OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Teorema de Borsuk-Ulam

En matemàtiques, el teorema Borsuk-Ulam afirma que qualsevol funció contínua d'una n-esfera a l'espai euclidià de dimensió n fa correspondre algun parell de punts antipodals al mateix punt.
(Dos punts en una esfera s'anomenen antipodals si són exactament en direccions oposades des del centre de l'esfera.)
El cas n = 2 sovint s'il·lustra dient que a qualsevol moment que hi ha sempre un parell de punts antipodals a la superfície de la Terra amb temperatures iguals i pressions baromètriques iguals. Això suposa que la temperatura i la pressió baromètrica varien contínuament.
Stanisław Ulam va ser el primer a conjecturar el teorema i va ser demostrat per Karol Borsuk el 1933.
Hi ha una demostració elemental que el teorema de Borsuk-Ulam implica el Teorema del punt fix de Brouwer.
Una afirmació més forta relativa al teorema Borsuk-Ulam és que totes les funcions que preserven les antípodes
    $f:S^{n}\to S^{n}$
tenen grau senar.

## Corol·laris

* Cap subconjunt de ℝ$^n$ és homeomorf a S$^n$.
* El Teorema de Lusternik-Schnirelmann: Si l'esfera S$^n$ és recoberta per n+1 conjunts oberts, llavors un d'aquests conjunts conté un parell (x, −x) de punts antipodals. (això és equivalent al teorema de Borsuk-Ulam)
* El Teorema de sandvitx de pernil: Per a qualssevol conjunts compactes $A_{1},\ldots ,A_{n}$ en ℝ$^n$ sempre es pot trobar un hiperplà que divideix cadascun d'ells en dos subconjunts de mesura igual.

## Referències

* ↑ Borsuk–Ulam theorem implies the Brouwer fixed point theorem Arxivat 2008-10-13 a Wayback Machine. PDF

## Bibliografia

* Borsuk, Karol «Drei Sätze über die n-dimensionale euklidische Sphäre» (en alemany). Fundamenta Mathematicae, 20, 1933, p. 177-190.
* Matoušek, Jiří. Using the Borsuk–Ulam theorem (en anglès). Berlín: Springer-Verlag, 2003. ISBN 3-540-00362-2.
* Lyusternik, L.; Shnirel'man, S. «Topological Methods in Variational Problems» (en anglès). Issledowatelskii Institut Matematiki i Mechaniki pri O. M. G. U. [Moscow], 1930.
* Hatcher, Allen. Algebraic Topology.
# Serra del Sastret

La Serra del Sastret és una serra del terme municipal de Sant Esteve de la Sarga, del Pallars Jussà. A ponent enllaça amb el Serrat de Castellnou, i està situada a llevant, una mica decantada cap al sud, del poble de Castellnou de Montsec. La seva continuïtat pel costat de llevant és la serra del Coscó, ja dins del terme de Castell de Mur, també del Pallars Jussà.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya

## Vegeu també

* Masia del Castell.
# Vũ Xá

Vũ Xá és una comuna rural (xã) i poble del districte Lục Nam, província de Bắc Giang, al nord-est del Vietnam.

## Referències

* ↑ «Ministry of Public Information in Vietnam». Arxivat de l'original el 2012-08-20. [Consulta: 30 desembre 2018].
# La Guérilléra

La Guérillera és una pel·lícula de coproducció franco-espanyola dirigida per Pierre Kast, coautor del guió amb Antoni Tarruella, estrenada el 1982.

## Sinopsi

El coronel Larzac, un oficial de l'exèrcit de Napoleó, rep l'ordre d'escortar dues dones (Barbara Périsson i Alexandrine Beraut) a través del Portugal devastat per la guerra fins a un lloc segur a Espanya. En el camí són atacats per guerrillers portuguesos comandats per una dona (Caterina), desertors de l'exèrcit francès i bandolers rampinyaires, cosa que els obliga a aixoplugar-se ala fortalesa de Montsanto. Però la major amenaça prové d'un traïdor dins les seves files que amenaça amb no deixar complir la missió.

