OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Zarbeling

Zarbeling és un municipi francès situat al departament del Mosel·la i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 66 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Zarbeling era de 66 persones. Hi havia 25 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 13 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

Tots els 27 habitatges que hi havia el 2007 eren l'habitatge principal de la família. 25 eren cases i 1 era un apartament. Dels 27 habitatges principals, 23 estaven ocupats pels seus propietaris, 1 estava llogat i ocupat pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 5 tenien tres cambres, 4 en tenien quatre i 17 en tenien cinc o més. 22 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 10 habitatges hi havia un automòbil i a 14 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Zarbeling el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 8 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 8 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 8 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 41 persones, 33 eren actives i 8 eren inactives. De les 33 persones actives 29 estaven ocupades (18 homes i 11 dones) i 4 estaven aturades (1 home i 3 dones). De les 8 persones inactives 2 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 6 establiments que hi havia el 2007, 3 eren d'empreses de construcció i 3 d'empreses de comerç i reparació d'automòbils.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un paleta.
L'any 2000 a Zarbeling hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Zarbeling a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Zarbeling a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Jean Prouvost

Jean Prouvost (Paris, 24 d'abril de 1885 - Ivoy-le-Marron, Loir-et-Cher, 19 d'octubre de 1978) va ser un periodista i magnat de la premsa francès.
Va néixer en una família d'industrials tèxtils: La Lainière de Roubaix, empresa que se situaria ràpidament a primera fila dins de la indústria tèxtil europea. Després de la Primera Guerra Mundial, Jean Prouvost es va interessar per l'empresa periodística. El 1924 va comprar Paris-Midi, que va arribar a assolir una tirada de 4.000 exemplars. Més tard va comprar Paris-Soir, diari que va desbancar els "cinc grans" de la premsa popular francesa, que eren Le Petit Parisien, Le Petit Journal, Le Matin, Le Journal i L´Echo de Paris. Després de dirigir el diari Paris-Soir, seria nomenat alt comissari d'Informació pel primer Govern col·laboracionista de Pétain. Va ser propietari del diari Le Figaro (fundat el 1866).
Després de la Segona Guerra Mundial, va crear el Grup Prouvost, i va aconseguir controlar, conjuntament amb l'industrial Beghin, una part important de la premsa francesa (Paris Match, Le Figaro, Le Figaro Littéraire, Marie-Claire, la revista femenina del Grup Prouvost, que va arribar a aconseguir els 985.000 exemplars (Tele 7 Jours, Week-End).
A diferència d'altres grans magnats de la premsa, Jean Prouvost no era editor, només comprava diaris i es dedicava a la distribució. Va comprar Paris-Match el 1938, i la va convertir en una revista il·lustrada d'informació general, les tirades de la qual van resultar milionàries.

## Referències

* ↑ Arxivat 2014-10-19 a Wayback Machine. Jean Prouvost - Le Patron de Presse. Société d'Emulation de Roubaix
* ↑ "Paris-midi : seul journal quotidien paraissant à midi"
* ↑ Janet Flanner «Reporter at Large». New Yorker, 07-12-1940, pàg. 56.

## Enllaços externs

* Les pionniers de la communication : Jean Prouvost, a Les Echos.fr
* Biografia de Jean Prouvost
# Jean Pélégri

Jean Pélégri (20 de juny del 1920 - 24 de setembre del 2003) va ser un novel·lista i poeta d'origen pied-noir de llengua francesa.
Va ser escriptor i professor de lletres, amic de Mohammed Dib, Kateb Yacine, Mourad Bourboune i de la majoria dels escriptors algerians dels quals, com Jean Sénac, es reclamava, Pélégri sempre es va considerar com un «algerià de cor». Va incloure en els seus prefacis les exposicions dels seus amics pintors Baya, Abdallah Benanteur, Mohammed Khadda, Jean de Maisonseul. Va escriure els diàlegs i participar com guionista i actor a la pel·lícula Les Oliviers de la justice (Les oliveres de la justícia), adaptada de la seva novel·la del mateix nom. Aquesta pel·lícula va obtenir el preu dels Escriptors de cinema i de televisió al festival de Cannes del 1962. Jean Pélégri era també professor al Liceu Buffon al XV$^è$ arrondissement de París.

