OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Resolució 2185 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2185 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 20 de novembre de 2014. El Consell decidí integrar plenament el treball policial en els mandats de les forces de manteniment de la pau de l'ONU. Al mateix temps, es va demanar als països que contribuïssin als components de la policia enviant més agents femenins.

## Contingut

El consentiment de les parts en un conflicte, la imparcialitat i la no usar violència, excepte per la defensa pròpia del mandat, eren essencials per a una operació de pau reeixida. Els serveis policials d'un país amfitrió solien ser el principal vincle entre govern i la societat en matèria de seguretat. L'aplicació de la llei, el càstig i la justícia, per tant, eren necessaris com a base per a una pau duradora i el desenvolupament nacional. El secretari general Ban Ki-moon va demanar que millorés la policia de les Nacions Unides desenvolupant directrius estàndard i processos de capacitació i avaluació.
El paper dels components policials de les forces de manteniment de la pau de l'ONU havia augmentat considerablement. Una de les tasques podria incloure ajudar el país amfitrió a reformar les seves pròpies forces policials, proporcionar suport operatiu i vigilar de forma immediata l'aplicació de la llei. També podria preveure que els agents de l'ONU ajudarien amb la detecció d'autors de crims greus contra el dret internacional. Es va decidir incloure de manera integral les tasques policials en els mandats de les forces de manteniment de la pau i les missions polítiques especials.
El secretari general havia anunciat una avaluació exhaustiva de les missions de pau i les missions polítiques especials. Es va demanar als països que aportaven agents de policia que hi enviessin més agents femenins i capacitessin a tots els agents per fer front a la violència sexual i la violència contra els nens.

## Referències

* ↑ Nacions Unides. «SC resolves to make policing essential part of peacekeeping mandates, adequatly funded», 20-11-2014.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2101 a la 2200 (2013 - 2015)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Associació d'utilitat pública

La declaració d'utilitat pública és el reconeixement administratiu que una associació està constituïda per assolir una finalitat d'interès general. Aquest reconeixement, comporta una sèrie de drets i d'obligacions. Un exemple d'aquesta tipologia d'associacions es l'associació viquipedista catalana Amical Wikimedia.

## Drets

▪ Esmentar aquesta qualificació a tota classe de documents, després del seu nom.
▪ Gaudir de beneficis fiscals, econòmics, administratius i processals d'acord amb el que estableixi la normativa en cada cas.

## Obligacions

▪ Rendir comptes anualment i presentar una memòria descriptiva de les activitats realitzades durant l'exercici, a Catalunya cal fer-ho al Departament de Justícia de la Generalitat de Catalunya.
El procediment pel reconeixement administratiu a l'estat espanyol està regulat pel Reial Decret 1740/2003 de 19 de Desembre, publicat al B.O.E. de 13 de Gener de 2004, essent la concessió competència de l'Administració Central, i en concret del Ministeri de l'Interior, tot i que el tràmit a Catalunya es porta a terme a través del Departament de Justícia de la Generalitat de Catalunya.
# Andrés Astruells Femenia

Andrés Astruells Femenia (Barcelona, 30 de novembre de 1946 – Barcelona, 9 de desembre de 2017) fou un periodista esportiu català.
Va començar a treballar en el periòdic Tele/eXpres i a partir de l'1 de febrer de 1972 s'incorporà a la redacció d'El Mundo Deportivo, on va treballar durant 36 anys, arribant a ser-ne cap de secció (1975-76) i redactor en cap (1976-2008). També fou col·laborador de la revista Don Balón i fou tertulià habitual del programa El larguero de la Cadena SER, entre d'altres. Fou considerat un referent en les informacions del FC Barcelona i de l'Espanyol, però també destacà en la secció poliesportiva, especialment en la cobertura dels Jocs Olímpics de Barcelona.
Després d'una llarga malaltia, morí a Barcelona el 9 de desembre de 2017.

