OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lima (Nova York)

Lima és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 2.459 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lima tenia 2.459 habitants, 770 habitatges, i 532 famílies. La densitat de població era de 688 habitants/km².
Dels 770 habitatges en un 36,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,3% hi vivien parelles casades, en un 10% dones solteres, i en un 30,8% no eren unitats familiars. En el 25,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,59 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,15.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,6% tenia menys de 18 anys, un 19% entre 18 i 24, un 29,4% entre 25 i 44, un 20,7% de 45 a 60 i un 8,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.646 $ i la renda mediana per família de 52.102 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.966 $ mentre que les dones 25.429 $. La renda per capita de la població era de 15.622 $. Entorn del 3,4% de les famílies i el 5,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lima». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lima». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Pietro Carnesecchi

Pietro Carnesecchi (Florència, 3 de gener de 1509 — Roma, 11 d'octubre de 1567) va ser un humanista i reformador italià.
Va formar part de la cort de Climent VII però a partir de 1540 va integrar-se part del cercle reformador de Juan de Valdés a Nàpols i acabà abraçant en part el luteranisme. S'exilià a París però va tornar a Roma (1559) durant el papat de Pius IV on fou traït per Cosme, empresonat i decapitat.

## Referències

* ↑ «Pietro Carnesecchi». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Becada eurasiàtica

La becada, bequerada, polla bruna o cega (a les Balears) (Scolopax rusticola) és una espècie d'ocell de la família dels escolopàcids, molt apreciat pels caçadors per la bonesa de la seua carn.

## Morfologia

* Fa 35 cm de llargària i 55-65 d'envergadura alar.
* Té el dors i les parts superiors de color castany, i groguenques les inferiors, amb àmplies bandes negres darrere el cap.
* Té el bec llarg i molt sensible, capaç de trobar els cucs de què s'alimenta ficant-lo en el sòl humit, i pot agafar els cucs i empassar-se'ls sense treure el bec de terra.
* Gràcies a la gran habilitat que té amb el bec (l'extrem de la mandíbula superior és mòbil i molt sensible), no necessita l'ajut dels ulls per cercar aliment i per això els seus ulls foscos estan situats molt enrere, per ampliar el camp visual i poder controlar tot el que passa al seu voltant mentre s'ocupa de la tasca de la nutrició.

## Reproducció

Fa un forat a terra i l'omple de fulles seques. Al març-juny hi pon 4 ous, que els incubarà la femella durant 21 dies. Els polls són alimentats per ambdós progenitors i de seguida deixen el niu. Normalment fan dues cries.

## Alimentació

Menja cucs, insectes, aràcnids, llavors i mol·luscs que troba en terrenys tous.

## Hàbitat

És típic dels boscos humits europeus (rouredes, castanyedes, boscos de ribera, pinedes subalpines, boscos planifolis, etc.) on, gràcies a la seua coloració -que es confon amb la del medi- i als seus costums tranquils i poc sorollosos, passa desapercebut al bosc.

## Distribució geogràfica

Cria a les regions temperades i subàrtiques d'Euràsia i hiverna al sud del mateix continent. Les poblacions de l'Europa Occidental, de clima més suau, són sedentàries.
De novembre a març és molt comuna als Països Catalans (als boscos humits del Pirineu i del Pre-pirineu).

## Costums

Les becades són solitàries, crepusculars i emeten dues modalitats de crit. Durant el dia, està refugiada, amagada gràcies al seu plomatge mimètic. També és sedentària i migradora. Als nostres boscos arriba a mitjans de novembre fins al gener.

