

* ↑ Carlos Molinero y su filme 'Salvajes' estarán en San Sebastián, El País, 11 d'agost de 2001
* ↑ Salvajes a Fotogramas
* ↑ Salvajes al web dels Goya
# Sandrizets

Els sandrizets o sandrizetes (en llatí sandrizetes) eren una tribu il·lírica de Pannònia a la riba del Dravus, segons diu Plini el Vell. Però en una lectura més atenta del text de Plini es pot llegir també el nom d'andizetes o andizetis (Ἀνδιζήτιοι), que és una tribu que menciona també Estrabó.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Sandrizetes». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 26 gener 2021].
# Sant Carles

«Sant Carles» té aquests significats:
* Sant Carles Borromeo (Arona, Piemont, 1538 – Milà, 1584), arquebisbe de Milà i cardenal, proclamant sant en 1610 i venerat per l'Església catòlica.
* Sant Carles de Peralta, nucli de població i parròquia que depèn del municipi de Santa Eulària des Riu (Eivissa)
* Sant Carles de la Ràpita, municipi català de la comarca del Montsià
* Fortalesa de Sant Carles, fortificació de la ciutat de Palma que defensa la rada de Portopí
* Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Carles, institució cultural pública a València
# Sant Carles de Peralta

Sant Carles de Peralta és un nucli de població tradicional i parròquia que depèn del municipi de Santa Eulària des Riu. És la localitat més septentrional del municipi.
Del poble en depenen una gran quantitat de cases disseminades als camps d'ametllers, garrovers i figueres, com és tradicional al camp de l'illa. El poble va néixer arran de l'església de Sant Carles, començada el 1785, com la majoria d'esglésies rurals eivissenques. Sant Carles va ser un punt de trobada d'intel·lectuals i hippies els anys seixanta i setanta que hi han deixat la seva empremta, donant encara avui un cert encant al poble. A més, hi ha dos dels mercats hippies més coneguts de l'illa: el de les Dàlies i el de Punta Arabí, destacant el primer com el més famós i tradicional. S'hi poden trobar els vestits blancs típics de la moda eivissenca, artesania i bijuteria artesanal. Al poble hi ha també bars, restaurants i algunes botigues. És conegut el bar de Ca n'Anneta, també punt de trobada d'intel·lectuals i hippies anys enrere i actualment molt preat per les seves herbes.
Actualment, Sant Carles de Peralta es divideix en 10 vendes: Morna 1, Morna 2, sa Vorera, Pla des Figueral (on hi ha la platja des Figueral), sa Marina, Atzaró 1, Atzaró 2, Peralta, Cala Mastella i es Canar. Aquesta divisió no correspon a la divisió tradicional anterior a l'aparició del poble com a tal i la parròquia.
Els habitants reben el nom de carlers o carliners.

## Llocs d'interès

* Plana de s'Argentera, antigament amb nou mines de plom.

## Referències

* ↑ «Sant Carles de Peralta». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ http://www.santaeulariadesriu.com/ver.asp?Id=442 Arxivat 2010-07-27 a Wayback Machine.
* ↑ «Sant Carles de Peralta». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Sant Carles de Peralta». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Sant Carles de Peralta». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ http://www.santaeulariadesriu.com/ver.asp?Id=71 Arxivat 2012-02-01 a Wayback Machine.
* ↑ «Sant Carles de Peralta». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Sança de Provença

Sança de Provença (Ais de Provença, 1225 - castell de Berkhamsted, Anglaterra, 1261) fou infanta de Provença.

## Orígens familiars

Filla de Ramon Berenguer V de Provença i de Beatriu de Savoia. Era neta per línia paterna d'Alfons II de Provença i Garsenda de Forcalquier, i per línia materna de Tomàs I de Savoia i Beatriu Margarida de Ginebra. Fou germana de la comtessa Beatriu I de Provença.

