OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Quaderns d'Arquitectura i Urbanisme

Quaderns d'Arquitectura i Urbanisme és una publicació realitzada pel Col·legi Oficial d'Arquitectes de Catalunya i Balears. Els seus primers editors van ser Cèsar Martinell i Manuel de Solà-Morales, i el primer número va aparèixer el 1944. Inicialment el seu nom era en castellà Cuadernos de Arquitectura, entre 1944 i 1970 (ISSN 0011-2364), moment en què es canvià a Cuadernos de Arquitectura y Urbanismo, i no fou fins al 1981, després d'un breu període de 4 anys sense publicar-se, que adoptà el seu nom en català.
La revista es va especialitzar en el moviment eclèctic, publicant articles sobre els treballs d'Alomar, Cirici, Cirlot, o Bohigas, entre altres arquitectes i enginyers. També va realitzar diversos monogràfics dedicats a personatges com Domènech i Montaner el 1963 o al grup ADLAN el 1970. La publicació es va interrompre entre 1977 i 1981, data en què adoptaria el seu títol definitiu en català.

## Referències

* ↑ Cuadernos de Arquitectura y Urbanismo a raco.cat
* ↑ Revistas Españolas de Ciencias Sociales y Humanas Arxivat 2010-06-23 a Wayback Machine., Ministeri de Ciència i Innovació
* ↑ «Quaderns d'Arquitectura i Urbanisme». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Quaderns d'Arquitectura i Urbanisme - Lloc web oficial
* Sumaris de la revista a dialnet
# Quaderns de Poesia

Quaderns de Poesia és una revista de poesia que es va començar a publicar el juny de 1935 i va continuar fins al 1936, ja que va ser interrompuda per la Guerra Civil espanyola. Quaderns de Poesia té la vàlua d'una antologia de la millor lírica del moment a Europa. A més, la revista “reflecteix un moment de maduresa del Noucentisme, amb empelts d'Avantguarda”. A la revista, hi van col·laborar Josep Carner, Carles Riba, García Lorca, Stephen Spender, Jules Supervielle, Martí de Riquer i Morera. Pedro Salinas, Josep Maria Capdevila, Marià Manent entre d'altres. També hi havia els dibuixos de Francesc Domingo. El número 4 estava dedicat a comentar la poesia de Ramon Llull. Pel que fa a la temàtica, era una revista dedicada a la poesia. S'hi publicaven textos poètics de poetes vivents en català principalment però també en castellà i francès A més a més, s'hi publicaven articles de crítica i comentaris de literatura. Així mateix, contenia il·lustracions escollides.
En total es van publicar vuit números amb periodicitat mensual. Estava dirigida per un equip format per J.V. Foix, Tomàs Garcés, Marià Manent, Carles Riba i Joan Teixidor. Tenia una gran qualitat artística, tant pel que fa al contingut com a la presentació de la revista. Pel que respecta al format, tenia 32 pàgines a 2 columnes, de dimensions 240x185 mm. La impressió es duia a terme a la casa Castells Bonet, S.A. i la redacció estava al carrer de les Corts Catalanes 660, amb l'administració a la Llibreria Catalònia. El número costava una pesseta i mitja.

## Referències

* 1 2 «Quaderns de Poesia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 TORRENT, Joan; TASIS, Rafael. Història de la premsa catalana. Barcelona: Bruguera, 1966.(volum I- pàg. 755)

## Enllaços externs

* Digitalització disponible al portal ARCA (Arxiu de Revistes Catalanes Antigues)
# Ralph Roseingrave