## Referències

* ↑ «LÈXIC DE L'ARRÒS I S'ALBUFERA».
* ↑ Lalueza i Fox, Jordi: El llibre dels ocells de Catalunya. Editorial De Vecchi - Edicions Cap Roig. Barcelona, 1987, plana 50-51. ISBN 84-315-0434-X

## Enllaços externs

* Estudi de la població de becada del Principat de Catalunya (català)
* Estudi de la població de becada a Portugal (portuguès)
* Fotografies i enregistraments sonors de la becada (anglès)
* Comportament social i reproducció de la becada (francès)
* Taxonomia d'aquesta espècie (anglès)
Viccionari
# Becadell andí

El becadell andí (Gallinago jamesoni) és una espècie d'ocell de la família dels escolopàcids (Scolopacidae). Habita prats humits i boscos negats de les muntanyes de Colòmbia i oest de Veneçuela, i a la llarga dels Andes, a Equador i el Perú fins a l'oest de Bolívia.
# Metròpolis de l'Hestieòtide

Metròpolis de l'Hestieòtide (en grec antic Μητρόπολις) era una ciutat de Tessàlia, al districte d'Hestieòtide. Esteve de Bizanci diu que era una ciutat de l'Alta Tessàlia. Estrabó diu que la ciutat es va fundar per la unió de tres poblets petits, i desp`rés se n'hi van afegir d'altres, entre elles la ciutat d'Itome. Diu que Itome es trobava dins d'un quadrangle format per les ciutats de Metròpolis, Trica, Pelinna i Gomfi. També es pot situar Metròpolis perquè va ser un lloc per on va passar Juli Cèsar quan va anar de Gomfi a Farsàlia.
Titus Livi diu que la ciutat va ser ocupada pel cònsol romà Tit Quinti Flaminí l'any 198 aC, quan va passar per aquest lloc en la seva marxa sobre Tessàlia durant la Segona Guerra Macedònica. El seu territori era veí de Cièrion (l'antiga Arne), amb la qual sovint hi va haver conflictes de límits.
La ciutat encara la menciona al segle VI el geògraf Hièrocles, i va continuar existint durant l'edat mitjana amb el nom de (Νέαι Πάτραι, "Néai Pàtrai").
En queden restes en un lloc anomenat Paleókastro, a uns 8 km al sud de Karditsa. Es pot veure que la ciutat tenia una forma circular i que la ciutadella, de la que en queden unes parets, també era circular.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «1. Metropolis». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 3 gener 2021].
# Benzin

Benzin (títol original en alemany, en català Benzina) és una obra dramaticomusical en actes composta per Emil Nikolaus von Reznicek sobre un llibret en alemany del mateix compositor, basat en El mayor encanto, amor de Pedro Calderón de la Barca. Es va estrenar el 28 de novembre de 2010 al Theater Chemnitz de Chemnitz.

## Referències

* ↑ «Dades de l'òpera» (en alemany). Operone. [Consulta: 18 maig 2018].
# Barranc del Pellisser

El barranc del Pellisser és un barranc del terme actual de Tremp, del Pallars Jussà i de l'antic d'Espluga de Serra, a l'Alta Ribagorça, situat a la vall del barranc de Miralles, al sud de la Serra de Sant Gervàs.
Es forma en el lloc anomenat lo Serrat, a ponent de lo Tossal, des d'on davalla cap al nord-oest per anar a parar al barranc de Miralles per l'esquerra, a l'extrem de ponent del Serrat de Piconiller, prop de l'ermita de Sant Gregori.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Barranc del Mas (Abella de la Conca)

El barranc del Mas és un barranc del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
Es forma al vessant meridional de la Serra de Carrànima, a llevant de l'Estimat de la Teulera. Davalla cap al sud, fins que en arribar al plegament més meridional de la serra, tomba a llevant per anar a buscar lo Botant, on es fon amb el barranc de Fontanet, per formar, un cop superat lo Botant, el Canal de Fontanet.

## Etimologia

Aquest és un topònim d'origen clarament descriptiu: el barranc pren el nom d'una antiga masia existent a prop d'on discorre, actualment desapareguda.