## Núpcies i descendents

El 1243 es casa amb Ricard, Comte de Cornualla, fill del rei Joan I d'Anglaterra, convertint-se en la segona esposa d'aquest. D'aquesta unió nasqueren:
* el príncep Ricard de Cornualla (1246)
* el príncep Edmond de Cornualla (1249-1300), comte de Cornualla
Sança morí el 9 de novembre de 1261 al castell de Berkhamsted, Herfordshire.

## Referències

* ↑ Goldstone, Nancy. Four Queens: The Provençal Sisters who ruled Europe. New York: Viking, 2007, p. 217. ISBN 978-0-670-03843-5.
* 1 2 3 4 «Sança de Provença | enciclopedia.cat». [Consulta: 7 setembre 2024].
# Sança de Castella i de Barcelona

Sança de Castella i de Barcelona (v 1130 - 1177), infanta de Castella i reina consort de Navarra (1157-1177).
Filla gran d'Alfons VII de Castella i la seva primera muller, Berenguera de Barcelona.
El 2 de juny de 1153 es casà a Carrión de los Condes, Palència, amb Sanç VI de Navarra. D'aquest matrimoni tingueren 6 fills:
* la infanta Berenguera de Navarra (v 1165-1230), casada el 1191 amb Ricard Cor de Lleó, rei d'Anglaterra
* l'infant Sanç VII de Navarra (1170-1234), rei de Navarra
* la infanta Blanca de Navarra (1177-1229), casada amb Teobald III de Xampanya i mare de Teobald I de Navarra
* l'infant Ferran de Navarra (?-1207)
* l'infant Ramir de Navarra (?-1128), bisbe de Pamplona
* la infanta Constança de Navarra, morta jove
# Santiago Arzamendia Duarte

Santiago Arzamendia Duarte (nascut el 5 de maig de 1998) és un futbolista paraguaià nascut a l'Argentina que juga com a esquerre-posterior pel Cerro Porteño, cedit pel Cadis CF, i per la selecció del Paraguai.

## Carrera de club

Fill de pares paraguaians però nascut a Wanda, a la província argentina de Misiones, Arzamendia va marxar al Paraguai a l'edat de 13 anys, i a ingressar al Cerro Porteño després de passar-hi les proves d'accés. Va fer el seu debut com a sènior per ells durant la campanya 2015.
El 8 de juliol de 2021, Arzamendia va signar un contracte de quatre anys amb el Cadis CF de La Liga. El 7 de juliol de 2023, va renovar contracte fins al 2026, i fou cedit al seu club anterior, el Cerro Porteño, per un any.

## Carrera internacional

Elegible per jugar per l'Argentina o pel Paraguai, Arzamendia va escollir l'últim a finals de setembre de 2018. Va fer el seu debut pel Paraguai el 26 demarç de 2019 en un amistós contra Mèxic, com a titular.

## Referències

* 1 2 3 «Primera» (en castellà). Cerro Porteño. [Consulta: 4 octubre 2018].
* ↑ «Santiago Arzamendia, el futbolista que le dijo que no a la selección argentina y jugará en Paraguay» (en castellà). La Nación, 27-09-2018. Arxivat de l'original el 28 de setembre 2018. [Consulta: 4 octubre 2018].
* ↑ «Santiago Arzamendia, tercer fichaje 21/22» (en castellà). Cadis CF, 08-07-2021. [Consulta: 31 juliol 2021].
* ↑ «Arzamendia renueva y es cedido al Cerro Porteño» (en castellà). Cadis CF, 07-07-2023. [Consulta: 9 juliol 2023].
* ↑ «Mexico v Paraguay game report». ESPN, 26-03-2019.

## Enllaços externs

* Santiago Arzamendia Duarte a National-Football-Teams.com (anglès)
* Santiago Arzamendia Duarte, Fitxa a Soccerway
# Saturn Outlook

El Saturn Outlook és un vehicle tot camí de grandària mitjana (Edmunds.com el considera vehicle multisegment) ubicat per sobre del VUE fabricat per GM a la fàbrica Delta Township, Michigan i venut sota la marca de Saturn; substitueix a l'anterior Relay des del 2007.
Des del seu inici, la seva concepció ha estat motiu d'atenció; per una banda té un aspecte de vehicle utilitari esportiu i per l'altra, de furgoneta, a causa de la capacitat que té -car pot acomodar 8 persones-. Tot i així, les seves vendes en el seu primer any han estat de 34.748 unitats .
Rivals d'aquest són el Mazda CX-9, Toyota Highlander, Honda Pilot i Ford Taurus X.