## Obra
### Novel·les i teatre

* L'Embarquement du lundi. París: Gallimard, 1952.
* Les Oliviers de la justice. París: Gallimard, 1959. Grand Prix catholique de littérature (Gran premi catòlic de literatura del 1960)
** Nova edició a Dugas, Guy (editor). Algérie. Un rêve de fraternité (antologia). París: Omnibus, 1998.
* Le Maboul. París: Gallimard, 1963.
* L'Homme-caillou. París: Abdallah Benanteur, 1965.
* Les Monuments du déluge. París: Christian Bourgois, 1967.
* Slimane. París: Christian Bourgois, 1968. Obra de teatre en quatre actes, estrenat el 14 de novembre del 1968 al teatre municipal d'Aubervilliers, direcció: J.Luc Combaluzier, amb Jim Adhi Limas.
* L'Homme mangé par la ville. France-Culture, 1970.
* Le Cheval dans la ville. París: Gallimard, 1962.
* Le Maître du Tambour (teatre), 1974.
* Ma mère, l'Algérie. Alger: Laphomic, 1990. ISBN 286869554X.
* Les Etés perdus. París: Le Seuil, 1999. ISBN 2020367580.

### Filmografia

* Pickpocket, de Robert Bresson (1959) : l'inspector principal ;
* Coup de torchon de Bertrand Tavernier, (1981): pare deLucien Cordier (Philippe Noiret) ;
* Thérèse d'Alain Cavalier, (1986) : paper de Monsieur Martin, pare de la protagonista Thérèse (Catherine Mouchet) i de Céline.

## Bibliografia

* Jean Pélégri. 29. París: Éditions Marsa, març 1999 (Algérie Littérature/Action).
* Le Boucher, Dominique. Jean Pélégri l'Algérien ou Le scribe du caillou. 37-38. París: Éditions Marsa, 2000 (Algérie Littérature/Action). ISBN 2913868118. (Amb texts inedits de l'autor)
* Le Boucher, Dominique. Les deux Jean; Jean Sénac, l'homme soleil, Jean Pélégri, l'homme caillou. Montpeller/Alger: Chèvre-feuille étoilée/ Barzakh, 2002. ISBN 2914467052. (correspondència 1962-1973 i poemes inedits)
* Zoppellari, Anna (editora) «Dossier Jean Pélégri». Expressions maghrébines, Vol. 6, 2, hivern 2007, pàg. 208 pàgines.
# Euríloc de Lúsies

Euríloc (en llatí Eurylochus, en grec antic Εὐρύλοχος) fou un militar arcadi nascut a Lúsies (Lusiae) a Arcàdia, membre de l'expedició dels deu mil.
Xenofont, que el menciona amb freqüència a l'Anàbasi, diu que en una ocasió, quan marxaven per territori dels carduquis (carduchii) el va protegir després que el seu escuder l'hagués abandonat. Va ser un dels delegats enviats per l'exèrcit a Anaxibi de Bizanci. Més endavant el menciona incitant als seus camarades a reclamar la paga que els devia el rei dels odrisis Seutes II.

## Referències

* ↑ 1.Eurylochus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 110
# J/80

El J/80 és una mena de veler esportiu lleuger així com una mono-classe de competició. Compta amb un disseny modern, amb buc fabricat amb plàstic reforçat amb fibra de vidre i quilla fixa. Habitualment és tripulat per entre 3 i 5 persones. És un dels velers mono-classe més populars de la seva eslora amb més de 1.600 embarcacions. Segons la revista Sailing World Magazine, "El J/80 és fàcil de manejar, menys intimidador, més seguir i preparat per a navegar a aigües obertes que altres velers esportius moderns que hem analitzat."