## Enllaços externs

* El Barranc del Mas en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Benet de Rocabertí

* No s'ha de confondre amb Benet Rocabertí.
Benet de Rocabertí (? 1200 - Tarragona 1268) va ser un sacerdot català, arquebisbe de Tarragona.
Del llinatge dels Rocabertí, va néixer segurament al Castell de Peralada i era fill de Dalmau V de Rocabertí, vescomte de Rocabertí. Era besnebot del que va ser també arquebisbe de Tarragona, Ramon de Rocabertí. En la seva joventut va estudiar Dret a la Universitat de Bolonya, i el 1232 va entrar al Capítol de la Catedral de Tarragona. El 1236 era ja canonge i va ser elegit cambrer de la vila de Reus, quan Ramon Guillem va deixar la cambreria de la vila per passar a ser prior de la Seu de Tarragona. El cambrer, càrrec reservat als canonges de la catedral i segona autoritat del capítol, era senyor de Reus en un terç del terme i tenia dret als delmes, les primícies, l'homenatge i la potestat del Castell de la vila. Enfrontat amb l'arquebisbe Pere d'Albalat, per un plet que portava contra el castlà de Reus, que tenia domini sobre dos terços de la vila però era vassall de l'església, Benet de Rocabertí va ser desposseït del càrrec de cambrer el 1240, moment en què va portar el plet davant la Cúria Romana. Va ocupar la cambreria Bernat de Boixadors, i quan aquest va morir el 1243, Ramon de Barberà. Benet de Rocabertí va guanyar tots els plets que havia presentat a Roma, i va recuperar la cambreria de Reus el 1246.
Però els seus plets amb l'arquebisbe no van acabar-se, i a causa d'una sentència desfavorable, va ser condemnat a la confiscació dels seus béns. Els reusencs es van alçar en armes contra els soldats de l'arquebisbe que venien a confiscar les possessions del cambrer i la vila va ser excomunicada. Però Pere d'Albalat va morir el 1251, i aquell mateix any Benet de Rocabertí va ser elegit arquebisbe de Tarragona. Tot i ser arquebisbe, va mantenir, per mitjà d'una dispensa papal, durant dos anys la cambreria de la vila de Reus. El 1254 va prendre possessió de la cambreria de Reus Pere Bernat.
El seu pas per la Mitra va ser molt polèmic. Volia reformar l'organització de la seva església i va xocar frontalment amb el Capítol, que va presentar sempre una oposició sistemàtica a les seves reformes, en defensa de moltes de les prerrogatives que el bisbe volia suprimir. En un moment donat, els plets entre la cúria i l'arquebisbe eren de quaranta-cinc. Aquests plets van ultrapassar l'àmbit judicial i van degenerar en bregues de gran violència, fins i tot amb l'assalt, a mà armada, de la Catedral el 1256, en resposta a l'excomunicació que havia rebut per part del Capítol. Un oficial seu, Ramon de Vilafranca, que l'havia defensat incondicionalment, va ser ferit quasi de mort pel cambrer reusenc Guillem de Banyeres.
Benet de Rocabertí va morir el 1268, després d'una vida, fins i tot en els seus darrers moments, pleta de plets i picabaralles.

## Referències

* ↑ Gort, Ezequiel. Els senyors feudals de Reus. Reus: Carrutxa, 1989, p. 21 i 22-23.
# Benet Tugues i Boliart

Benet Tugues i Boliart (Alentorn, Artesa de Segre, 14 d'octubre de 1958 - Lleida, 7 de desembre de 2007) fou un advocat i polític català, ex-diputat del Parlament de Catalunya i ex-paer de Lleida, fill de Teresa Boliart i Josep Tugues Armegol i germà de Laura Tugues.

## Biografia

Llicenciat en dret per la Universitat de Barcelona, Tugues va militar a Esquerra Republicana de Catalunya (ERC) des de ben jove, sent escollit regidor del seu poble els anys 1983-84 i president regional i membre del Consell d'Administració de la CCRTV durant la primera meitat dels anys 90. Brillant orador, Tugues va obtenir l'acta de diputat a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1995 per la demarcació de Lleida.
L'any 1996 va abandonar ERC en l'escissió que van liderar Àngel Colom i Pilar Rahola i va passar a ser secretari general del nou Partit per la Independència (PI) alhora que va mantenir l'escó al Parlament tot i passar al grup mixt, del qual va ser portaveu. Després de la dissolució del PI el 2000, Tugues junt amb Colom i un centenar de militants del partit, es van afiliar a Convergència Democràtica de Catalunya (CDC) esdevenint el gerent de la federació convergent a Lleida. A les eleccions municipals espanyoles de 2003 va ocupar un dels primers llocs de la llista de Convergència i Unió (CiU) a la paeria i va ser paer durant el mandat 2003-2007.
Va morir als 50 anys a causa d'una greu malaltia pulmonar.