## Informació general

Fabricat sobre el xassís Lambda que comparteix amb els GMC Acadia i Buick Enclave; com en aquests, disposa de la 3a fila de seients, podent donar espai per a 8 persones (o 7 en funció del que esculli el client); pot elegir-se en tracció davantera o en tracció integral, tant en el paquet XE com l'XR, associades ambdós paquets amb una transmissió automàtica de 6 velocitats.
Dimensions de l'Outlook:
* Batalla (Wheelbase): 3,020 m (118.9 in)
* Llargada (Length): 5,098 m (200.7 in)
* Amplada (Width): 1,986 m (78.2 in)
* Alçada (Height): 1,775 m (69.9 in)
| Equipament | Motor | Potència | Torsió | Transmissió |
| XE | 3.6 L LY7 V6 | 270 hp | 331 N·m | 6-velocitats 6T75 |
| XR | 3.6 L LY7 V6 | 275 hp | 335 N·m | 6-velocitats 6T75 |
La diferència de potència entre les 2 versions rau en el fet que la versió XR té doble escapament; aquesta mateixa afegeix al XE acabaments amb fusta a l'interior, climatitzador dual, volant folrat de pell i barres al sostre entre d'altres.
Encara que pugui semblar que mecànicament sigui escàs, cal esmentar que la versió XE cobreix els 0-60 mph en 8,2 s.

## Seguretat

La NHTSA atorga al Saturn Outlook del 2008 5 estrelles en les proves de xoc frontal (tant passatger com conductor) i xoc lateral (tant davanter com posterior) .

## Informació mediambiental

El Saturn Outlook del 2008 obté uns consums de 24 mpg (9,8 l/100 km) en carretera i 16 mpg (14,7 l/100 km) en ciutat, amb una mitja de 19 mpg (11,4 l/100 km) i unes emissions de 9,6 tones de CO2 anuals. La seva puntuació sobre contaminació (EPA Air Pollution Score, on el 0 és el pitjor i 10 és el millor) és d'un 6 .

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial (anglès)
* Fòrum amb informació del Saturn Outlook Arxivat 2007-12-15 a Wayback Machine. (anglès)
* Saturn Outlook 2008 a Edmunds.com (anglès)
# Sant Miquel d'Orpí

Sant Miquel d'Orpí és una església d'Orpí (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És difícil descriure la tipologia, ja que aquesta estructura incorpora la rectoria i l'antiga edificació romànica de l'ermita de Sant Miquel. Té planta rectangular i l'ingrés en un dels dos costats laterals llargs. La planta deu d'acabar en semicercle corresponent a l'antic absis romànic incorporat al mur. Està coberta amb volta de canó i té capelles laterals. És de pedra, el sostre de teules i té un campanar de torre poligonal (octogonal) que acaba en barana.
L'absis romànic és un petit absis que conserva les arcuacions llombardes i la coberta amb volta de canó, amb arcs torals. A l'interior hi ha pintures d'aquest segle que imiten l'estil romànic. Conserva les arcuacions llombardes i la coberta en volta de canó, amb arcs torals. A l'interior hi ha pintures d'aquest segle que imiten l'estil romànic.