## Referències

* ↑ «The Fast, Stable & Easy to Sail One-Design». Jboats. [Consulta: 1r octubre 2014].
* ↑ «Sailing World Magazine J/80 Review». Sailing World Magazine, 12-10-2009. Arxivat de l'original el 2012-09-24. [Consulta: 1r octubre 2014].

## Vegeu també

* Melges 24

## Enllaços externs

* Associació Espanyola de la Classe J/80 Arxivat 2014-09-29 a Wayback Machine.
* Associació internacional de la classe J/80 Class Association
# Fagagna

Fagagna (friülà Feagne) és un municipi italià, dins de la província d'Udine. L'any 2007 tenia 6.271 habitants. Limita amb els municipis de Basiliano, Colloredo di Monte Albano, Martignacco, Mereto di Tomba, Moruzzo i Rive d'Arcano, San Vito di Fagagna.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Gianluigi D'Orlandi | Llista cívica |
# Yogi Ferrell

Yogi Ferrell (Greenfield, 9 de maig de 1993) és un jugador de bàsquet estatunidenc que pertany a la plantilla dels Dallas Mavericks de l'NBA. Amb 1,83 metres d'alçada, juga en la posició de base.

## Enllaços externs

* Estadístiques de Yogi Ferrell a Basketball-Reference.com (anglès)
* Biografia a iuhoosiers.com (anglès)
# Jeollabuk-do

Jeollabuk-do (hangul = 전라 북도, hanja = 全 罗 北 道, rr = Jeollabuk-do, mr = Chŏllapuk-to) és una província del sud-oest de Corea del Sud. La província es va formar el 1896, a partir de la meitat nord de l'antiga província coreana de Jeolla. La capital és Jeonju, ciutat que era la capital de la província de Jeolla abans del 1896.

## Geografia

La província forma part de la regió de Honam, i limita a l'oest amb el mar Groc, al nord amb Chungcheong, al sud amb Jeollanam-do, i a l'est amb Gyeongsangbuk-do i amb Gyeongsangnam-do. La serralada Noryeong divideix la província en dues meitats, la meitat oriental és un altiplà, mentre que la meitat occidental és una plana. Per la plana occidental discorren quatre rius: Somjin, Mankyong, Tongjin i Geum.

## Recursos

La plana occidental de la província és un dels majors graners de Corea del Sud. A més de l'arròs, els cultius de major importància són de cotó, d'ordi, de cànem i de la morera de paper (Broussonetia papyri), que es fa servir per fabricar les portes corredisses tradicionals. En l'altiplà oriental predomina la ramaderia.

## Transport i indústria

En els anys 1960, es va construir l'autopista Honam, el que va propiciar l'aparició d'un cinturó industrial, connectant les ciutats d'Iri (actualment coneguda com a Iksan) i Gunsan (ciutat portuària) amb Jeonju, la capital provincial.

## Divisió administrativa

Es divideix en 6 ciutats (Si o Shi) i en 8 comtats (Gun). A continuació, s'enumeren els noms en alfabet llatí, hangul i hanja.

### Ciutats

* Jeonju (전주시; 全 州市-la capital de la província).
* Gimje (김제시; 金堤 市).
* Gunsan (군산시; 群山 市).
* Iksan (익산시; 益 山 市).
* Jeongeup (정읍시; 井 邑 市).
* Namwon (남원시; 南 原 市).

## Enllaços externs

* Web oficial
# Zu Geng de Shang

Zu Geng (祖庚) va ser un rei de la Dinastia Shang de la història xinesa. El seu nom atorgat era Yao (曜) i la seva capital estava situada a Yin (殷). Ell era el fill del rei Wu Ding. Va ser deferent amb el rei Wu Ding atorgant-li en nom de temple de Gao Zong (xinès 高宗).