## Repartiment

* Agostina Belli : Catarina
* Jean-Pierre Cassel : Coronel Larzac
* Victoria Abril : Bárbara Périsson
* Maurice Ronet : Brutus
* Alexandra Stewart : Alexandrine Béraud
* Georges Géret : el mariscal
* Sérgio Godinho : Antonio
* Jacques Serres : Jacques Léveillé
* Rita Pavaô : Rita
* Alexandre de Sousa : el tinent Leterrier
* Guido Alberti : Joao Bernardo
* Diogo Dória

## Referències

* ↑ La guerrillera a rtve.play
* ↑ La guérrilléraa newwavefilm.com
# Fabada

La fabada és un plat típic a Astúries, on les mongetes es diuen, en asturià fabes. És un plat únic molt calòric que es menja a l'hivern. Es fa amb mongetes blanques seques, que es couen en una olla en aigua, soles, durant dues hores, i més tard se li afegeixen les carns, perquè cogui tot junt. Se sol servir per separat la carn, anomenada compangu, de les mongetes.
Plats de mongetes, i també de faves, estofades amb carns i embotits, com la fabada, són molt habituals a la cuina popular de l'Europa occidental, existeixen a la península Ibèrica (feijoada, olla podrida, còctel de mongetes, etc.), Occitània (per exemple, el caçolet), Regne Unit (per exemple, pork and beans), Itàlia, etc. En algunes regions es fan també guisats pràcticament iguals, però encara amb cigrons (un llegum més antic que la mongeta, que és americana), llenties o altres llegums. També n'hi ha, com l'ollada o l'escudella, que prefereixen barrejar diferents llegums o fins i tot afegir patata o altres ingredients.

## Origen

Les mongetes són d'origen americà i no van començar a plantar-se a Astúries fins al segle xvi. Era un producte que menjava la gent humil, com també és humil la fabada. Algunes persones pensen que és un plat de les classes treballadores a ciutat. Altres autors suggereixen que la fabada podria haver arribat a Astúries a través del Camí de Sant Jaume, i que seria doncs una versió del caçolet o estaria almenys influïda per aquest plat.
La primera referència escrita de la fabada no apareix fins a finals del segle xix, al diari El Comercio, hi mencionen el nom però no descriuen de la recepta, així que no podem saber si ja era com actualment. En canvi no la menciona l'escriptor Armando Palacio Valdés, el 1931, a la seva obra Sinfonia pastoral, a la qual descriu la vida dels pastors asturians. EDe fet, els documents posteriors a l'aparició de fabada a El Comercio només la mencionen per comparar-la amb un altre plat similar, el pote asturiano, una mena d'escudella amb carns de porc, mongetes però també patates i verdures. Sembla ser, doncs, que el plat hauria pogut néixer en algun moment indeterminat entre els segles XIX i XX o ja segur del segle xx.

## Referències

* ↑ José Miguel Caso Gonzalez, periodista, menciona aquest origen al seu assaig La reina faba - Ensayo lúdico para amantes de la "Faseola regalis"
* ↑ La cocina del Cid, Miguel Ángel Almodóvar Ediciones Nowtilus S.L. (castellà) ISBN 84-9763-419-5
* ↑ Pícaros, ollas, Inquisidores y monjes, José Carlos Capel, Ed. argos Vergara, Barcelona, 1985 (castellà)
* ↑ El Gran libro de la cocina asturiana, José Antonio Fidalgo, Ed. Gran enciclopedia, Gijón, 1996. pàg. 83, (castellà)
* ↑ Breviario de la Fabada, Paco Ignacio Taibo, 1985
* ↑ La fabada (su posible historia), Juan Santana, Fundación Caja Rural de Asturias

## Vegeu també

* Ful medames
* Cassolet
# Vall de Bazar

La vall de Bazar és una comarca de la FATA (anagrama en angles de les Àrees Tribals d'Administració Federal o ATAF) al Pakistan, a l'agència del Khyber entre la serralada de Surghar a l'oest i sud, els Ilacha Ghar (part oriental del Safed Koh) a l'est i les muntanyes Turo Sar al nord. La vall és poc fèrtil i està poblada pels afridis del clan zakka khel.
Una expediciós britànica a la zona es van produir el 1878 per respondre als atacs tribals a les comunicacions britàniques durant la segona guerra angloafganesa; la va dirigir el major Cavagnari amb soldats de majoria afridis del clan kuki khel Afridis; una segona expedició es va produir més tard, el desembre del mateix any; els afridis no van quedar pacificats del tot i una nova expedició es va fer el 1879 i el clan llavors es va sotmetre. El 1897 dies columnes manades per Sir William Lockhart van entrar a la vall pels passos de Chora i Ilacha i van destruir les principals poblacions.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Franz Krolop

Franz Krolop (Praha-Troja, 5 de setembre de 1839 - Berlín, 30 de maig de 1897) va ser un cantant d'òpera (baix) alemany.