## Història

Es construeix en un lloc ocupat ja d'antic (any 987) aprofitant l'estructura de l'església romànica. En una dovella de l'arc d'entrada hi consta la data de 1653. Fou restaurada el 1875.
La capella és l'església de Sant Miquel d'Orpí. Fou inicialment la capella del castell esmentada des del 1099.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Sant Miquel d'Orpí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
# Sant Miquel d'Òdena

Sant Miquel d'Òdena és una obra del municipi d'Òdena (Anoia) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Capella ubicada al peu de la carretera d'Igualada a Odena, en un pujolet. Ha sigut restaurada. És d'una sola nau amb volta de canó de 12,35m x 6,40m. L'absis està decorat amb les típiques arcuacions i bandes llombardes, amb una finestra. Porta adovellada a la cara de migdia, amb una finestra a cada mur lateral. Murs tant interior com exteriorment construïts a base de carreus tallants en arenosa, amb morter i la coberta, després de la restauració, presenta lloses de pedra a l'absis i a la resta teula àrab segons E. Junyent és del segle xi, però A. Pladevall comenta que fou aixecada al pas del segle xii, en ple romànic, i Joan Bassegoda en el segle xii.

## Història

Segons E. Junyent, la denominació antiga d'aquesta capella era Sant Miquel d'Ullastre, perquè el 1074 va rebre la deixa testamentària de Folc. El 1089 es va jurar sobre l'altar de Sant Miquel d'Òdena, capella situada dins del terme del castell d'Òdena, el testament del difunt Seniofred Adroer.
Durant els segles XVII -XVIII era sufragània de Sant Pere d'Odena i tenia un cementiri propi, però les visites pastorals dels anys 1724 i 1732 informen del mal estat de conservació, especialment de la teulada.
Una tempesta desfermada el juliol de 1935 va destruir un campanar d'espadanya construït pocs anys abans. Va sofrir danys durant la guerra civil i concretament l'any 1936. l'any 1976 van acabar les obres de restauració a càrrec d'un patronat local i sota un projecte de Joan Bassegoda.
El dia 2 d'octubre del 1977 s'inauguraren la restauració i obres d'agençament pel culte.

## Curiositat

Com la major part d'esglésies romàniques de l'Anoia, l'orientació de l'església obeeix a criteris litúrgics però també climatològics. Així l'absis està orientat cap a llevant, vers la sortida del sol i la porta d'accés està situada a migdia per tal de protegir-se dels vents freds del nord i mantenir-se sempre sota la radiació solar durant tot el dia.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Sant Miquel d'Òdena». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 setembre 2015].
* ↑ «Església de Sant Miquel». Pobles de Catalunya. [Consulta: 3 setembre 2015].
* 1 2 3 «ESGLÉSIA ROMÀNICA DE SANT MIQUE». festacatalunya.cat. [Consulta: 3 setembre 2015].
# Sant Miquel d'Herba-savina

Sant Miquel d'Herba-savina és l'església del poble d'Herba-savina, del terme municipal de Conca de Dalt, al Pallars Jussàa l'antic terme d'Hortoneda de la Conca.
Està situada a la part central-occidental del poble; és un dels tres edificis que encara romanen dempeus, tot i que, en aquest cas, és quasi del tot coberta d'heura, cosa que pot provocar el seu ensulsiament quan les arrels de l'heura penetrin a les seves parets.
És un petit edifici d'una sola nau, coberta amb volta de canó i un absis de capçalera quadrada a llevant que s'obre directament sobre la nau. La porta és a ponent, i al centre de l'absis s'obre una finestra de doble esqueixada. El conjunt pertany a una obra rústica d'un moment sense poder concretar de l'edat moderna.
Sant Miquel d'Herba-savina, actualment en desús pel seu abandonament, fou església sufragània de la parròquia de Santa Maria de Pessonada.

## Bibliografia

* GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Sant Miquel d'Os de Balaguer

Sant Miquel d'Os de Balaguer és una església d'Os de Balaguer (Noguera) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És una església amb planta de creu llatina de tres naus i cinc trams amb creuer. Està construïda en pedra, i soportada per pilars amb pilastres adossades. Les cobertes varien en funció del tram, així doncs, la nau central i els braços del creuer estan coberts amb volta de canó amb llunetes, mentre que per exemple, la capella major té volta d'aresta i la sagristia té el sostre pla. Per sobre el creuer s'aixeca una cúpula sobre triangles asfèrics. El cor està situat als peus de la nau, i la torre, a la capçalera, té dos cossos: l'inferior de forma quadrangular i el superior amb forma octogonal.
Destaca la façana principal, molt ben treballada. La porta té un arc mixtilini flanquejat per pilastres i a sobre, una fornícula buida que en el seu temps devia contenir la imatge del sant. Sobre d'aquesta, una obertura circular a manera de rosetó. Completa el detall escultòric de la façana, un gran arc de mig punt que contribueix a donar un aspecte arrodonit a la part superior de la façana.