## Referències

* 1 2 Poquí, Joan «Fallece Andrés Astruells». Mundo Deportivo, 09-12-2017 [Consulta: 11 desembre 2017].
* 1 2 «Andreu Astruells Femenia». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 11 desembre 2107].
* ↑ «Mor el periodista esportiu Andrés Astruells». Nació Digital, 09-12-2017 [Consulta: 11 desembre 2017].
# Entrambasmestas

Entrambasmestas és una localitat del municipi de Luena (Cantàbria, Espanya). L'any 2015 tenia 77 habitants (INE). La localitat es troba a 200 metres d'altitud sobre el nivell del mar, i a 8,5 quilòmetres de la capital municipal, San Miguel de Luena. Es troba a la confluència del Riu Pas i el Riu Luena.

## Patrimoni
### La calçada romana

Entre aquesta localitat i Sel de la Carrera existeixen restes d'una calçada romana.

### L'església

Té una església del segle xviii, concretament de l'any 1754 segons una placa existent a l'església. Aquesta té un retaule de la mateixa època. Teniu afegits posteriors com un pòrtic a l'entrada.

### La ferreria

Al paratge de Sel d'Alcedo, al costat del poble, va existir una ferreria coneguda com de Sel d'Alcedo, Sel d'Alceda, Luena o Entrambasmestas i que sortint-se de mineral de ferro de Sobarzo i de Somorrostro i de carbó de la mateixa vall, va estar a funcionament entre 1592 i 1784. Aquesta ferreria va pertànyer als Bustamante Bustillo i Mediavilla de Corvera; la ferreria se situava al costat del riu Luena i va haver de ser reconstruïda l'any 1648, amb un pressupost de més de 5000 ducats; tanmateix, un cop acabada l'obra, el governador de la vall, en nom del marquès d'Aguilar, amenaçà el propietari si començava a produir ferro. En els anys 1739-40 es pressuposten 1300 reals de velló per netejar la ferreria i arreglar els seus murs i la llera del riu per al seu funcionament. El 1779 es té constància d'una producció de ferro de 800 quintals, però l'any 1784 es va abandonar, i l'any 1792, les seves últimes referències, la ferreteria estava arruïnada.

## Personatges il·lustres

* Agustín Riancho (1841 - 1929), pintor paisatgista.

## Referències

* ↑ Ceballos Cuerno, Carmen. Arozas y Ferrones: las Ferrerías de Cantabria en el Antiguo Régimen. SP Universidad de Cantabria. Santander, 2001 ISBN 84 8102 2780. p. 35
* ↑ Ceballos Cuerno, Carmen. Arozas y Ferrones: las Ferrerías de Cantabria en el Antiguo Régimen. SP Universidad de Cantabria. Santander, 2001 ISBN 84 8102 2780. pp. 338-339
# Oileán Chléire

Oileán Chléire (en anglès Cape Clear Island) és una illa d'Irlanda, al sud-oest del comtat de Cork, a la província de Munster, i que constitueix una Gaeltacht. El punt més alt és el Cnoicín an tSeabhaic (160 metres). L'illa més propera és Sherkin Island a 2 km a l'est. L'illa és dividida en dues meitats d'est a oest unides per un istme. Els ferries surten de North Harbour a Schull i Baltimore a l'illa gran. South Harbour és un destí conegut dels iots.

## Història

L'illa és coneguda com a lloc de naixement de Sant Ciarán, al fort Dún an Óir, i per la seva fauna ornitològica, inclosos el somorgollaire i el Somorgollaire alablanc, el Corb marí gros i hidrobàtids. L'illa tenia 1.052 habitants abans de la Gran Fam, mentre que la població actual de Cape Clear no arriba a una vuitena parat d'aquesta xifra. L'illa té una escola primària construïda en 1897. El 1998 la presidenta irlandesa Mary McAleese visità l'illa. Des de 1994 cada primer cap de setmana de setembre acull el Festival Internacional de Contacontes, que acull contistes professionals d'arreu del món.

## Fauna

A les aigües que envolten l'illa hi ha pinnípedes, taurons pelegrins i dofins, mentre que les plantes més comunes són les roses de Plymouth i el xuclamel. A Cape Clear hi ha un far i un observatori ornitològic, ja que és el primer destí de moltes aus migratòries.