## Biografia

Franz Krolop era fill d'un administrador de terres. Després de la mort primerenca del seu pare, va anar a l'escola secundària a Gitschin, on va rebre formació en cant a l'església. Del 1856 al 1861 va estudiar dret a la Universitat Karl Ferdinand de Praga. Durant aquest temps va continuar estudiant cant amb Louis Appé.
Després de completar els seus estudis, Krolop va treballar inicialment com a auditor intern de l'exèrcit a Praga. Però aviat va abandonar aquesta carrera per formar-se com a cantant sota la direcció de Richard Lewy a Viena.
Després de compromisos a Troppau, on va debutar el 1863, a Linz, Bremen i Leipzig, va arribar a l'Òpera de la Cort Berlín el 1872. El seu repertori era molt extens.
Krolop estava casat amb la cantant d'òpera Vilma von Voggenhuber (1841-1888) des del 1871. Entre els seus alumnes si va comptar Arthur Preuss. La seva tomba es troba al cementiri de Jerusalem i a la Nova Església I de Berlín.

## Bibliografia

* Ludwig Eisenberg: Gran lèxic biogràfic de l'etapa alemanya al Segle XIX. Verlag von Paul List, Leipzig 1903, p. 549, (Textarchiv - Internet Archive).
* Hermann Arthur Lier: Krolop, Franz, a: General German Biography (ADB). Volum 51, Duncker i Humblot, Leipzig 1906, p. 392 f.
# Voggita

La voggita és un mineral de la classe dels fosfats. Va ser anomenada en honor d'Adolf Vogg (1931-1995), col·lector de minerals que va ser el primer en trobar aquesta espècie mineral.

## Característiques

La voggita és un fosfat de fórmula química ${\ce {Na2Zr(PO4)(CO3)(OH)*2H2O}}$. Cristal·litza en el sistema monoclínic. Els seus cristalls són pseudohexagonals en forma d'agulla, allargats al llarg de [010], que mostren {100}, {101}, {001}, de fins a 1 mm; en conjunt, poden tenir l'aparença d'una estora peluda.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la voggita pertany a «08.DO - Fosfats, etc, amb ${\ce {CO3}}$, ${\ce {SO4}}$, ${\ce {SiO4}}$» juntament amb els següents minerals: girvasita, peisleyita, perhamita, krasnoïta, saryarkita-(Y), micheelsenita, parwanita i skorpionita.

## Formació i jaciments

La voggita és un mineral molt rar que va ser descobert a la pedrera de roca calcària Francon, a Mont-real (Quebec, Canadà) en cavitats en un dic de basalt amigdaloide, alterat que s'introduïa en un ampit de silicocarbonatita amb contingut de zirconi.
Sol trobar-se associada a altres minerals com: dawsonita, calcita i quars.

## Referències

* 1 2 3 «Voggite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 3 «Voggite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 4 de març 2021. [Consulta: 2 octubre 2018].
# Ventureño

El ventureño eren una llengua de la família de les llengües chumash, un grup de llengües natives parlades al llarg de les àrees costaneres del sud de Califòrnia, Estats Units, des de San Luis Obispo al nord fins a Malibú al sud. Inclou els dialectes Castac i Alliklik (Campbell 1997:126).
El ventureño, igual que les seves llengües germanes, és una llengua polisintètica, amb grans paraules compostes de diversos morfemes. El ventureño té diferents classes de verbs, noms, i adjunt oblic (Wash 2001), però no té classes separades d'adjectius o preposició. Els noms i els verbs solen portar afixs (principalment prefixos), sent aquesta una manera de denotar aquells significats transportats per paraules separades en la major part de les llengües analítiques. Els verbs tenen un paper primari en la llengua ventureño, amb paraules sovint compostes solament d'un verb amb clítics. L'ordre de les paraules en les llengües chumash és Verb Subjecte Objecte/Verb Objecte Subjecte.

## Sons

El ventureño té un inventari fonètic similar al de la seva llengua germana, el barbareño. El ventureño consisteix en 30 consonants i 6 vocals.