## Referències

* ↑ Theobald, Ulrich. «Shang Dynasty Rulers (www.chinaknowledge.de)» (en anglès). [Consulta: 8 setembre 2021].
* ↑ «Chinese Monarchs - Zu Geng (祖庚) was king of the Shang Dynasty of China. His given name is Yao (曜).». [Consulta: 8 setembre 2021].
* ↑ «History of Ancient China - Timeline - Historydraft» (en anglès). [Consulta: 8 setembre 2021].
Zu Geng de Shang Dinastia Shang :
| Precedit per: Wu Ding | Rei de la Xina | Succeït per: Zu Jia |
# Àrea no incorporada

En el dret anglosaxó, una àrea no incorporada és un territori que no està constituït per si mateix en entitat local; "incorporar" en aquest context significa constituir-se en entitat local i formar una corporació municipal per a exercir la seua pròpia administració. Així, una comunitat no incorporada està administrada per una unitat administrativa superior (p.ex.: municipi, borough, comtat, estat, província, cantó, parròquia). Encara que no és comú, algunes vegades els pobles petits amb crisis fiscals es "desincorporen", perden la seua autonomia, per a integrar-se i rebre ajuda d'una administració més gran.

## Referències

* ↑ Loraine Braham. «Building Healthier Communities – Report». Full Text Transcript, Ministerial Reports, Northern Territory Legislative Assembly, 10am. August 25, 2004. Arxivat de l'original el de juliol 24, 2005. [Consulta: 8 febrer 2007].

## Vegeu també

* Entitat local menor
# Jevnaker

Jevnaker és un municipi situat al comtat d'Akershus, Noruega. Té 6.629 habitants (2016) i té una superfície de 224 km². El centre administratiu del municipi és el poble homònim.
Jevnaker està situat a l'extrem sud del Randsfjorden. El municipi limita al nord amb Gran, a l'est amb Lunner, i al sud-oest amb Ringerike (al comtat de Buskerud). El municipi es troba a l'extrem sud del comtat d'Oppland. El punt més alt és el mont Svarttjernshøgda amb una alçada de 717 metres.

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 11 març 2016].

## Enllaços externs

* Jevnaker - Lloc web oficial
# Javier Dopico Morales

Javier Dopico Morales (Màlaga, 22 de maig de 1985) és un futbolista andalús, que ocupa la posició de migcampista.

## Trajectòria

Format al planter del Màlaga CF, va destacar als equips juvenil i B, arribant a jugar un encontre de la màxima categoria a la temporada 02/03. Però, no va tenir continuïtat, ni tampoc va ser titular amb el Málaga B els anys següents. A la temporada 05/06 seria cedit a la UD Mérida.
Des que deixa l'equip malagueny el 2007, la carrera del migcampista ha prosseguit per conjunts de Segona Divisió B i Tercera. Milita als equips illencs de la Unió Esportiva Ibiza-Eivissa i de l'Atlètic Balears. La temporada 09/10 retorna a Andalusia, per militar al CD Ronda.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# John Douglas Cockcroft

Sir John Douglas Cockcroft OM KCB CBE FRS (Todmorden, West Yorkshire, 1897 - Cambridge, 1967) fou un físic anglès guardonat amb el Premi Nobel de Física l'any 1951.

## Biografia

Va néixer el 27 de maig de 1897 a la ciutat anglesa de Todmorden. Estudià a l'escola de secundària de la seva ciutat natal, estudiant posteriorment matemàtiques a la Universitat de Manchester. El 1928, va treballar com a investigador al Saint John's College, càrrec que va ocupar fins a l'any 1946.
John Dogulas Cockcroft morí el 18 de setembre de 1967 a la ciutat de Cambridge.