Ralph Roseingrave (Salisbury, Regne Unit, vers el 1695 - Dublín, Irlanda, 6 de desembre de 1747) fou un organista i compositor anglès. Era fill de Daniel i germà de Thomas.
Va rebre la seva educació musical del seu pare, que va succeir com a organista de la catedral de St. Patrick, a Dublín, en vigor des de 1719, però formalment només en 1726. A la mort del seu pare, en 1727, també es va convertir en organista de la catedral de l'església de Crist. En 1721 ell, el seu pare, Robert Woffington i Cuvillie van examinar i informar desfavorablement sobre el nou òrgan (fabricat per Hollister) a St Werburgh, Dublín. Roseingrave es referit a vegades com un baix solista en la primera interpretació del Messies d'Händel (1742).
Va ser enterrat al cementiri de la catedral de St. Patrick; En la làpida principal s'esmenta que la seva esposa Sarah, que va morir el 1746, i quatre dels seus fills, van ser enterrats amb ell, així com la seva mare, Ann Roseingrave i el seu germà Thomas.
Va compondre un parell de servicis, 8 anthems; O God of truth (anthem), amb J.P. Hullah (publicat a Londres, 1842); Music in The Second Book of the Divine Companion (Londres, 1731); Org music, (perduda); The Psalms of David; Psalms from St Paul's.

## Referències

* ↑ Klein, Axel. Irish Classical Recordings: A Discography of Irish Art Music. Greenwood Publishing Group, 2001, p. 142. ISBN 978-0-313-31742-2.
# Quartzsite

Quartzsite és una població dels Estats Units a l'estat d'Arizona. Segons el cens del 2007 tenia 3.497 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Quartzsite tenia 3.354 habitants, 1.850 habitatges, i 1.176 famílies La densitat de població era de 35,7 habitants/km².
Dels 1.850 habitatges en un 5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59% hi vivien parelles casades, en un 2,9% dones solteres, i en un 36,4% no eren unitats familiars. En el 31,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,81 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,18.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 5,7% tenia menys de 18 anys, un 1,8% entre 18 i 24, un 7,7% entre 25 i 44, un 29,9% de 45 a 60 i un 54,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 66 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.053 $ i la renda mediana per família de 26.382 $. Els homes tenien una renda mediana de 20.313 $ mentre que les dones 16.080 $. La renda per capita de la població era de 15.889 $. Aproximadament el 7,8% de les famílies i el 13,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Quartzsite». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Quartzsite». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Rivulus weberi

Rivulus weberi és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden arribar als 9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Centreamèrica: Panamà.

## Referències

* ↑ «Rivulus weberi». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Costa, W.J.E.M.: Rivulidae (South American Annual Fishes). planes 526-548. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil, any 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Vitrac

«Vitrac» té aquests significats:
* Éssers vius:
** Vitrac o allassa blanca, espècie de planta bulbosa de flors blanques que es troba arreu de la Mediterrània
** Vitrac o bitxac comú, espècie d'au pertanyent a la família dels muscicàpids
** Vitrac barba-roig (Saxicola rubetra), ocell menut passeriforme que abans es classificava dins la família dels túrdids (Turdidae)
* Toponímia:
** Vitrac (Avairon) o Vitrac-en-Viadène, municipi al departament de l'Avairon (regió d'Occitània, França)
** Vitrac (Cantal), municipi al departament de Cantal (regió d'Alvèrnia-Roine-Alps, França)
** Vitrac (Charente) o Vitrac-Saint-Vincent, municipi al departament del Charente (regió de Nova Aquitània, França)
** Vitrac (Corresa) o Vitrac-sur-Montane, municipi al departament de Corresa (Nova Aquitània)
** Vitrac (Dordonya), ciutat al departament de la Dordonya (Nova Aquitània)
** Vitrac (Puèi Domat), municipi al departament del Puèi Domat (Alvèrnia-Roine-Alps)
* Miscel·lània: Roger Vitrac (Pinsac, Òlt, 1899 - París, 1952) poeta i dramaturg surrealista
# Virginia Klinekole

Virginia Shanta Klinekole (Three Rivers (Nou Mèxic) 13 de juny de 1924 – 13 de març de 2011), nascuda Virginia Shanta, fou una política mescalero de Nou Mèxic. Va ser escollida com a primera dona president de la Tribu Mescalero Apatxe i va servir en el Consell Tribal durant gairebé 30 anys, de 1959 a 1986. Fou coneguda per ser la primera escollida cap d'una tribu important, i pel seu treball en la preservació de la llengua apatxe.