## Història

Damunt de la porta d'entrada a l'església hi trobem la data de 1753, any en què es degué consagrar. Aquesta església fou realitzada amb l'ajuda de tots els veïns del poble. La seva distribució espacial, la seva decoració i la seva línia constructiva, ens permeten afirmar que en aquell temps, Os de Balaguer devia ésser un poble pròsper. Al llarg del temps s'han anat fent obres per mantenir l'església, especialment després de la Guerra Civil.

## Referències

* 1 2 3 «Sant Miquel d'Os de Balaguer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
# Sayatón

Sayatón és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 | 2006 |
| 194 | 199 | 136 | 129 | 121 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Sant Ismael de Gal·les

Sant Ismael de Gal·les, conegut també amb els noms d'Isfael i Ysmail, (Armòrica? segle vi - Dyfed, Gal·les, segle VI) va un religiós gal·lès d'origen bretó que arribà a ser bisbe de Rhos. Es diu que també va ser príncep d'Armòrica, a l'actual Bretanya. Era fill de Budig ap Cybydan, un nadiu de Cornouaille que arribà a ser entronitzat com a rei d'Armorica, i germà del màrtir Tyfei i del bisbe Eudoggwy de Llandaff. La seva mare podria haver-hi estat Arianwedd, filla de Sant Issel i germana de sant Teilo. A conseqüència de la seva ascendència règia, es va veure obligat a exiliar-se a Dyfed.
En l'actualitat, sant Ismael de Gal·les té dedicades dues esglésies parroquials a Pembrokeshire i Carmarthenshire. És també patró de Camrose, Rosemarket i Uzmaston. A banda, antigament era dita amb el nom de la cicatriu de sant Ismael una vall de la badia de Carmarthen.

## Galeria

* Església de sant Ismael, Pembrokeshire
* Església de sant Ismael, Uzmaston.
* Església de sant Ismael, Camrose

## Referències

* ↑ trans
* ↑ «Ysfael, Osmail» (en anglès). Celtic and Old English Saints. [Consulta: 26 setembre 2016].
* ↑ Les Vides dels Sants britànics, Vol. 3 p. 323 f.
* ↑ La Comissió Reial en els Monuments Antics i Històrics i Construccions dins Gal·les i Monmouthshire.
# Sant Miquel de les Planes

Sant Miquel de les Planes és una edificació que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català de Sant Mateu de Bages (Bages).

## Descripció

Ermita d'estructura regular amb dos cossos (nau i absis). L'estructura de la nau està reforçada per uns tirants que eviten l'esfondrament de la volta. Del romànic primitiu conserva la part de l'absis (planta rectangular) i del presbiteri. La nau de l'absis descansa sobre un repen, que és l'única ornamentació que s'observa. Als peus de la nau hi ha una obertura estreta, en forma d'espitllera, per on rep llum la capella.
Està construïda amb carreus molt ben tallats. Al centre de l'absis, hi ha una capelleta amb la imatge de l'arcàngel. S'aprecia un portal d'arc de mig punt construït amb dovelles, endinsat en la paret del mur i remarcat per un arc que sobresurt. Va construir-se amb les dovelles originàries romàniques, però, més tard, va esser restaurat i actualment les dovelles no encaixen del tot bé. La seva disposició ha sofert moviments.

## Referències

* ↑ «Sant Miquel de les Planes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 setembre 2014].

## Vegeu també

* Llista de monuments de Sant Mateu de Bages