## Referències

* ↑ Benet Tugues Arxivat 2015-07-08 a Wayback Machine. a anuaris.cat
* ↑ 324cat. «Més d'un centenar de persones donen l'últim adéu a Benet Tugues al Tanatori de Lleida», 09-12-2007. [Consulta: 16 octubre 2022].
# Bernart d'Auriac

Bernart d'Auriac (fl. finals del segle xiii) fou un trobador occità.

## Vida

No es tenen gaires dades sobre la vida d'aquest trobador i tampoc no se'n conserva cap vida que ens orienti sobre aquest tema. Pel nom, cal suposar que era originari d'Auriac, a l'Avairon, tot i que el cançoner C l'anomena Bernart d'Auriac, mayestre de Bezers i, per tant, deuria estar establert a Beziers. Se'n conserven quatre composicions: una cançó religiosa mariana Be volria de la mellor; un sirventès adreçat a un tal Guilhem Fabre, de difícil identificació, En Guillems Fabres sap fargar; i una altra cançó amorosa.
La composició més interessant és l'intercanvi de cobles que Bernart d'Auriac va iniciar arran de la croada contra Catalunya de 1285. Bernart d'Auriac l'inicia amb dues coblas i una tornada (amb l'estructura mètrica que hagueren de seguir els altres intervinents) on parla metafòricament de les flors (entengui's les flors de lis, emblema de França) que s'escamparan per Aragó. A Bernart d'Auriac li respongué el mateix rei Pere, en una cobla on interpel·la Pere Salvatge, un trobador que estava al seu servei; aquest pren la paraula seguidament, encara reprenent la imatge de les flors i òbviament en favor del rei Pere; i seguidament intervé el comte de Foix Roger Bernat III (pro francès); finalment, un cinquè personatge anònim, en una intervenció de to prou més violent i amenaçador i també pro francesa.

## Obra

* (57,1) Be volria de la mellor (cançó religiosa)
* (57,2) En Guillems Fabres sap fargar (sirventès)
* (57,3) Nostre reys, qu'es d'onor ses par (cobla en l'intercanvi de cobles de 1285)
* (57,4) S'ieu agues tan de saber e de sen (cançó)

## Referències

* ↑ Una explicació sobre la numeració de la poesia trobadoresca d'acord amb el repertori de Pillet i Carstens es troba a l'article Alfred Pillet.

## Bibliografia

* Martí de Riquer, Los trovadores. Historia literaria y textos. Barcelona: Ariel, 1983, vol. 3, 1331-1338 [comentari i edició i traducció a l'espanyol del cicle de 1285]

### Edicions

* Amos Parducci, Bernart d'Auriac, In: Studi Medievali 6 (1933), pàg. 82-98

### Repertoris

* Alfred Pillet / Henry Carstens, Bibliographie der Troubadours von Dr. Alfred Pillet [...] ergänzt, weitergeführt und herausgegeben von Dr. Henry Carstens. Halle : Niemeyer, 1933 [Bernart d'Auriac és el número PC 57]

## Vegeu també

* Llista de trobadors i trobairitz

## Enllaços externs

* http://troubadours.byu.edu/PC/PC-057/57%20-%20Bernart%20d'Auriac.htm
* http://trobadors.iec.cat/autors_obres_d.asp?autor=Bernart%20d%27Auriac
* http://www.rialto.unina.it/BdT.htm
# Menòdot de Nicomèdia