### Vocals

El ventureño consta de 5 vocals regulars i d'una sisena vocal que Harrington transcriu com <ə>. En les transcripcions barbareño s'usa <ɨ>. No se sap si aquests dos sons són els mateixos en tots dos llenguatges, o si eren prou diferents perquè Harrington usés símbols diferents.
| | Anterior | Central | Posterior |
| Tancada | i | ə | u |
| Mitjana | e | ə | o |
| Oberta | | a | |

## Consonants

| | | Bilabial | Alveolar | Postalveolar/ Palatal | Velar | Uvular | Glotal |
| Nasal | Nasal | m | n | | | | |
| oclusiva | plana | p | t | | k | q | ʔ |
| oclusiva | ejectiva | pʼ | tʼ | | kʼ | qʼ | ʔ |
| oclusiva | aspirada | pʰ | tʰ | | kʰ | qʰ | ʔ |
| Africada | plana | | ts | tʃ | | | |
| Africada | ejectiva | | tsʼ | tʃʼ | | | |
| Africada | aspirada | | tsʰ | tʃʰ | | | |
| Fricativa | plana | | s | ʃ | x | | h |
| Fricativa | aspirada | | sʰ | ʃʰ | | | |
| Aproximant | Aproximant | | l (ɬ)¹ | j | w | | |
* El ventureño té només una lateral, /l/. Tanmateix, /l/ té una al·lofonia diferent [ɬ] que J. P. Harrington inclou en les seves transcripcions.

## Bibliografia

* Dryer, Matthew S. 1997. "On the Six-Way Word Order Typology," Studies in Language 21(1): 69-103.
* Harrington, John Peabody. 1981. The Papers of John Peabody Harrington in the Smithsonian 1907-1957: A Guide to the Field Notes: Native American History, Language, and Culture of Southern California/Basin, vol. 3. Elaine L. Mills and Ann J. Brockfield, eds. Microfilm reels 69, 89, and 94 on Ventureño.
* Wash, Suzanne. 2001. Adverbial Clauses in Barbareño Chumash Narrative Discourse. PhD diss., University of California, Santa Barbara.

## Enllaços externs

* Ventureño al Survey of California and Other Indian Languages
* «Chumash Ventureño Sound Recording». Collections Search Center, Smithsonian Institution. [Consulta: 20 juliol 2012].
* OLAC resources in and about the Ventureño language
* Ventureño al California Language Archive Arxivat 2014-05-08 a Wayback Machine.
# Vol 655 d'Iran Air

El vol 655 d'Iran Air fou un vol comercial d'Iran Air entre Bandar Abbas (Iran) i Dubai (Emirats Àrabs Units). El diumenge 3 de juliol de 1988, gairebé al final de la Guerra Iran-Iraq, l'avió fou abatut al sud de l'illa de Qeshm, a l'estret d'Ormuz, pel creuer llançamíssils estatunidenc USS Vincennes (CG-49). La catàstrofe provocà 290 víctimes civils, de les quals 66 nens, i no deixà cap supervivent.
Segons el govern dels Estats Units, l'Airbus A300 fou confós amb un F-14 Tomcat de la Força Aèria Iraniana. Iran qualificà l'incident com un acte de barbàrie. Per altra banda, George H. W. Bush, vicepresident de l'administració Reagan, defensà el seu país a les Nacions Unides i declarà que l'abatiment de l'avió fou un incident de guerra i que la tripulació del Vincennes actuà segons el moment. En una conferència de premsa el 2 d'agost de 1988 digué: "Mai em disculparé pels Estats Units d'Amèrica. No m'importa el que els fets diguin" en referència a l'incident.

## Passatgers i membres de la tripulació

| Nacionalitat | Passatgers | Tripulació | Total |
| Iran | 238 | 16 | 254 |
| Emirats Àrabs Units | 13 | 0 | 13 |
| Índia | 10 | 0 | 10 |
| Pakistan | 6 | 0 | 6 |
| Iugoslàvia | 6 | 0 | 6 |
| Itàlia | 1 | 0 | 1 |
| Total | 274 | 16 | 290 |

## Referències

* ↑ «22 years later, no apology for IR655». Russia Today USA. [Consulta: 18 juliol 2014].