## Primers anys i educació

Va néixer Virginia Shanta i es va criar a Three Rivers (Nou Mèxic), on va viure tota la seva vida. Va assistir a escoles locals. Shanta va ser educada en la fe catòlica romana.

## Carrera

Klinkole va treballar com a enllaç per a l'Educació de les Escoles Públiques Tularosa per la tribu Mescalero, i va recolzar fermament l'educació per als nens de la reserva, treballant per preservar la llengua apatxe. Era "un membre de la Junta Escolar de Tularosa a finals de 1960 i va servir a la Junta Escolar Mescalero Apatxe en els anys 1980 i 1990. Ha estat membre del Consell Assessor d'Educació Indígena de Nou Mèxic en la dècada de 1980 i va rebre el tercer premi anual governador com a destacada dona noumexicana el 1988."
El 1959 va ser escollida la primera dona president dels Apatxe Mescalero, i esdevingué «la primera dona escollida per a liderar qualsevol tribu important als Estats Units».
Després del seu mandat va ser escollida en diverses ocasions com a membre del Consell de la Tribu Mescalero Apatxe. En va ser membre fins a 1986, participant en tots els aspectes de la gestió de la reserva.

## Matrimoni i família

Es va casar amb Bruce W. Klinekole, supervivent de la marxa de la mort de Bataan. Van tenir quatre fills: Bruce W. Klinekole II, Gregg A. Klinekole, Gina R. Klinekole, i Ruth "Wonzie" Klinekole Tiger.

## Referències

* 1 2 3 «Former tribal leader dies : Past Mescalero president, council member, writer remembered». Alamogordo Daily News, 15-03-2011 [Consulta: 26 març 2013]. Arxivat 2014-05-25 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-05-25. [Consulta: 24 maig 2014].
* ↑ «"Miscellany, Feb. 9, 1959"» (en anglès). Time Magazine, 01-02-1959. Arxivat de l'original el 2013-08-27. [Consulta: 1r agost 2011].
* 1 2 "Obituary of Virginia Shanta Klinekole" Arxivat 2012-03-16 a Wayback Machine., LaGrone Funeral Chapel of Ruidoso Website, accessed 1 August 2011
# Luci Juli Càlid

Luci Juli Càlid (Lucius Julius Calidus) fou un poeta romà, considerat per Corneli Nepot com el primer poeta del seu temps després de la mort de Valeri Catul i Lucreci (és a dir poc abans de l'era d'August).
Càlid tenia grans possessions a Àfrica i fou proscrit per Volumni, un dels agents de Marc Antoni, però el seu nom fou esborrat de les llistes per intercessió de Tit Pomponi Àtic.
# Tiroteig del 15 d’abril de 2021 a Indianàpolis

El Tiroteig del 15 d’abril del 2021 a Indianàpolis va ser un tiroteig massiu que va tenir lloc en un magatzem de l'empresa de serveis postals FedEx a Indianapolis, Indiana, Estats Units. Nou persones van morir, inclòs l'home armat que es va suïcidar, i almenys sis més van resultar ferides. Tots van ser traslladats a diversos hospitals de la zona.
Les instal·lacions de la companyia són a prop de l'aeroport internacional de la ciutat, a l'estat d'Indiana.
Un testimoni va relatar veure el tirador disparant a l'aire lliure amb el que va descriure com una arma automàtica o un subfusell. La policia va arribar al lloc poc després de les 23 h 0 hora local (UTC - 04:00) i es va trobar una situació de tirador actiu.
El tiroteig va suposar un breu tancament de la carretera interestatal 70 a Ameriplex Parkway.

## Referències

* ↑ Efe. «Almenys 8 morts en un tiroteig en un magatzem postal d'Indianapolis», 16-04-2021. [Consulta: 20 abril 2021].
* ↑ 324cat. «Almenys vuit morts en un tiroteig a l'empresa de missatgeria FedEx a Indianapolis», 16-04-2021. [Consulta: 20 abril 2021].
# Cent setze

El nombre 116 (CXVI) és el nombre natural que segueix el nombre 115 i precedeix el nombre 117. La seva representació binària és 1110100, la representació octal 164 i l'hexadecimal 74. La seva factorització en nombres primers és 2²×29; altres factoritzacions són 1×116 = 2×58 = 4×29; és un nombre 3-gairebé primer: 2 X 2 X 29 = 116.