Menòdot de Nicomèdia (en llatí Menodotus, en grec antic Μενόδοτος) va ser un metge grec nascut a Nicomèdia, a Bitínia. Era deixeble d'un metge anomenat Antíoc de Laodicea i va ser mestre d'Heròdot de Tars.
Formava part de l'escola empírica, una de les mes famoses escoles mèdiques del món grecoromà. Va viure probablement al començament del segle ii. Va refutar algunes opinions d'Asclepíades de Bitínia i es va mostrar molt crític amb els metges que seguien l'escola dogmàtica. Va gaudir de bona reputació i Galè el cita diverses vegades.
Va escriure algunes obres que Diògenes Laerci menciona però que ara s'han perdut, entre les quals:
* Γαλήνου Παραφράστου τοῦ, Galeni Paraphrastae
* Μηνοδότου Προτρεπτικος, Menodoti Suasoria
* Δόγος ἐπὶ τὰς Τέχνας, Artes Oratio
Entre els escrits conservats de Galè hi ha una obra que precisament es titula Γαλήνου Παραφράστου τοῦ Μηνοδότου Προτρεπτικος Δόγος ἐπὶ τὰς Τέχνας, Galeni Paraphrastae, Menodoti Suasoria, que se suposa que va ser escrita originàriament per Menòdot i revisada i retocada per Galè. L'obra té un estil declamatori que Galè no usava, i s'ha pensat que el llibre no seria genuí.

## Referències

* ↑ W.A.G., Menodotus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1042
# Berislav

Berislav (en ucraïnès i en rus Берислав) és una ciutat de la província de Kherson, Ucraïna. El 2021 tenia 12.123 habitants.

## Referències

* ↑ «Бериславская городская громада» (en rus). Портал об'єднаних громад України.
# Battle Creek

«Battle Creek» té aquests significats:
# Battle Assembly

Battle Assembly és el terme que utilitza l'exèrcit dels EUA per descriure el cap de setmana que els soldats que depenen de l'exèrcit a la reserva realitzen de forma mensual per millorar les seves capacitats de lluita.
Aquestes trobades es coneixen com a drill (Instrucció) o weekend drill (Cap de setmana d'instrucció) però des que el president George W. Bush va declarar que el país es trobava en una situació de Guerra Global contra el Terrorisme, es va canviar el nom a aquests encontres per emfatitzar la necessitat de la formació contínua del soldats a la reserva.
Un cop a l'any, la majoria d'unitats celebren el Family Day on membres de la familia del soldat poden assistir i veure des de primera linea l'entrenament dels soldats. A més a més solen celebrar-se actes benèfics entre els familiars dels soldats.

## Referències

* ↑ «Informació sobre el Battle Assembly al web del U.S.Army Reserve». Arxivat de l'original el 2007-06-25. [Consulta: 3 maig 2007].

## Enllaços externs

* United States Army Reserve Arxivat 2006-12-12 a Wayback Machine. (anglès)
* United States Army (anglès)
# Miquel Sarrias Domingo

Miquel Sarrias i Domingo (Barcelona, 19 de gener de 1930 - 2002) fou un metge i primer director de l'Institut Guttmann.

## Biografia

Es llicencià en medicina i cirurgia per la Universitat de Barcelona el 1955, entre 1958 i 1961 va ser deixeble del Dr. Josep Trueta en Oxford, on es va especialitzar en cirurgia ortopèdica i traumatologia.
El 1964, Guillermo González Gilbey li va proposar la direcció mèdica del primer hospital a Espanya dedicat al tractament de les persones amb lesions medul·lars, després que passés set mesos estudiant amb el Dr. Ludwig Guttmann a Stoke Mandeville, hospital britànic especialitzat en el tractament de persones amb lesions medul·lars.
El nou hospital va ser inaugurat el 27 de novembre de 1965, i en honor de Sir Ludwig Guttmann, va adoptar el nom "Institut Guttmann, Centre de Lesionats Medul·lars".
Des de llavors i fins a la seva jubilació el 1997, el Dr. Sarrias va dirigir l'hospital, guiant-lo fins a convertir-lo en un referent nacional. El seu lideratge es va caracteritzar pel rigor en la pràctica assistencial, el tracte humà a les persones ateses i l'exploració constant de noves maneres de tractar als pacients, destacant, per exemple, en la promoció de la "tècnica de Barcelona" per a la implantació del SARS (electroestimulació de les arrels sacro anteriors).
Al mateix temps, va desenvolupar el programa de formació de nous especialistes i va ajudar tant l'avanç de l'especialitat com les associacions acadèmiques espanyoles i internacionals. Va ser el representant espanyol de la IMSOP (International Medical Society of Paraplegia), així com iniciador i president de la SEP (la Societat Espanyola de Paraplejía). Va ser membre de la junta editorial de la revista Paraplegia-Spinal Cord. El 1992 va organitzar la Reunió Científica Anual de la IMSOP, a Barcelona, coincidint amb els Jocs Paralímpics. En el mateix any va ser condecorat amb la medalla d'or del Club Europeu de Salut i va ser triat membre vitalici de la Academie Médicale Européene de Readaptation.