## Llogarets

* Baile Iarthach Theas
* Baile Iarthach Thuaidh
* Cnocán an Choimthigh
* Gleann Iarthach
* Gleann Meánach
* Gleann Oirtheach
* Coinnlín
* Crathach Thiar
* Crathach Thoir
* Cill Leice Fórabhain
* Lios O Móine
* Cnocán na mBairneach
* Gort na Lobhar
* An tArdghort
* Ceathrúna
* Comalán

## Referències

* ↑ - Birdwatching Arxivat 2012-11-05 a Wayback Machine. Cape Clear

## Bibliografia

* The Wild Plants of Sherkin, Cape Clear and adjacent Islands of West Cork, John Akeroyd, editor, Sherkin Island Marine Station 1996 ISBN
* Archaeological Inventory of County Cork, Vol 1 West Cork, Office of Public Works, 1992 ISBN
* Cape Clear Island, Éamon Lankford, 1999 ISBN
# Premis Pulitzer de 1918

Els següents són els Premis Pulitzer de 1918.

## Premis de periodisme

* Servei públic:
** The New York Times, pel seu servei públic en publicar íntegrament tants informes oficials, documents i discursos dels estadistes europeus relacionats amb el progrés i la conducta de la Primera Guerra Mundial.
* Informació:
** Harold A. Littledale, del New York Evening Post, per una sèrie d'articles que exposaven els abusos i conduïen a la reforma de la presó de l'estat de Nova Jersey.
* Redacció editorial:
** Louisville Courier Journal, per l'article editorial "Vae Victis!" i l'editorial "War Has Its Compensation". (No es va nomenar cap autor, però els editorials van ser escrits per Henry Watterson.)
* Premi d’Història del Diari:
** Minna Lewinson i Henry Beetle Hough, estudiants de la Columbia University Graduate School of Journalism, per A History of the Services Rendered to the Public by the American Press During the Year 1917. (El 1918 va ser l'únic any en què es va atorgar aquest premi en particular.)

## Premis de lletres i teatre

* Novel·la:
** His family d'Ernest Poole (Macmillan)
* Teatre:
** Why Marry? per Jesse Lynch Williams (Scribner)
* Història:
** A History of the Civil War, 1861-1865 de James Ford Rhodes (Macmillan)
* Biografia o autobiografia:
** Benjamin Franklin, Self-Revealed per William Cabell Bruce (Putnam)

## Cites i premis especials

* Poesia:
** Love Songs de Sara Teasdale (Macmillan). Aquest premi va ser possible gràcies a una subvenció especial de la Poetry Society of America.

## Referències

* ↑ «Mr. Watterson wins Pulitzer Prize». Louisville Courier Journal, 04-06-1918.
* ↑ Joseph Gerth «The stories behind the Courier Journal's 10 Pulitzer Prizes». Louisville Courier Journal, 08-11-2018.

## Enllaços externs

* "Guanyadors del Premi Pulitzer de 1918". Ciutat de Nova York. Jurat dels Premis Pulitzer. 1918.
# Església de Sant Miquel de Darmós

Sant Miquel és un temple al nucli de Darmós al terme municipal de Tivissa (Ribera d'Ebre) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Arquitectura

Església d'una sola nau amb planta de creu llatina i absis no marcat en planta. La coberta de la nau i dels braços del transsepte s'efectua mitjançant voltes de canó amb arcs torals i llunetes, mentre que l'espai del creuer queda cobert amb una cúpula de mitja taronja de vuit nervis. El presbiteri, lleugerament elevat respecte al nivell de la nau, està cobert amb una volta de creueria. Les capelles laterals s'obren a la nau amb arcs formers de mig punt. La il·luminació del temple és escassa, amb petites finestres sota les llunetes i una rosassa als peus del temple, on hi ha un cor molt senzill. S'hi accedeix per un portal d'arc escarser amb una orla a la clau on hi ha gravat l'any "1867". La resta del frontis és llis, amb la rosassa descentrada de l'eix del portal. Queda rematada per un senzill capcer semicircular. De l'extrem superior de la façana en sobresurt un campanar quadrangular, obert amb arcs de mig punt als darrers nivells i un rellotge de cara a la plaça. L'acabat exterior és arrebossat amb morter de calç, excepte el campanar i el capcer, que es van afegir amb posterioritat i són ceràmics.