## Vegeu també

* Vol 007 de Korean Airlines

## Enllaços externs

* Fitxa de l'incident a Aviation-safety.net Arxivat 2013-11-12 a Wayback Machine.
# Via Domícia

La Via Domícia (en llatí Via Domitia) fou una via romana que enllaçava Itàlia i Hispània.
Fou construïda el 120 aC pel procònsol Gneu Domici Aenobarb, dos anys abans de la fundació de Narbo Martius (Narbona). A Narbona, la Via Domícia es trobava amb la Via Aquitana, que des d'allà comunicava la costa mediterrània amb l'atlàntica del sud de la Gàl·lia. Travessava la ciutat pel fòrum, i en queden restes just davant del palau Vell de Narbona (per la banda de la porta de Gil Aicelin), que es van descobrir el 7 de febrer de 1997.
Des de Ruscino cap al S es dividia en dos per anar a enllaçar amb la Via Augusta a la serra de l'Albera: un camí d'adreçava cap a la costa, prenent l'antiga ruta de la Via Heràclia, i passava vora mar fins a l'actual punt fronterer entre Cervera i Portbou; l'altre camí anava per l'interior, per les fortaleses de les Cluses, fins a trobar la Via Augusta al coll de Panissars.

## El camí o carrera de Carlemany

En el seu pas pel Rosselló, la veu popular ha associat de fa segles el suposat camí que va seguir l'emperador Carlemany en el seu camí cap a Hispània amb la Via Domícia, fins al punt que s'havia oblidat, en àmbit popular, el nom antic de la via, i se la coneixia amb el nom de carrera de Carlemany, primer, i camí de Carlemany, després. Es tracta d'un fals camí de Carlemany, car en realitat es tracta de la romana Via Domícia.

## Galeria d'imatges

* Prop d'Ambrussum (rodalia de Lunèl)
* Pont sobre l'Erau a Sant Tibèri
* Davant del palau Vell de Narbona
* Davant del palau Vell de Narbona

## Vegeu també

* Via romana.
* Llista de vies romanes

## Bibliografia

* Vidal, Pierre. «Un faux «chemin de Charlemagne» en Roussillon. La carrera de Carlos Magno». A: Annales du Midi: revue archéologique, historique et philologique de la France méridionale, Tome 40, N°157-158.. Toulouse: Imprimerie et librairie Edouard Privat, 1928.

## Referències

* ↑ Vidal 1928.

## Enllaços externs

* Les voies romaines en Meditérranée.
* Via Domitia: la voie romaine en Haute-Provence Arxivat 2008-09-25 a Wayback Machine. (francès).
* Traces of the Via Domitia (anglès).
# Volant de reacció

Una roda o volant de reacció és un tipus de volant d'inèrcia utilitzat en un giny espacial per canviar el seu moment angular sense consumir combustible. S'utilitza per als canvis fins en el control d'actitud, per exemple, quan un Telescopi espacial enfoca una estrella. Les rodes de reacció també permeten augmentar la càrrega útil en el llançament i estalviar combustible. Una roda de reacció consta d'un motor elèctric que fa girar una roda cada cop més ràpid. Per la conservació del moment angular la nau gira, de manera proporcional, en la direcció oposada a la rotació del motor. Aquest tipus de roda només permet la rotació de l'enginy al voltant del seu centre de massa però en cap cas genera un moviment de translació.
* Quatre rodes de reacció en una configuració tetraèdrica

## Notes i referències

* ↑ Vocabulari de Ciència Espacial i Tecnologia, Diari Oficial del 18 d'abril de 2001

## Vegeu també

* Propulsió espacial

## Enllaços externs

* Sinclair. Habilitació de la tecnologia de reacció de rodes d'alt rendiment per al Control d'actitud nanosatèl·lit (Pdf), 2007.
* Reaction Wheel de Wolfram Research, juny 2008.
# Volant de control

Un volant de control, conegut col·loquialment com a banya, és un dispositiu utilitzat per pilotar determinats tipus d'aeronau d'ales fixes.
El pilot fa servir el volant per controlar l'actitud de l'avió, generalment amb el capcineig i el balanceig. En girar el volant es poden controlar els alerons i l'eix de balanceig. En moure la columna de control cap a proa o cap a popa es poden controlar el timó de profunditat i l'eix de capcineig. El morro de l'aeronau puja si s'estira el volant i baixa si s'empeny. L'avió es balanceja cap a l'esquerra si es gira el volant cap a l'esquerra i cap a la dreta si es gira cap a la dreta.
Els avions de mida petita a mitjana, normalment els que tenen turbohèlices, tenen un sistema mecànic en el qual el volant està connectat directament a les superfícies de control mitjançant cables i barres. Les persones no tenen prou força per controlar avions més grans i potents, per la qual cosa es fan servir sistemes hidràulics en els quals els moviments del volant controlen vàlvules hidràuliques i actuadors. En aeronaus més modernes, les entrades poden passar per un sistema de control per senyals elèctrics, que seguidament envia el senyal corresponent a actuadors units a les superfícies de control. Els volants poden tenir un vibrador per avisar el pilot del perill d'entrada en pèrdua o, fins i tot, un propulsor per ajudar-lo a revertir l'entrada en pèrdua.

