OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Georges Hobé

Georges Hobé (Brussel·les, 7 de gener de 1854 - Ixelles, 5 de març de 1936), fou un arquitecte i decorador belga.

## Mobiliari art nouveau

Fill d'ebenista, Georges Hobé començà la seva carrera com a decorador d'interiors. Va muntar un taller de fabricació de mobles a Brussel·les cap a 1890 i creà els primers mobles d'estil art nouveau o modernista. La seva obra fou regularment exposada en les exposicions internacionals (Brussel·les-Tervuren, 1897; Torí, 1902; Milà, 1906).

## Pas a l'arquitectura

Autodidacte, Georges Hobé es feu arquitecte ja passada la quarantena. Un viatge li feu descobrir les petites ciutats i les torres del sud d'Anglaterra, de la qual admira la qualitat urbanística i la integració paisatgista. El seu pensament estigué des de llavors dominat pel diàleg necessari entre l'edifici i el seu medi ambient. Preocupat de la bona integració de les seves construccions a l'indret que els acull, predicà la utilització de materials locals i la incorporació d'essències indígenes. Desproveïda de tota ostentació, la seva arquitectura és feta a mesura i és pensada fins als menors detalls, tant exteriors com interiors.

## Principals realitzacions

* Kijkhill, vil·la sobre les altures de La Panne
* Urbanització de La Panne amb Albert Dumont: implantació de les vil·les preservant el relleu de les dunes
* Vil·les a tota Bèlgica: estacions de la costa belga, Brussel·les, Spa, La Hulpe, Lieja, Namur
* Carcassa de l'exposició colonial al Museu Reial de l'Àfrica Central, Tervuren (1897)
* Casa dels quàquers - plaça Ambiorix, 50, a Brussel·les (1898-1899)
* Projecte de revalorització de la ciutadella de Namur (casino, estadi amb teatre a l'aire lliure, passeig equipat amb un tramvia elèctric)
* Casino de Middelkerke (1913-1914, amb A. Van Huffel - destruït)
* Ciutat jardí de Veurne (1921)
# Marc Porci Cató (tribú de la plebs 99 aC)

Marc Porci Cató (en llatí: Marcus Porcius Cato) va ser fill de Marc Porci Cató Salonià i de la seva segona esposa Salònia.
Es va casar amb una rica dama romana, però el matrimoni no va ser afortunat i el van sorprendre en adulteri amb Lívia Drusa, germana de Marc Livi Drus, amb la qual tot seguit es va casar. Va ser el pare de Pòrcia i de Cató d'Utica. Ella tenia ja un fill, Quint Servili Cepió, al qual Salonià va fer de pare breument, i una filla, Servília, que va ser mare de Marc Juni Brutus, un dels assassins de Juli Cèsar.
Va ser partidari de Sul·la, però va morir abans de les proscripcions. Va ser tribú de la plebs en una data incerta, probablement a començament de la primera dècada del segle i aC, el 99 aC. Va morir quan era candidat a pretor en una data propera a l'any 98 aC.

## Referències

* 1 2 Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 645.
* ↑ «M. Porcius (12) Pap.? Cato». Digital Prosopography of the Roman Republic. King's College London.
# Stráňavy

Stráňavy és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Žilina, al centre-nord del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1356.
# Leonor de los Ángeles y del Peso

Leonor de los Ángeles y del Peso (Madrid, 1608-Lima, 1626) va ser una institutriu i religiosa dominica espanyola.
Nascuda a Madrid el 1608, on també es casà. Una vegada va quedar vídua, va tenir notícia d'ella el marquès de Guadalcázar i virrei del Perú, Diego Fernández de Córdoba, que la va contractar com a institutriu de les seves filles Mariana Francisca i Brianda, una feina que la va obligar a traslladar-se a Lima l'any 1622.
Dos anys més tard es va fer monja i entrà al convent de dominiques de Santa Catalina de Sena de Lima, que va ser fundat el mateix any i apadrinat, precisament, per les filles del marquès. Va prendre l'hàbit de l'orde el 13 de febrer de 1624, tres dies més tard que les fundadores, esdevenint una de les 33 primeres religioses del convent. Finalment, professà el 20 d'abril de 1625 i destacà per la seva obediència observant al llarg de les seva vida totes les obligacions i la regla monàstica. Va morir la Pasqua de Resurrecció de 1626.