## Història

L'església parroquial de Sant Miquel fou fundada com a vicaria perpètua pel bisbe de Tortosa el 1786, i per al seu manteniment, el Rector de Tivissa contribuïa amb 200 lliures. El vicari havia de respectar els privilegis i honors corresponents al seu superior de Tivissa. Fou destruïda pels francesos el 1810, rehabilitada el 1814 i reconstruïda entre 1862 i 1867. El 1977 es col·locà a la façana un mural fet de rajoleta valenciana amb una vista de la població protegida per Sant Miquel.

## Referències

* 1 2 «Església de Sant Miquel de Darmós». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Abasand

Abasand és un barri residencial de Fort McMurray, Alberta. Les seves cases van estar afectades per l'Incendi forestal de Fort McMurray.
Durant l'Incendi forestal de Fort McMurray, Waterways va estar afectada de forma crítica. Segons informes de danys de l'Incendi forestal de Fort McMurray -a 4 de maig de 2016-, el 50% de les cases d'Abasand s'havien perdut amb l'incendi.

## Vegeu també

* Waterways, Alberta
* Draper, Alberta

## Referències

* ↑ Newstalk 1010: Alberta declares 'state of emergency' as wildfire burns
* ↑ "Fort McMurray Wildfire Updates".

## Enllaços externs

* Municipi regional de Wood Buffalo
# Equació de Boltzmann

Equació de Boltzmann o equació de transport de Boltzmann, desenvolupada originalment per Ludwig Boltzmann, és una eina poderosa per l'anàlisi dels fenòmens de transport lligant gradients de temperatura i densitat. Aquesta equació és molt important en la física estadística i àmpliament aplicada en l'estudi de sistemes fora de l'equilibri termodinàmic. Generalment, l'equació de transport de Boltzmann és utilitzada en l'estudi del transport de calor i càrrega, subministrant informacions sobre propietats de transport com conductivitat elèctrica i tèrmica, viscositat, etc.
Per un sistema amb funció distribució de partícules $f({\vec {x}},{\vec {p}},t)\mathrm {d} {\vec {x}}\mathrm {d} {\vec {p}}$ subjecta a una força externa ${\vec {F}},$ l'equació de Boltzmann és donada per${\frac {\partial f}{\partial t}}+{\frac {\vec {p}}{m}}{\frac {\partial f}{\partial {\vec {x}}}}+{\vec {F}}{\frac {\partial f}{\partial {\vec {p}}}}={\frac {\mathrm {d} f}{\mathrm {d} t}}{\Bigg |}_{col}$on el terme de la dreta descriu l'efecte de les col·lisions entre les partícules del sistema.
L'equació de Boltzmann pot ser utilitzada per calcular les propietats de transport electrònic en metalls i semiconductors. Per exemple, s'un camp elèctric és aplicat a un sòlid, cal resoldre l'equació de Boltzmann per la funció de distribució dels electrons. Si el camp elèctric és constant, la funció de distribució també és constant i està associada a un flux de corrent en l'adreça del camp. A partir de l'equació de Boltzmann també és possible calcular el flux de calor en un sòlid que sorgeix a causa d'una diferència de temperatura, i la conductivitat tèrmica. Les equacions resultants descriuen els fenòmens termoelèctrics, tals com l'efecte Seebeck i l'efecte Peltier. Finalment, si hi ha un camp magnètic constant, es veu que la conductivitat elèctrica generalment disminueix amb l'augment del camp magnètic, un comportament conegut com a magnetorresistência. L'equació del transport de Boltzmann també pot ser utilitzada per descriure l'efecte Hall, i fenòmens més complexos com termomagnético, l'efecte Ettingshausen i l'efecte Nernst.