## Referències

* 1 2 Crane, Dale: Dictionary of Aeronautical Terms, third edition, pàg. 563. Aviation Supplies & Academics, 1997. ISBN 1-56027-287-2
# William Katt

William Katt és un actor nord-americà de cinema i televisió. Va néixer el 16 de febrer de 1951 a Los Angeles, Califòrnia en el si d'una família d'actors: Bill Williams (el seu cognom veritable era "Katt") i Barbara Hale.
Va estudiar a l'Orange Coast College (Costa Mesa, Califòrnia) abans de seguir la carrera de músic. Va ser llavors que va començar a actuar, apareixent en representacions teatrals en l'estiu i en petits papals en televisió. Els seus primers papers en pel·lícules inclouen el de Tommy Ross en el famós film de terror Carrie (1976) de Brian De Palma i el de Jack Barlowe en el film de John Milius, Big Wednesday (1978), que va protagonitzar al costat de Jan-Michael Vincent i Gary Busey sobre la vida d'uns joves surfistes i els efectes de la guerra de Vietnam sobre ells.
El 1977 va ser protagonista al costat de Susan Dey de First Love, un revolucionari film romàntic dirigit per Joan Darling. Durant aquest període va protagonitzar diverses pel·lícules de baix pressupost ("sèrie B") amb contingut sexual.
Katt també es va presentar per al paper de Luke Skywalker de La guerra de les galàxies (1977) i se'l pot veure fent el càsting en molts documentals sobre aquesta pel·lícula. El 1979 va interpretar Sundance Kid a Butch and Sundance: The Early Days, pel·lícula sobre la vida d'un pistoler del vell oest dels Estats Units. El 1981 va interpretar Pippin en el film del mateix nom.
Katt va obtenir el paper de Ralph Hinkley, un afable professor de secundària a qui uns extraterrestres li van donar un vestit volador en la inoblidable sèrie de televisió The Greatest American Hero el 1981 i va interpretar aquest personatge fins a la cancel·lació del programa, el 1983.

## Filmografia selecta

* 1976: Carrie
* 1977: First Love
* 1978: El gran dimecres (Big Wednesday)
* 1981–1983: The Greatest American Hero (sèrie de TV, 44 episodis)
* 1982: The Rainmaker (telefilm)
* 1985: El secret de la llegenda perduda (Baby: Secret of the Lost Legend)
* 1986: Una casa al·lucinant (House)
* 1995: Piranyes! (Piranha)
* 2007: The Man from Earth
# Volta Blanc

El Volta Blanc (en francès: Volta Blanche, en anglès: White Volta), també conegut com a Nakambe, és un afluent del riu Volta i es troba a l'Àfrica occidental. Neix a Burkina Faso i discorre fins al llac Volta, a Ghana. Els seus afluents principals són el Volta Negre i el Volta Vermell.
Les ciutats més poblades que troba en el seu curs són Daboya i Yapei, totes dues a Ghana.
Neix al nord de la ciutat d'Ouagadougou i té una llargada de 640 km. El seu cabal mitjà a Nawuni, a Ghana, és de 249 m³/s en l'estació seca i de 1.350 m³/s al setembre, després de l'estació humida.
En el seu curs alt arriba a assecar-se.

## Referències

* ↑ (anglès) World River Discharge Database - El Volta Blanc a Bagre.
# Volatile Games

Volatile Games és una empresa subsidiària de Blitz Games. Es localitza a Warwickshire al Regne Unit. Volatile Games sovint crea videojocs per a un públic adult.
Algun dels videojocs creats per aquesta divisió de Blitz Games pot ser Reservoir Dogs. El 2006 va aconseguir un premi de la BAFTA com a millor banda sonora original.

## Referències

* ↑ Enllaç

## Enllaços externs

* Volatile Games - Lloc web oficial