## Recerca científica

L'any 1932, i en col·laboració amb el físic Ernest Walton, fou el primer a desintegrar un nucli atòmic amb partícules subatòmiques accelerades artificialment. Per a desenvolupar les seves investigacions, van usar un accelerador de partícules que havien desenvolupat per a bombardejar àtoms de liti amb protons, observant com alguns dels àtoms de liti absorbien un protó i es desintegraven en dos àtoms d'heli.
Entre 1941 i 1944, va ser supervisor cap del departament d'Investigació i Desenvolupament de les forces aèries britàniques, i des de 1944 a 1946 va exercir com a director de la divisió d'energia atòmica del Consell d'Investigació Nacional del Canadà.
L'any 1951, fou guardonat amb el Premi Nobel de Física, que va compartir amb Ernest Walton, pels seus treballs sobre la transmutació dels nuclis atòmics mitjançant l'ús de partícules artificialment accelerades.

## Referències

* 1 2 3 «The Nobel Prize in Physics 1951» (en anglès americà). [Consulta: 11 novembre 2023].
* ↑ Hartcup, Guy; Allibone, T. E.; Cockcroft. Cockcroft and the atom. Bristol: Hilger, 1984. ISBN 978-0-85274-759-9.

## Enllaços externs

* «John Douglas Cockcroft» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Élisabeth Bouscaren

Élisabeth Bouscaren (1956) és una matemàtica francesa que treballa en geometria algebraica, àlgebra i lògica matemàtica (teoria de models).
Bouscaren va obtenir el doctorat l'any 1979 a la Universitat Denis Diderot de Paris VII i la seva habilitació l'any 1985. A partir de 1981, va treballar al Centre Nacional de la Recerca Científica (CNRS) fins que, l'any 2005, es va traslladar a la Universitat de Paris Sud. D'ençà de 2007, ha ocupat la posició de Directora de Recerca al CNRS.
Ha estat becària visitant de la Universitat Yale, de la Universitat de Notre Dame i del MSRI, i ha publicat un llibre sobre la demostració d'Ehud Hrushovski de la conjectura de Mordell-Lang. Va ser conferenciant convidada en la sessió de lògica del Congrés Internacional de Matemàtics de 2002.

## Publicacions seleccionades

* Bouscaren, Elisabeth. Logic Colloquium 2000. 19. Urbana, IL: Association for Symbolic Logic, 2005, p. 3–31. «Model theory and geometry»
* Bouscaren, E.; Delon, F. «Groups definable in separably closed fields». Transactions of the American Mathematical Society, 354, 3, 2002, p. 945–966. DOI: 10.1090/S0002-9947-01-02886-0.
* Bouscaren, E.; Delon, F. «Minimal groups in separably closed fields». Journal of Symbolic Logic, 67, 1, 2002, p. 239–259. DOI: 10.2178/jsl/1190150042.
* Bouscaren, Élisabeth «Théorie des modèles et conjecture de Manin-Mumford (d'après Ehud Hrushovski)» (en francès). Astérisque, 276, 2002, p. 137–159., Séminaire Bourbaki 1999/2000
* Model Theory and Algebraic Geometry: An introduction to E. Hrushovski's proof of the Geometric Mordell–Lang Conjecture. 1696. Berlin: Springer-Verlag, 1998. DOI 10.1007/978-3-540-68521-0. ISBN 3-540-64863-1.
* Bouscaren, E.; Hrushovski, E. «On one-based theories». Journal of Symbolic Logic, 59, 2, 1994, p. 579–595. DOI: 10.2307/2275409.

## Referències

* ↑ Birth year from BNF catalog entry, accessed 2018-10-08
* ↑ «Elisabeth Bouscaren». www.math.u-psud.fr. [Consulta: 8 octubre 2018].
* ↑ ICM Plenary and Invited Speakers, accessed 2018-10-08

## Enllaços externs

* Lloc web oficial
* Currículum Vitae Arxivat 2019-06-23 a Wayback Machine. (pdf)
# Farson