## Referències

* ↑ «Boltzmann Transport Equation - an overview | ScienceDirect Topics» (en anglès). https://www.sciencedirect.com.+[Consulta: 1r novembre 2022].
* ↑ «The Boltzmann equation» (en anglès). https://www.math.ucla.edu. Arxivat de l'original el 2022-11-01. [Consulta: 1r novembre 2022].
* ↑ «Boltzmann Transport Equation» (en anglès). http://home.ustc.edu.cn. Arxivat de l'original el 2022-11-01. [Consulta: 1r novembre 2022].
* ↑ Rajendra Prasad «Boltzmann transport equation». https://www.slideshare.net, 22-01-2015.
# Alawi

«Alawi» té aquests significats:
* Ba Alawi, tribu de l'Hadramaut
* Xeicat d'Alawi, entitat del Protectorat Occidental d'Aden i de la Federació d'Aràbia del Sud
# Alaït Ould Mokhtar

Alaït Ould Mokhtar (+ vers 1795) fou emir de Trarza, successor del seu oncle Ali Kouri Ould Amar que va morir en batalla el 1786 deixant només fills menors d'edat. Era fill de l'emir Mokhtar Ould Amar (germà i predecessor d'Ali Kouri) que quan va morir el 1759 només tenia igualment fills menors.
No se sap gairebé res del seu govern. Va morir en data incerta entre 1790 i 1800 i fou enterrat a Tirtillas. No devia tenir fills majors, i el va succeir el seu germà Amar III Ould Mokhtar, conegut com a Amar III Ould Kumba.

## Referències

* L'Émirat des Trarzas per Paul Marty, 1882-1938
# Model Ising

El model Ising (pronunciació alemanya:) (o model de Lenz-Ising o model d' Ising-Lenz), anomenat així pels físics Ernst Ising i Wilhelm Lenz, és un model matemàtic de ferromagnetisme en mecànica estadística. El model consta de variables discretes que representen moments dipolars magnètics dels "girs" atòmics que poden estar en un dels dos estats (+1 o -1). Els girs estan disposats en un gràfic, generalment una gelosia (on l'estructura local es repeteix periòdicament en totes direccions), permetent que cada gir interactuï amb els seus veïns. Els girs veïns que estan d'acord tenen una energia menor que els que estan en desacord; el sistema tendeix a l'energia més baixa però la calor pertorba aquesta tendència, creant així la possibilitat de diferents fases estructurals. El model permet identificar les transicions de fase com un model simplificat de la realitat. El model d'Ising de xarxa quadrada bidimensional és un dels models estadístics més senzills per mostrar una transició de fase.
El model d'Ising va ser inventat pel físic Wilheim Lenz (1920), que el va donar com a problema al seu alumne Ernst Ising. El model d'Ising unidimensional va ser resolt per Ising (1925) sol en la seva tesi de 1924; no té transició de fase. El model d'Ising de gelosia quadrat bidimensional és molt més difícil i només va rebre una descripció analítica molt més tard, per Lars Onsager (1944). Normalment es resol mitjançant un mètode de matriu de transferència, encara que existeixen diferents enfocaments, més relacionats amb la teoria quàntica de camps.

## Referències

* ↑ «Ising Model - an overview | ScienceDirect Topics» (en anglès). https://www.sciencedirect.com,+07-09-2022.+[Consulta: 7 setembre 2022].
* ↑ See Gallavotti (1999), Chapters VI-VII.
* ↑ Ernst Ising, Contribution to the Theory of Ferromagnetism
# Metaphrynella pollicaris

Metaphrynella pollicaris és una espècie de granota que viu a Indonèsia i Malàisia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Yaakob, N., Sukumaran, J., van Dijk, P.P., Mumpuni & Iskandar, D. 2004. Metaphrynella pollicaris. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 28 d'abril del 2008.
# Resolució 2181 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2181 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 21 d'octubre de 2014. Després de recordar les resolucions i declaracions anteriors sobre la República Centreafricana, en particular les resolucions 2121 (2013), 2127 (2013), 2134 (2014) i 2149 (2014) i prenent nota de la carta de Catherine Ashton, Alt Representant de la Unió Europea, al President del Consell de Seguretat, el 7 d'octubre de 2014, el Consell va determinar que la situació a la República Centreafricana encara constituïa una amenaça per a la pau i la seguretat internacionals, i actuant sota el capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, va prorrogar l'autorització per al funcionament de l'EUFOR RCA per mig any fins al 15 de març del 2015.

## Referències

* ↑ Nacions Unides. «SC extends EU operation in CAR».