## Referències

* ↑ «Miquel Sarrias Domingo». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Beni Chiker

Bni Chiker (àrab: بني شيكر, B'nī Xīkr; amazic estàndard marroquí: ⴱⵏⵉ ⵛⵉⴽⵔ, Bni Cikr) és una comuna rural de la província de Nador, la regió de L'Oriental, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 26.884 persones. Es troba a la regió del Rif, a la província de Nador, a 4 km de la ciutat espanyola de Melilla i a 25 km de la ciutat de Nador. El 2006 tenia una població de menys de 5.000 habitants, essencialment amazics. L'àrab és tanmateix utilitzat per als assumptes religiosos i administratius, i una part de la població comprèn el castellà a causa de la proximitat de Melilla. La població, anomenada també guelaya, empesa per la fam, va immigrar en gran part a Orà durant els anys 1940. Al voltant de 1960, centenars de treballadors van abandonar la comuna rumb a Alemanya, Benelux i França, i més tard a Espanya. El poble és conegut pel seu mercat dels diumenges i les ruïnes d'una antiga fortalesa espanyola de Cazaza. És el poble natal de l'autor Mohamed Choukri i la política franco-marroquina Najat Vallaud-Belkacem.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Miguel Alfonso Herrero Javaloyas

Miguel Alfonso Herrero Javaloyas, més conegut com a 'Míchel' (Burjassot, 29 de juliol de 1988), és un futbolista valencià que juga com a migcampista a l'Hèrcules CF.

## Carrera esportiva

Després d'acabar la seva preparació en l'equip de futbol local Burjassot CF, Míchel va començar a jugar professionalment amb el València Mestalla, si bé després d'una sèrie de lesions dels migcampistes de l'equip principal (Rubén Baraja, Eduardo César Daud Gaspar i Manuel Fernandes), va ser cridat per l'entrenador Unai Emery, fent el seu debut en Primera divisió contra el FC Barcelona, jugant 20 minuts en una derrota per 4-0, el 6 de desembre de 2008 (si bé anteriorment havia jugat contra el Club Portugalete en un partit de Copa del Rei, on va marcar).
D'ençà, Michel va començar a aparèixer regularment en les convocatòries d'Unai Emery, si bé normalment eixia des de la banqueta.

## Enllaços externs

* «Estadístiques del jugador» (en alemany). transfermarkt.de.
* Miguel Alfonso Herrero Javaloyas a BDFutbol
* Estadístiques i biografia a CiberChe (castellà)
# Miguel Alfonso Pérez Aracil

Miguel Pérez (Alcorcón, 28 de maig de 1980) és un futbolista madrileny, que ocupa la posició de migcampista.

## Trajectòria

Va iniciar-se al CE Onda, en aquella època equip filial del Vila-real CF. El 2001 marxa al Getafe CF i a l'any següent debuta a la Segona Divisió amb el CD Numancia. Es farà amb la titularitat en l'equip sorià, i la temporada 03/04 juga 36 partits i marca dos gols, mentre el seu equip aconsegueix l'ascens a primera divisió.
A la màxima categoria, el migcampista no té tanta continuïtat i disputa 19 partits. A l'any següent recala al Nàstic de Tarragona, on tot just té oportunitats, igual que al Deportivo Alavés, equip al qual hi milita dues campanyes. Recuperarà la titularitat amb el seu fitxatge pel Llevant UE el 2008.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador