OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# João Van Zeller

João Maria Lemos Van Zeller (nascut el 29 de març de 1990) és un futbolista portuguès que juga al Leça FC com a davanter.

## Carrera futbolística

El 2 de març de 2014, Van Zeller va fer el seu debut professional amb el Leixões SC en un partit de Segona Lliga 2013-14 contra el Portimonense SC.

## Referències

* ↑ «Portimonense 3–0 Leixões». ZeroZero, 02-03-2014.

## Enllaços externs

* João Van Zeller, fitxa a ForaDeJogo
* Stats and profile at LPFP (en portuguès)
* João Van Zeller, Fitxa a Soccerway
# João Tomás

João Tomás (Oliveira do Bairro, 27 de maig de 1975) és un futbolista portugués, que ocupa la posició de davanter.
Va destacar a les files de l'Académica de Coimbra. El 2000 fitxa pel Benfica, i a l'any següent, pel Reial Betis de la primera divisió espanyola. Al conjunt sevillà va signar un bon primer any, però el següent va ser suplent i posteriorment cedit a Vitória de Guimarães. Fitxaria per un altre club del seu país, l'Sporting de Braga, on va assolir de nou bones xifres golejadores. També hi militaria a dos clubs arabics, Al-Arabi Sports Club i Al-Rayyan Sports Club.
El 2008 fitxa pel Boavista FC, que havia baixat a la segona divisió portuguesa, però les lesions i el bon estat de l'austriac Roland Linz li van barrar el pas. Al juny del 2009, després d'un altre descens del Boavista, fitxa pel Rio Ave.
Ha estat internacional amb la selecció de futbol de Portugal en quatre ocasions, amb més de cinc anys de diferència entre la primera i la segona aparició. Va marcar davant Kuwait.
# Sahib II Giray

Sahib II Giray (1726-1807) fou kan de Crimea (1771-1775) fill d'Ahmed Giray, fill al seu torn de Devlet IV Giray (fill de Selim II Giray). Fou posat al tron pels russos de manera provisional el 1771. Es va criar a Circàssia i després va combatre a Crimea o a fora de Crimea al servei dels otomans. No parlava ni circassià, ni tàtar, ni turc, sinó una barreja dels tres.
El març de 1772 un kuriltay general patrocinat pels russos va declarar que havent fugit Selim II Giray i no havent estat reconegut pels russos, era declarat deposat; l'assemblea també va decidir no reconèixer a Maqsud Giray, nomenat per la porta. Sahib II fou confirmat com a kan i va nomenar el seu germà Şahin Giray com a khalgay i Bahadur Giray (fill de Maqsud Giray) com a nureddin. El kanat fou declarat independent de la Porta i sota protectorat de Rússia a la que va cedir Kertx, Yenikale i Kilburn (al Dnièper). El sultà Mustafà III va intentar apartar a Sahib de l'aliança russa i progressivament va aconseguir un cert èxit. Els russos van començar a afavorir al seu germà Devlet Giray.
Als nogais de la península de Tamam el kan els va establir a altres llocs de Crimea. Els otomans volien recuperar la seva influència distribuint suborns però no van aconseguir res. Turquia i Rússia van signar finalment la pau al Tractat de Küçük Kaynarca el 21 de juliol de 1774; el tractat establia la independència de Crimea si bé el sultà, en la seva condició de califa, continuava sent el cap espiritual dels tàtars i havia de confirmar al kan. Rússia va transferir al kanat les seves conquestes a Crimea excepte Kertx, Yenikale i Kilburn. El sultà li va enviar a Sahib les insígnies de kan; el kaftan i un turbant (la tercera marca de sobirania, el sabre, no li fou enviada). El nom del sultà es va llegir a la khutba; el kadiasker de Constantinoble va conservar el seu antic dret de nomenar als jutges; les monedes de Crimea es van assimilar a les de Turquia.
Şahin Giray fou deposat com a khalgay i substituït per Bakht Giray. L'estat va esdevenir un estat titella de Rússia. Sahib tenia el suport de Turquia però els russos donaven suport encobert al seu germà Devlet Giray. Una revolta dels tàtars va fer fugir a Sahib II al començament del 1775 i en un vaixell es va dirigir a Constantinoble on va arribar dos dies després, rebent una pensió u podent escollir un feu. Els russos van posar al tron al seu candidat Devlet IV Giray.
Es va establir a Çatalca, on va viure fins a la seva mort el 1807. Fou enterrat a la mesquita de Ferhad Paixà.

## Bibliografia

* Howorth, Henry Hoyle. History of the Mongols, from the 9th to the 19th Century. Part II, division I. The so-called tartars of Russia and Central Asia. Londres: Longmans, Green and Co, 1880.
# Daniello Bartoli

Daniello Bartoli (Ferrara, 1608 — Roma, 1685) jesuïta, historiador i escriptor italià.
La seva obra principal és Istoria della Compagnia di Gesù (1650-73). Publicà biografies d’alguns jesuïtes i tractats de literatura, de ciències naturals i d'espiritualitat. Fou defensor de Galileo Galilei després de la condemna d’aquest. És considerat un dels clàssics italians.
Jan Miel va dissenyar la portada per «La povertà contenta» (Roma, 1650), de Bartoli.
Juntament amb el seu amic el jesuïta Niccolò Zucchi, possiblement va ser el primer a observar les bandes sobre la superfície del planeta Júpiter el 17 de maig de 1630, i en 1640 va informar sobre taques en Mart. El selenògraf Giovanni Battista Riccioli va nomenar el cràter lunar Bailly, «Bartolus» en honor de Daniello Bartoli (1608-1685) al seu Almagestum novum (1651). El nom no va ser reconegut per la UAI.

## Bibliografia

* Asor Rosa, Alberto. Daniello Bartoli (1608-1685) (en italiá), 1931.
* Pischedda, Giovanni (1956). «La lingua e lo stile del Bartoli». Classicità provinciale (L'Aquila): 251–281.
* Scotti, Mario. Prose scelte di Daniello Bartoli e Paolo Segneri (en italià), 1967.
* Asor Rosa, Alberto. Daniello Bartoli e i prosatori barocchi (en italiá), 1975.
* Brutto Barone Adesi, Maria (1975). «Daniello Bartoli storico». Rivista di Storia della Storiografia Moderna 1: 77–102.
* Renaldo, John J. Daniello Bartoli: A Letterato of the Seicento (en anglès). Nàpols: Istituto italiano per gli studi storici, 1979.
* Daniello Bartoli, storico e letterato. Atti del Convegno Nazionale di Studi Organizzato dall'Accademia delle Scienze di Ferrara (18 settembre 1985), Ferrara, 1986.

## Referències

* ↑ The Encyclopædia Britannica 1911 by Hugh Chisholm, Page 562
# Sexykiller

Sexykiller és una pel·lícula espanyola dirigida per Miguel Martí l'any 2008. Ha estat doblada al català.

## Argument

Comença el curs en una de les universitats de medicina més prestigioses del país i el fa amb un psicòpata sembrant de cadàvers el campus. La policia no sembla tenir pistes ni, per descomptat, sospiten de Bàrbara (Macarena Gómez), una autèntica fashion victim l'única preocupació de la qual semblen ser les revistes de moda. El que pocs saben és que Bàrbara descàrrega les seves frustracions assassinant els seus companys de moltes i macabres maneres. Què passarà quan l'amor es creui en el camí d'aquesta «sexykiller»?

## Repartiment

* Macarena Gómez - Bárbara / Sexykiller
* César Camino - Tomás
* Alejo Sauras - Alex
* Angel De Andrés - Inspector
* Nadia Casado' - Clara
* Carolina Bona - María
* Andreu Castro - Edu
* Juan Díaz - Jesus
* Juan Carlos Vellido - Professor d'anatomia
* Ramón Langa - Decan
* Fernando Ramallo - Angel

## Crítiques

Sexykiller no ha rebut crítiques favorables:
«Gore salchichero. (…) passada de la ratlla i amb un to rosa ataronjat que dona més feredat que una altra cosa. (…) aire de pastitx barat, d'història una miqueta improvisada (…) Puntuació: * (sobre 5).» (José Manuel Cuéllar: Diari ABC)
«Mai acaba de constituir-se en el que es pretén: un totum revolutum on igual cap l'univers del primer Sam Raimi que el del cinema juvenil hollywoodenca. (...) el guió sempre sembla per sobre de la més aviat tosca posada en escena.» (Javier Ocaña: diari El País)
«Parodiant la paròdia. (…) Pel·lícula de llestos autoconvençuts del seu enginy i el seu bon humor, (…) resultona Macarena Gómez, paradoxalment convincent.» (Alberto Bermejo: diari El Mundo)

## Taquilla

Igual que Santos, Sexykiller va ser un fiasco, es va estrenar en bastants sales i en la seva primera setmana es va situar en el desè lloc. No obstant això, fou exhibida als festivals de Sitges, Toronto i al Fantasporto. I fins i tot va guanyar el Premi Pegasus al Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Brussel·les.

## Referències

* ↑ Sexykiller, a esadir.cat
* ↑ Sexykiller a Fotogramas
* ↑ Gore Salchichero, diari ABC
* ↑ Hachazos en tanga, El País, 10 d'octubre de 2008
* ↑ Parodiando la parodia, El Mundo, 16 d'octubre de 2008
* ↑ 'Sexykiller', rodada en Comillas, viaja al Festival de Toronto, El Diario Montañés. 25 de juliol de 2008
* ↑ La española "Sexykiller" y la brasileña "Bellini y el Demónio", en el Fantasporto, 22 de fber de 2009
* ↑ Shelagh Rowan-Legg The Spanish Fantastic: Contemporary Filmmaking in Horror, Fantasy and Sci-fi, p. 104
* ↑ Sexykiller a caalanfilms.cat

## Enllaços externs

* 'Sexykiller' un thriller ideal de la muerte
# Frank De Winne

Frank, Viscount De Winne (Ledeberg, Gant, Bèlgica, 25 d'abril de 1961) és un oficial de Component Aeri de l'Exèrcit Belga i astronauta de l'ESA. És el segon belga a l'espai (després de Dirk Frimout). Va ser el primer astronauta de l'ESA en comandar una missió espacial quan va servir com a comandant de l'ISS en l'Expedició 21. L'astronauta de l'ESA, de Winne, serveix actualment com a Cap del Centre Europeu d'Astronautes de l'Agència Espacial Europea a Colònia/Alemanya (Köln).

## Referències

* ↑ http://www.spacefacts.de/english/e_tis.htm

## Enllaços externs

* Spacefacts biography of Frank De Winne
Agència Espacial Europea :
# Kasimovià

| Període | Sèrie | Estatge | Edat (Ma) |
| Permià | Cisuralià | Asselià | més recent |
| Carbonífer | Pennsylvanià | Gjelià | 303,7 ± 0,1 |
| Carbonífer | Pennsylvanià | Kasimovià | 307,0 ± 0,1 |
| Carbonífer | Pennsylvanià | Moscovià | 315,2 ± 0,2 |
| Carbonífer | Pennsylvanià | Baixkirià | 323,2 ± 0,4 |
| Carbonífer | Mississippià | Serpukhovià | 330,9 ± 0,2 |
| Carbonífer | Mississippià | Viseà | 346,7 ± 0,4 |
| Carbonífer | Mississippià | Tournaisià | 358,9 ± 0,4 |
| Devonià | Superior | Famennià | més antic |
| Subdivisió del sistema Carbonífer segons l'ICS.. Actualitzat amb la Taula Cronostratigràfica de l'ICS del 2013 ||||
El Kasimovià o Kassimovià és una edat de l'escala temporal geològica de l'ICS o un estatge de la columna estratigràfica. Es tracta de l'estatge mitjà del Pennsilvanià, el subsistema més recent del Carbonífer. El Kasimovià s'inicià fa 303,7 ± 0,1 Ma i s'acabà fa 298,9 ± 0,15 Ma. Segueix el Moscovià i precedeix el Gjelià, que és la subdivisió més recent del Carbonífer.

## Referències

* ↑ Gradstein, F.; Ogg, J «Geologic Time Scale 2004 – why, how, and where next!» (pdf). Lethaia, 37, 2004, pàg. 175-181. DOI: 10.1080/00241160410006483 [Consulta: 30 març 2012].
* ↑ «International Chronostratigraphic Chart (v. 2013/01» (en anglès). ICS, 01-01-2013. [Consulta: 10 abril 2013].
* ↑ «Taula Cronostratigràfica Internacional v. 2018/08» (PDF). Comissió Internacional d'Estratigrafia. [Consulta: 28 juliol 2020].
* ↑ Riba i Arderiu i Reguant i Serra, 1986, p. 65.
* ↑ «Vocabulari de l'escala dels temps geològics» (PDF). Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya. [Consulta: 28 juliol 2020].

## Bibliografia

* Riba i Arderiu, O.; Reguant i Serra, S. Una taula dels temps geològics. Institut d'Estudis Catalans, 1986. ISBN 9788472830776.
# Baulos

Baulos (en llatí: Bauli, en grec antic: Βαῦλοι) va ser una ciutat de la Campània entre Baiae i el cap Misenum. Era un petit llogarret sense importància fins que va ser escollit pels romans rics com a lloc de residència.
Alguns autors antics feien derivar el seu nom, sense cap fonament, de Βοαύλια ('Boaúlia'), i deien que era el lloc on Hèracles hi guardava els seus bous.
Entre els personatges famosos que hi van tenir una vil·la hi havia: l'orador Quint Hortensi Hòrtal, que hi tenia unes grans basses de peixos que causaven gran admiració. D'ell va passar a Antònia, la dona de Drus el Vell. Ciceró va situar en aquesta vil·la el diàleg entre Quint Lutaci Càtul i Luci Licini Lucul·le al segon llibre de les Acadèmiques. Neró també hi tenia una vil·la, on va fer desembarcar a la seva mare Agripina i la va rebre just abans d'assassinar-la.
També hi havia a la ciutat un nombre de galeries i coves artificials, conegudes com Le Cento Camerelle, que no se sap perquè servien, però miraven al mar i estaven al servei de les viles. A un turó proper hi havia un gran dipòsit soterrani d'aigua probablement per abastir a la flota a Misenum, que avui es diu La Piscina Mirabile.
En temps de Teodosi encara era un lloc on hi havia diverses vil·les de romans rics però després ja no s'esmenta més i probablement va quedar unida a Baiae i va seguir la seva sort. Un poble modern, Bacolo, podria haver conservat el nom, tot i que es troba a una zona de turons, una mica lluny del mar com estava Baulos.

## Notes

* ↑ Segons el Diccionari llatí-català de noms propis, p. 36

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Bauli». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 8 juny 2023].
# Berrien

Berrien (en bretó Berrien) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Finisterre. L'any 2006 tenia 952 habitants.

## Demografia

Evolució de la població Cassini :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1 867 | - | 1 949 | 2 039 | 2 211 | 2 400 | 2 540 | 2 670 | 2 117 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 2 033 | 2 069 | 2 100 | 2 076 | 2 187 | 2 195 | 2 128 | 2 235 | 2 254 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 2 388 | 2 488 | 2 393 | 2 321 | 2 300 | 2 135 | 2 032 | 1 840 | 1 538 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 1 331 | 1 179 | 1 069 | 1 018 | 1 005 | 940 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Daniel Créoff | PS |
| 2008- | Marie-Pierre Coant-Jaouen | |

## Referències

* ↑ http://cassini.ehess.fr/ Population avant le recensement de 1962
# Big City

«Big City» té aquests significats:
Cinema:
* The Big City, pel·lícula de 1928 dirigida per Tod Browning i protagonitzada per Marceline Day i Lon Chaney
* Big City (pel·lícula de 1937), dirigida per Frank Borzage i protagonitzada per Luise Rainer i Spencer Tracy
* Big City (pel·lícula de 1948), dirigida per Norman Taurog i protagonitzada per Margaret O'Brien i Robert Preston
# Birmensdorf (Zúric)

Birmensdorf és un municipi del cantó de Zúric (Suïssa), cap del districte de Dietikon.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Birmingham (Missouri)

Birmingham és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 214 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Birmingham tenia 214 habitants, 82 habitatges, i 56 famílies. La densitat de població era de 162 habitants per km².
Dels 82 habitatges en un 42,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,4% hi vivien parelles casades, en un 8,5% dones solteres, i en un 31,7% no eren unitats familiars. En el 24,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,61 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,2.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,3% tenia menys de 18 anys, un 9,8% entre 18 i 24, un 26,6% entre 25 i 44, un 24,8% de 45 a 60 i un 7,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 107 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.563 $ i la renda mediana per família de 45.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.125 $ mentre que les dones 22.857 $. La renda per capita de la població era de 16.420 $. Entorn del 8,1% de les famílies i el 5,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Birmingham». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Birmingham». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Bigonville

Bigonville (en luxemburguès: Bungere; en alemany: Bondorf) és una vila de la comuna de Rambrouch, situada al districte de Diekirch del cantó de Redange. Està a uns 36 km de distància de la ciutat de Luxemburg.

## Història

Bigonville era un municipi fins l'1 de gener de 1979, quan es va fusionar amb les comunes d'Arsdorf, Folschette i Perlé per formar la nova comunitat de Rambrouch. Es va adoptar la llei sobre la creació de Rambrouch el 27 de juliol de 1978.

## Referències

* ↑ «Bigonville». [Consulta: 27 setembre 2015].
* ↑ «Memorial A n° 46 du 1er août 1978». Arxivat de l'original el 2012-07-22. [Consulta: 28 setembre 2015].
# Bodianus neopercularis

Bodianus neopercularis és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9,7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Illes Marshall.

## Referències

* ↑ AQUATAB.NET
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Gomon, F.M. 2006. A revision of the labrid fish genus Bodianus with descriptions of eight new species. Records of the Australian Museum, Supplement, 30: 1-133.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Bir Tiguisit

Bir Tiguisit o Bir Tighissit (en àrab بير تيغیسیت, Bīr Tīḡīssīt; en amazic ⴱⵉⵔ ⵜⵉⵖⵉⵙⵙⵉⵜ) és un localitat del Saguia el Hamra situada al Sàhara Occidental. Es troba al sud de Tifariti, prop de la frontera amb Mauritània. Actualment es troba controlada pel Front Polisario, als anomenats Territoris Alliberats o Zona Lliure. les autoritats marroquines l'han integrat en la província d'Es-Semara de la regió de Laâyoune-Sakia El Hamra.
El desminat realitzat per la MINURSO ha fet que aquesta població s'hagi revitalitzat. Consta d'un petit hospital, escola i unes petites tendes.
Bir Tiguisit es troba prop de les restes de l'antiga població colonial espanyola de Colomina i d'una de les bases de MINURSO.

## Referències

* 1 2 http://www.un.org/es/peacekeeping/publications/yir/2011/minurso.shtml
* ↑ http://msprasd.org/modules.php?name=Ministerio
* ↑ http://www.cantabriaporelsahara.com/documentacion/documentos/301120081858.pdf Arxivat 2015-01-02 a Wayback Machine.
# Bir Tam Tam

Bir Tam Tam (en àrab بئر طم طم, Biʾr Ṭam Ṭam; en amazic ⴱⵉⵔ ⵟⵎⵟⵎ) és una comuna rural de la província de Sufruy, a la regió de Fes-Meknès, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 9.141 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Bir Mcherga

Bir Mcherga o Bir Mchergua (àrab: بِئْر مَشَارِڤَة, Biʾr Maxāriga) és una ciutat de Tunísia situada uns 18 km al nord-oest de Zaghouan, a la governació homònima. És capçalera d'una delegació amb una població de 20.020 al cens del 2004.

## Economia

A l'est de la ciutat passa la via del ferrocarril i hi ha una estació. Al seu costat hi ha una zona industrial.
Té una petita activitat turística i dues zones industrials, la ja esmentada de l'estació i una a la ciutat mateixa. Una part de la població viu de l'agricultura, destacant les oliveres.

## Patrimoni

El jaciment arqueològic de Tuburbo Majus és uns 10 km als sud-oest.

## Administració

Com a delegació o mutamadiyya, duu el codi geogràfic 16 53 (ISO 3166-2:TN-12) i està dividida en nou sectors o imades:
* Bir M’chergua (16 53 51)
* Bir M’chergua Gare (16 53 52)
* Daleïl El Arous (16 53 53)
* Smenja (16 53 54)
* Jebel Oust (16 53 55)
* Aïn Essafsaf (16 53 56)
* Boucha (16 53 57)
* Aïn Asker (16 53 58)
Al mateix temps, forma una municipalitat o baladiyya (codi geogràfic 16 13). A l'interior de la mutamadiyya hi ha també la baladiyya de Jebel Oust.

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 53-54. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 139. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].

## Enllaços externs

* Bir Mcherga - Lloc web oficial
# Bocca della Scala

Boca della Scala fou fill de Jacopino della Scala i germà de Mastino I della Scala i Albert I della Scala. Va morir al setge de Villafranca el 1269 però va deixar com a hereu al seu fill Albert della Scala anomenat Piccardo i va deixar també una filla.
# Bocca Baciata

Bocca Baciata és una pintura a l'oli realitzada el 1859 per l'artista prerafaelita Dante Gabriel Rossetti que representa un punt d'inflexió a la seva carrera. Va ser la primera de les seves pintures d'una figura femenina sola, i va establir l'estil que més tard esdevendria la signatura de la seva obra. La model del quadre era Fanny Cornforth, la principal inspiració per a Rossetti en figures sensuals.
El títol significa "boca petonejada", fa referència a l'experiència sexual del subjecte i prové del proverbi italià que està escrit al darrere de la pintura:
   Bocca baciata non perde ventura, anzi rinnova come fa la luna.
   ‘La boca que ha estat petonejada no perd el seu sabor, de fet es renova com ho fa la lluna.'
Rossetti, un traductor consumat de literatura italiana antiga, probablement coneixia el proverbi del Decameró de Boccaccio on s'utilitza com la culminació de la història de Alatiel: una bella princesa sarraïna que, tot i haver tingut relacions sexuals en potser deu mil vegades amb vuit amants separats en l'espai de quatre anys, ella mateixa es va presentar amb èxit al rei de l'Algarve com una núvia verge.
Rossetti va explicar en una carta a William Bell Scott que estava tractant de pintar carn més plenament, i per "evitar el que jo sé que és un error meu que m'afligeix - i de fet bastant comú en la pintura prerafaelita- el fet de puntejar per representar la carn .. .fins i tot entre els vells bons pintors, els seus retrats i fotografies més simples són gairebé sempre les seves obres mestres pel color i l'execució, i m'imagino si es manté a la vista, un podria tenir una millor oportunitat d'aprendre a pintar finalment".
La pintura podria haver-hi estat influïda pel retrat fet per John Everett Millais de la seva cunyada Sophie Gray, completat dos anys abans.

## Referències

* ↑ Rossetti Archive, Bocca Baciata
* ↑ Giovanni Boccaccio, Decameron, tr. by Cormac Ó Cuilleanáin and John Payne (Ware, Herts: Wordsworth Editions, 2004), p. lix.
* ↑ Decameron, II.7.
* ↑ Treuherz, J, Prettejohn, E, Becker, E, Dante Gabriel Rossetti, National Museums Liverpool. p 56.
* ↑ Tate Gallery, Millais, 2007, p.134