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2101 a la 2200 (2013 - 2015)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Atiador

L'atiador és una eina que serveix per a animar el foc, o bé removent els tions i altres combustibles, o bé bufant, o per fer altres tasques relacionades amb el foc sense cremar-se ni embrutar-se. A Calaceit existeix la variant «ateiador».
És una peça llarga, generalment de ferro, que sol tenir un ganxo a un cap. N'existeixen de plens per moure la brasa i de buits (vegeu imatge) que permeten de bufar. Juntament amb els molls, és un dels estris del foc més comuns. En sentit figurat s'utilitza per a indicar una cosa utilitzada per a animar l'entusiasme de la gent per a actuar, per exemple: «Els pobles vius, i Catalunya havia de donar l'exemple, recordaven la història […] com a atiador d'iniciatives per sortir de la mala situació que patien.»
L'atiador també fa funció d'arma improvisada, que més terrible és quan és ben encès, sigui per a batre el diable com en la rondalla valenciana El ferrer Sarió, sigui en la famosa baralla entre Ludwig Wittgenstein i Karl Popper el 1946 a la Universitat de Cambridge, que només va terminar-se sense danys corporals gràcies a la intervenció enèrgica de Bertrand Russell. Després de l'incident, Wittgenstein va demanar a Popper si fos capable de donar un exemple de regla moral. Popper va constestar: «No s'ha d'emprar mai un atiador per amenaçar un conferenciant». Pau Casals es recorda del seu hoste, el fuster Benet a casa de qui s'estava durant el seu estudi a l'Escola municipal de Música de Barcelona, que li va fer una gran impressió. Benet utilitzava un atiador per anar als barris malfamosos, com una mena d'apòstol, a desarmar notables criminals. «Només portava un atiador. Però, a les seves mans es convertia en una arma formidable.»

## Referències

* ↑ «Atiador». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «Atiador». A: Diccionari català-valencià-balear. Palma: Moll, 1930-1962. ISBN 8427300255.
* ↑ «Atiador». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ Anguera, Pere. L'onze de setembre: història de la Diada (1886-1938). vol. 1 de Fets i personatges. Barcelona: Ed. de L'Abadia de Montserrat, 2008, p. 84. ISBN 9788498830163.
* ↑ Beltrán i Llavador, Rafael (editor). «El ferrer Sarió». A: Rondalles populars valencianes: Antologia, catàleg i estudi dins la tradició del folklore universal. València: Universitat de València, 2011, p. 180-184. ISBN 9788437087511. «[Els treballadors] es posaren a clavar-li [=el diable] l'atiador encés al cap. L'amo va preguntar al diable burlat: «Tornaràs ací una altra volta?» «No, no hi tornaré més. Ai! Deixeu-me.»»
* ↑ Edmonds, David; Eidinow, John. Wittgenstein's Poker: The Story of a Ten-Minute Argument Between Two Great Philosophers (L'atiador de Wittgenstein: la història d'una disputa de deu minuts entre dos grans filòsofs) (en anglès). Nova York: Harper & Collins, 2001. ISBN 0-06-621244-8.
* ↑ Casanova i Masferrer, Agustí «Hi ha problemes filosòfics?». Diari de Girona, 29 febrer 2012 (2012-02-29).
* ↑ Casals, Pau; Kahn, Albert Eugen. «El món obert». A: Reflexions de Pau Casals. Antoni Bosch, 2011 (reimpressió), p. 39. ISBN 9788495348814.
Viccionari
# Lluneta

La lluneta és un element arquitectònic característic d'edificis coberts per voltes. És la porció de paret que resulta de la intersecció de la volta amb la mateixa paret. En el cas de voltes amb arcs, la lluneta adquireix la forma semicircular; també pot tenir formes d'ordres agut, rebaixat, el·líptic, etc. La lluneta és particularment interessant en la història de l'art, ja que sovint s'ha decorat amb pintures al fresc o d'un altre tipus, o escultures. Per similitud de forma, es denomina també lluneta l'espai existent entre l'arquitrau d'una porta i un arc superior. Finalment, es denomina lluneta la taula semicircular disposada com a rematada d'un retaule. La decoració de les llunetes amb escultures es va difondre en el període romànic per França i Espanya. Successivament es estendre també per algunes regions d'Itàlia, com Verona i Pisa.

## Referències

* ↑ «Lluneta». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.