Farson és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Wyoming. Segons el cens del 2000 tenia 242 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Farson tenia 242 habitants, 96 habitatges, i 69 famílies. La densitat de població era d'1,2 habitants/km².
Dels 96 habitatges en un 30,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 64,6% hi vivien parelles casades, en un 5,2% dones solteres, i en un 28,1% no eren unitats familiars. En el 26% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,6% tenia menys de 18 anys, un 8,7% entre 18 i 24, un 25,2% entre 25 i 44, un 31,8% de 45 a 60 i un 10,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 110,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 44.545 $ i la renda mediana per família de 56.806 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.364 $ mentre que les dones 21.250 $. La renda per capita de la població era de 16.140 $. Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Farson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Farson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Facciamo paradiso

Facciamo paradiso és una pel·lícula italiana de Comèdia dramàtica del 1995 dirigida per Mario Monicelli. Està basada lliurement en el conte Vite di uomini non illustri de Giuseppe Pontiggia.

## Argument

La pel·lícula explica la història de Claudia Bertelli, una jove italiana nascuda després de la Segona Guerra Mundial, que pren part en les protestes del maig del 68, juntament amb els comunistes, i després mare plena de contradiccions i dubtes al llarg dels anys del modernisme. Mor el 2011, en una època plena de crisi.

## Repartiment

* Margherita Buy: Claudia Bertelli
* Lello Arena: Calabrone
* Philippe Noiret: Padre di Claudia
* Aurore Clément: Madre di Claudia
* Dario Cassini: Lucio
* Barbara Marciano: Anita
* Gianfelice Imparato: Bellocchio
* Moni Ovadia: Adamo
* Marilù Prati: Teresa
* Mattia Sbragia: Detectiu

## Referències

* ↑ Leonardo De Franceschi. Lo sguardo eclettico: il cinema di Mario Monicelli. Marsilio, 2001, 2001. ISBN 8831777637.
* ↑ Ivana Delvino. I film di Mario Monicelli. Gremese Editore, 2008, 2008. ISBN 978-8884404770.

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a YouTube
# FaceTime

Facetime és una aplicació de videoconferència desenvolupada per Apple disponible a iPhone, iPad, Mac i iPod touch. Aquest sistema funciona generalment amb un identificador Apple.
Va ser anunciat el 7 de juny de 2010 per a iPhone, l'1 de setembre de 2010 per al iPod touch de 4ª generació, el 20 de novembre per a Mac, el 2 de març va ser anunciat per al iPad 2, el 14 d'octubre del 2011 va ser anunciat per al iPhone 4s i el 19 de març de 2012 va ser anunciat per al nou iPad.
FaceTime opera amb xarxes Wi-Fi, cel·lulars 3G i 4G, i permet transmetre el video tant amb la càmera frontal com la posterior del iPhone, iPod touch o el iPad i la càmera FaceTime dels Mac.
El protocol de comunicació va ser anunciat com un estàndard obert, d'aquesta manera altres empreses també el poden utilitzar.

## Implementació

Actualment, FaceTime funciona mitjançant connexions Wi-Fi i cel·lulars; i els usuaris únicament poden comunicarse oficialment disposant d'un dispositiu iOS amb càmera FaceTime o Mac amb càmera iSight entre ells.
FaceTime està integrat als dispositus amb una app del mateix nom. Quan s'està realitzant una trucada, cal prémer el botó FaceTime per passar a la videoconferència. El botó FaceTime, una icona que representa una càmera de vídeo, ocupa el lloc que en les anteriors versions de l'iPhone tenia el botó per deixar la trucada en pausa, com Apple no estava disposada a afegir-se un lloc més, ens insta a fer servir el botó de silenci, encara que deixant premut poc més d'un segon aquest, s'activarà la funció de pausa. També és possible fer una trucada FaceTime en l'aplicació Contactes.

## Referències

* ↑ «Facetime for PC: Download Facetime for Windows 10/8.1/8/7/XP & Mac» (en anglès), 02-05-2017. Arxivat de l'original el 2018-12-09. [Consulta: 7 desembre 2018].