## En altres dominis

* És el nombre atòmic del livermori.
* És un nombre d'Erdős-Woods.

## Referències

* ↑ «Properties of the number 116» (en anglès). [Consulta: 27 juliol 2021].
* ↑ (successió A059756 a l'OEIS)
# Palau Suțu

El Palau Suțu és un edifici de Bucarest, situat a la zona de la Universitat, al sector 3.
Per ordre del company de llit Costache Gr.Suțu, el palau es va construir entre 1833-1835, en estil neogòtic, segons els plans dels arquitectes vienesos Conrad Schwink i Johann Veit.
Més tard, cap al 1862, l'aspecte interior de l'edifici es va modificar molt, després de les operacions de modernització realitzades per l'escultor Karl Storck, mitjançant l'addició d'elements arquitectònics que incloïen una escala monumental dividida en dos braços, reflectida en la immensitat d'un mirall portat pels murans.
L'edifici l'han declarat monument històric (cod LMI B-II-mA-18221) i actualment acull el Museu de Bucarest.

## Galeria d'imatges

* Una de les "Dues portes monumentals adornades amb dos lleons daurats que sostenien als peus un sol daurat i ell, gran com una roda de carro", segons explica Radu D. Rosetti
* L'escut del frontó inclou els dos elements distintius oficials, l'àguila de Muntènia i el bisó de Moldàvia. El príncep Alexandru Ioan Cuza va ordenar el seu desmantellament. Després de l'abdicació de Cuza, per insistència dels successors de Costache Gr. Suţu i amb el permís del rei Carol I, l'escut es va tornar a col·locar al seu lloc.

## Referències

* ↑ «FILE DE ISTORIE/Lumini de poveste la Palatul Şuţu». [Consulta: 29 agost 2021].
* 1 2 3 La Palatul Suțu erai primit doar în caleașcă

## Enllaços externs

* 50 anys d'història de la capital al palau Șuțu, 22 de gener de 2009, Oana Botezatu, Evenimentul zilei
* La història de l'únic carrer esglaonat de Bucarest, de 200 anys, i del Palau Suter, la joia al final, l'11 de gener de 2014, Cristina Răduță, Adevărul
# Viola Calligaris

Viola Mònica Calligaris (Lucerna, Suïssa ; 17 de març de 1996) és una futbolista suïssa. Juga com a migcampista i el seu equip actual és el Llevant UE de la Primera Divisió. És internacional amb la Selecció Absoluta de Suïssa.
Destaca per la versatilitat, ja que ha jugat de davantera, mitjapunta, extrem, mig defensiu, central i lateral dret en els diferents equips en què ha jugat. Amb Suïssa ha participat en l'Eurocopa de Països Baixos de 2017 i amb l'Atlètic de Madrid ha guanyat dues lligues i competit a la Lliga de Campions.
El 2019 va fitxar pel València provinent de l'Atlètic de Madrid, per un any ampliable segons objectius. Un any després fitxa pel Llevant, patint al desembre una greu lesió al genoll.

## Referències

* ↑ «El Valencia Femenino incorpora a la polivalente Viola Calligaris hasta 2020». Levante-EMV, 10-07-2019. [Consulta: 19 abril 2020].
* 1 2 «#Entrevista | Viola Calligaris: "Solo pienso en superar esta crisis; soy futbolista del Valencia y soy feliz"». Plaza Deportiva, 19-04-2020. [Consulta: 2 juliol 2021].
* ↑ Cosín, Raúl. «Entrevista | Viola Calligaris: "Vamos a ir a full y queremos los tres puntos en el derbi en el Puchades"», 14-12-2019. [Consulta: 19 abril 2020].
* ↑ «El Levante ata a Viola Calligaris a pesar de su grave lesión de rodilla». El desmarque, 11-05-2021. [Consulta: 2 juliol 2021].
# Venjança Movie: Per la meva filla mato

Venjança Movie: Per la meva filla mato (Tooken en anglès) és una pel·lícula de paròdia nord-americana de 2015 dirigida per John Asher i protagonitzada per Lee Tergesen, Margaret Cho, Lauren Stamile i Laura-Leigh i compta amb cameos d'Ethan Suplee, Donnie Wahlberg, Akon, Michael Blackson i Jenny McCarthy. La pel·lícula falsifica el gènere del cinema d'acció, centrant-se principalment en la sèrie Taken. Ha estat doblada i subtitulada al català.

## Sinopsi

Brian, un agent retirat de la CIA, utilitza les seves habilitats especials per aconseguir el seu estimat gos de tornada de mafiosos albanesos.

## Referències

* ↑ Evers, Robert Daniel. «Twenty Years Into Her Career, Margaret Cho Is Just Getting Started». PopMatters, 09-06-2015. [Consulta: 3 juliol 2016].
* 1 2 «Venjança Movie: Per la meva filla mato». Goita què fan, ara!. [Consulta: 6 setembre 2023].
# Venjador

Venjador (títol original: Today You Die) és una pel·lícula estatunidenca d'acció de Don E. FauntLeRoy, amb Steven Seagal, estrenada l'any 2005. Ha estat doblada al català.

## Argument

Després d'un últim robatori, Harlen (Steven Seagal) n lladre que vol deixar el món del crim, és contractat per conduir un camió de fons per a un casino de Las Vegas. Durant el treball, el seu supervisor, Bruno, decideix robar el furgó, implicant-lo casualment com a còmplice i matant a la resta de companys. Després de ser perseguits per la policia i sofrir un aparatós accident, Harlan és detingut patint amnèsia. Des de la presó, posarà en marxa la seva venjança contra els que l'han posat allà.

## Repartiment

* Steven Seagal: Harlen
* Anthony « Treach » Criss: Ice Kool
* Sarah Buxton: Agent Rachael Knowles
* Nick Mancuso: Agent Saunders
* Robert Miano: Bruno
* Mari Morrow: Jada
* Kevin Tighe: Max
* Chloë Grace Moretz: una noia al St. Thomas Hospital

## Al voltant de la pel·lícula

Diversos punts poden ser destacats en aquest film:
* Per a quina agència governamental treballen l'agent Rachael Knowles i l'agent Saunders? Al film, no s'hi fa cap al·lusió. Tanmateix, als bonus (making off), aquesta agència és anunciada: la DEA, l'agència americana anti-droga..
* Abans de l'última escena, es pot veure que són en una ciutat d'Europa de la Unió Europea perquè hi ha la bandera de la UE. Però, hom s'adona que és Suïssa (bandera suïssa). Però Suïssa no forma part de la UE.
* En aquesta mateixa escena, es veu Ice Kool fent el donatiu per a l'orfenat. Per què la policia i sobretot l'agent Rachel Knowles no l'han detingut? Què la policia ha oblidat que era un criminal i que s'ha escapat de la presó?

## Referències

* ↑ «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > Venjador». [Consulta: 13 febrer 2019].
* ↑ «Today You Die (2005)» (en anglès). [Consulta: 13 febrer 2019].
* ↑ «Today You Die (Video 2005)». [Consulta: 13 febrer 2019].
# Vetigastròpodes

Els vetigastròpodes (Vetigastropoda) són una subclasse de mol·luscs gastròpodes. És un dels clades més antics i primitius de gastròpodes.
Els vetigastròpodes estan àmpliament distribuïts per tots els oceans del món, des de la zona intermareal fins a l'oceà profund. Moltes conquilles tenen fenedures o altres obertures secundàries. Una de les principals característiques és la presència d'una estructura aplanada encreuada. La majoria tenen una mica d'asimetria bilateral en els seus òrgans.

## Taxonomia

La subclasse Vetigastropoda inclou 4.046 espècies en quatre ordres:
* Ordre Lepetellida
* Ordre Pleurotomariida
* Ordre Seguenziida
* Ordre Trochida

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Vetigastropoda». [Consulta: 18 abril 2021].
* ↑ Robertson, R. «The edible West Indian "whelk" Cittarium pica (Gastropoda: Trochidae): Natural history with new observations». Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia, vol. 153, 1, 2003, pàg. 27–47. DOI: 10.1635/0097-3157(2003)153[0027:TEWIWC]2.0.CO;2. Arxivat 2012-03-02 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-03-02. [Consulta: 18 abril 2021].
* ↑ Hedegaard, C. «Shell structures of the recent Vetigastropoda». Journal of Molluscan Studies, vol. 63, 3, 1997, pàg. 369–377. DOI: 10.1093/mollus/63.3.369. ISSN: 1464-3766.
* ↑ Salvini-Plawen, L.; Haszprunar, G. «The Vetigastropoda and the Systematics of Streptoneurous Gastropoda (Mollusca)». Journal of Zoology (London), vol. 211, 4, 1987, pàg. 747–770. DOI: 10.1111/j.1469-7998.1987.tb04485.x.
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Taxonomic tree». [Consulta: 18 abril 2021].
# Veti Valent

* No s'ha de confondre amb Vecti Valent.
Veti Valent (en llatí Vettius Valens) va ser un astròleg sirià segurament nascut a Antioquia cap al segle II dC.
D'origen modest, de jove va viatjar a Alexandria, on va ser iniciat en l'astrologia, i després viatjà per tot Egipte i per altres països. Un astròleg àrab del segle VIII explica les meravelloses aventures de Veti Valent per Pèrsia. De fet, l'astrologia àrab dona molta importància a aquest astròleg, i en diversos tractats se'l menciona juntament amb filòsofs de prestigi, com ara Plató o Aristòtil.
Hom creu que va viure a Roma en l'època dels Antonins, concretament sota el regnat d'Hadrià, i va ser contemporani de l'astrònom i astròleg Claudi Ptolemeu. Veti Valent va escriure en grec unes Antologies en nou (o deu) llibres, que han arribat fins avui fragmentàriament. En aquesta obra vol compatibilitzar la doctrina astrològica babilònica i l'egípcia, representada pel llibre anomenat Nequepso-Petosiris. Però les seves explicacions són contradictòries, tant des del punt de vista terminològic com l'ideològic. S'han trobat coincidències entre la seva obra i la d'altres astròlegs, com el citat Ptolemeu, Fírmic Matern i el Pseudo Manetó, cosa que indica que van consultar fonts comunes del segle I dC. A les Antologies es conserven complets o parcials aproximadament 130 horòscops datats entre els anys 37 i 188 dC. De entre els llibres que formaven l'obra, un Protrèptic o exhortació a l'estudi de l'astrologia i un Llibre del Mestre, s'han perdut. Però els títols suggereixen que Veti Valent volia o havia format una escola d'astrologia.
Alguns autors moderns creuen que va seguir una tradició esotèrica o hermètica, ja que al prefaci del llibre VII diu que s'ha d'exigir un jurament a tots els que llegeixin el llibre, i es comprometin a llegir-lo de forma reservada. Exhorta al lector a no revelar els secrets a ningú. Amb freqüència fa citacions de llibres d'Hermes Trismegist. Va tenir molt bona consideració la seva obra fins a l'edat mitjana, com ho demostra la seva influència en astròlegs tardans, com ara Hefestió de Tebes, o Teòfil d'Edesa (segle VI).

## Referències

* ↑ Montero, Santiago. Diccionario de adivinos, magos y astrólogos de la antigüedad. Valladolid: Trotta, 1997, p. 313-314. ISBN 8481641618.
# Vovtxansk

Vovtxansk (en ucraïnès Вовчанськ) és una ciutat de la província de Khàrkiv, Ucraïna. El 2021 tenia 17.747 habitants.

## Referències

* ↑ «Vovtxansk». ésAdir. [Consulta: 11 maig 2024].
* ↑ «Волчанская городская громада» (en rus). Портал об'єднаних громад України.