## Referències

* ↑ Eiras Roel, Antonio. Historia y documentación notarial, el Madrid del Siglo de Oro (en castellà). Madrid: Consejo General del Notariado, 1992, p. 167.
* 1 2 Álvarez y Baena, José Antonio. Hijos de Madrid, ilustres en santitad dignidades, armas, ciencias y artes. Diccionario histórico (en castellà). vol. 3. Madrid: Oficina de D. Benito Cano, 1790, p. 345-346.
* 1 2 Castellanos de Losada, Basilio Sebastián (Dir.). Biografía eclesiástica completa (en castellà). vol. 17. Madrid: Imprenta de D. Alejandro Gómez Fuentenebro, 1863, p. 1110-1111.
# Anthony Brea Salazar

Anthony José Brea Salazar (3 de febrer de 1983) va ser un ciclista veneçolà.

## Palmarès

* 2006
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Veneçuela
* 2007
** Vencedor de 3 etapes a la Volta a Cuba
** Vencedor d'una etapa a la Volta per un Xile Líder
** Vencedor de 3 etapes a la Volta a Rio de Janeiro
* 2008
** Vencedor d'una etapa a la Volta al Táchira

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Comptador de programa

Comptador de programa (PC, de l'anglès Program counter), també anomenat Instruction pointer (literalment "punter d'instruccions") en Intel x86 i en microprocessadors Itanium, i a vegades anomenat instruction address register (IAR; literalment "registre de direccions d'instrucció") o simplement com a part del seqüenciador d'instruccions, és un registre del processador que indica on està el processador en la seqüència d'instruccions.
En la majoria de processadors, el PC s'incrementa immediatament després de llegir (fetch) una instrucció de programa, i conté l'adreça de memòria de la pròxima instrucció que s'hauria d'executar. En aquells processadors el qual l'increment precedeix el fetch, el PC apunta la instrucció actual que està sent executada.
Les instruccions normalment es llegeixen seqüencialment des de memòria, però algunes instruccions "control de transferència" com salts, crides i retorns a subrutines i retorns interrompen la seqüència afegint un nou valor al PC. Un salt estableix que la pròxima instrucció executada sigui alguna adreça de la memòria. Una crida de subrutina a banda de fer un salt, guarda prèviament el contingut antic del PC en alguna adreça de memòria. El retorn de subrutina recupera el contingut del PC que s'havia guardat en la darrera crida de subrutina i l'afegeix de nou al PC, per poder reprendre l'execució seqüencial des de la instrucció següent a l'última crida de subrutina.

## Referències

* ↑ Mead, Carver; Conway, Lynn. Introduction to VLSI Systems (en anglès), 1980. ISBN 0-201-04358-0.
* ↑ Harry Katzan (1971), Computer Organization and the System/370, Van Nostrand Reinhold Company, New York, USA, LCCCN 72-153191

## Vegeu també

* Registres de la CPU
# Steve Scalise

Steve Scalise (Nova Orleans, 6 d'octubre de 1965) és un polític estatunidenc del Partit Republicà que ha estat membre de la Cambra de Representants per Louisiana des del 2008, i hi ha exercit de líder de la majoria o minoria republicana des del 2013. Anteriorment havia estat membre de la Cambra de Representants de Louisiana i del Senat de Louisiana.
El 2017 va ser ferit greument quan un home armat va disparar sobre diversos congressistes i membres del Partit Republicà que es s'entrenaven per un partit benèfic de beisbol contra congressistes demòcrates. El 2023 li va ser diagnosticat un mieloma múltiple, un tipus de càncer de la sang que es va considerar molt tractable i li va permetre seguir amb la seva tasca de líder de la majoria republicana.

## Referències

* 1 2 «Biography | Congressman Steve Scalise» (en anglès), 03-01-2021. [Consulta: 12 octubre 2023].
* ↑ «Rifle-wielding attacker wounds GOP leader, killed by police» (en anglès), 15-06-2017. [Consulta: 12 octubre 2023].
* ↑ Karni, Annie; Mueller, Benjamin «Scalise, No. 2 House Republican, Says He Has Blood Cancer» (en anglès). The New York Times, 29-08-2023. ISSN: 0362-4331.
# Burujón

Burujón és un municipi de la província de Toledo, a la comunitat autònoma de Castella la Manxa. Limita amb Gerindote, Albarreal de Tajo, Polán, La Puebla de Montalbán i Escalonilla.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 1.285 | 1.268 | 1.280 | 1.290 | 1.292 | 1.302 | 1.326 | 1.393 | 1.372 | 1.376 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | Luciano Soto García | UCD | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | Antonio Rodríguez Carrasco | AP/PDP/UL | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | Antonio Rodríguez Carrasco | PP | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | Antonio Rodríguez Carrasco | PP | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | Antonio Rodríguez Carrasco | PP | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | Antonio Rodríguez Carrasco | PP | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Raúl de la Cruz de la Encina | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Raúl de la Cruz de la Encina | PSOE | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Toledo (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Leonor de Ovando

Leonor de Ovando (1544, Santo Domingo - † 1610-1615) fou una monja dominica i escriptora, reconeguda per ser una de les primeres poetes dominicanes i del Nou Món.

## Biografia

El 1554 va entrar a l'Orde de Predicadors. Va pertànyer al convent de clausura Regina Angelorum, i era una de les primeres monges d'aquell convent que va arribar a ser priora. El 1586 el convent fou destruït per Francis Drake, obligant la congregació a refugiar-se al camp, moment en què es va perdre gran part de l'obra literària d'Ovando.

## Obra

S'han conservat a l'antologia de Silva de poesia cinc dels seus sonets i alguns versos, escrits entre el 1574 i el 1580. Aquesta producció literària fou descoberta pel crític literari espanyol Marcelino Menéndez Pelayo i descrita a la seva Antologia de poetes hispanoamericans. Les composicions foren fruit de la correspondència entre ambdós. Quatre dels cinc sonets corresponen a diverses festes del calendari catòlic: Nadal, Epifania, Pasqua de Resurrecció i Pentecosta.

## Referències

* 1 2 Chang-Rodríguez, Raquel. «Diálogos poéticos americanos y transatlánticos». A: Virreinatos II (en castellà). Editorial Grupo destiempos, 2015, p. 397-401. ISBN 9786079130213 [Consulta: 21 setembre 2018-09-21].
* ↑ Nacidit Perdomo, Ylonka «Leonor de Ovando: “La ingeniosa poeta y muy religiosa observante” (I)» (en castellà). Acento, 02-02-2015. Arxivat de l'original el 2018-09-22 [Consulta: 21 setembre 2018].
# Kothari

Kothari és un riu del Rajasthan, a l'Índia.
El riu neix als turons situades a les proximitats de la ciutat de Devgarh (part dels Aravalli) al districte de Rajsamand, i corre durant uns 145 km en direcció cap a l'est, travessant les planes de la regió de Mewar, per acabar desaiguant finalment al riu Banas. Creua els tehsils Raipur, Mandal, Bhilwara o Kotri i desaigua prop de Nandrei al tehsil de Kotri (districte de Bhilwara).
# Andreu d'Aragó

Andreu d'Aragó, Andrea d'Aragona, o de vegades Andrea da Faventia o de Faenza, (Cammarata?, Sicília, s. XV - 5 de febrer de 1500) va ser un frare menor observant sicilià. És venerat com a beat per l'Església catòlica.
El seu nom es confon amb d'altres de similars contemporanis i les dades sobre la seva vida són poques. Sembla haver nascut a Cammarata en la família dels Aragona (Aragó), potser descendents d'alguna branca de la família reial aragonesa que va governar Sicília. Va ser contemporani i company del beat Mateu Guimerà d'Agrigent. Frare franciscà observant, va predicar per la regió, propagant la reforma observant i ajudant en la predicació al beat Arcangelo Piacenza da Calatafimi. Molt popular, se n'explicaven nombroses conversions i miracles.
Un Andreu de Faenza predicava en 1489 a Sulmona, on instituí un monte frumentario (institució que deixava als pagesos pobres el gra necessari per a la sembra) o mont de pietat, i aconseguí que la reina Joana I de Nàpols hi introduís el gremi de la llana. En 1490, a Spoleto, instituí un altre mont frumentari i reorganitzà el de pietat, i posteriorment fundà monti frumentari a Temi, Piacenza (1492) i Cremona (1493). És possible que puguin ser la mateixa persona, però no pot assegurar-se.
Morí a Cammarata el 5 de febrer del 1500 i fou sebollit a l'església de Santa Maria de la localitat.

## Bibliografia

* Santi, beati e testimoni. "Beato Andrea d'Aragona".
* Treccani.it: dizionario biografico. "Andrea da Faenza".
# Las inquietudes de Shanti Andía (pel·lícula)

Las inquietudes de Shanti Andía és una pel·lícula espanyola dirigida el 1947 per Arturo Ruiz-Castillo y Basala amb un guió basat en la novel·la homònima de Pío Baroja. Malgrat l'èxit de la crítica i ser considerada "d'interès nacional" fou criticada, entre altres coses, pel plantejament sobre el mar, veritable protagonista del llibre, i perquè cap dels actors era basc.

## Argument

Shanti Andía, un ancià d'un poble costaner de Guipúscoa, recorda amb nostàlgia les seves vivències com a capità de fragata i el record del seu oncle, l'admirat Juan de Aguirre, prototip de mariner basc amb una biografia carregada de peripècies.

## Repartiment

* Jorge Mistral - Shanti Andía
* Josita Hernán - Mary
* Manuel Luna - Juan de Aguirre
* Jesús Tordesillas - Patricio Allen
* Milagros Leal - Señora de Andía
* Irene Caba Alba - Iñure
* Mari Paz Molinero - Casilda
* José María Lado - Capitán Zaldumbide

## Premis
### Tercera edició de les Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics

| Categoria | Nominats | Resultat |
| Millor actor secundari | Jesús Tordesillas | Guanyadora |
| Millor fotografia | Manuel Berenguer | Guanyadora |
| Millor música | Jesús García Leoz | Guanyadora |
| Premi Gimeno | Arturo Ruiz-Castillo y Basala | Guanyadora |

## Referències

* ↑ las inquietudes de Shanti Andia, Auñamendi Eusko Entziklopedia
* ↑ «Medallas del CEC a la producción española de 1947». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2020-07-30. [Consulta: 10 febrer 2018].

## Enllaços externs

* Presentació de la pel·lícula, RTVE
* Una carta de Jardiel Poncela a propósito de la versión cinematográfica de "Las inquietudes de Shanti Andía", por Arturo Ruiz Castillo, Arbor, Vol 187, No 748 (2011)
# Gigny (Yonne)

Gigny és un municipi francès, situat al departament del Yonne i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 106 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Gigny era de 106 persones. Hi havia 38 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 17 parelles sense fills i 13 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 90 habitatges, 40 eren l'habitatge principal de la família, 39 eren segones residències i 10 estaven desocupats. Tots els 90 habitatges eren cases. Dels 40 habitatges principals, 39 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava llogat i ocupat pels llogaters; 4 tenien tres cambres, 3 en tenien quatre i 32 en tenien cinc o més. 32 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 25 habitatges hi havia un automòbil i a 14 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Gigny el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 12 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 8 |
| 4 | 60 a 64 | 8 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 8 | 35 a 39 | 8 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 4 |
| 12 | 10 a 14 | 8 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 67 persones, 42 eren actives i 25 eren inactives. Les 42 persones actives estaven ocupades(25 homes i 17 dones).. De les 25 persones inactives 8 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 13 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 5 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa extractiva, 1 d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials i 3 d'empreses de construcció.
Dels 2 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era una fusteria i 1 electricista.
L'any 2000 a Gigny hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Gigny a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Gigny a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Mahendratanaya

Mahendratanaya és el nom de dos rius al districte de Ganjam a Orissa que neixen a la muntanya de Mahendragiri als Ghats Orientals; un dels rius corre en direcció est i passa prop de Budarasingi, Mandasa i Jalantra, fins a desaiguar al mar prop de Barwa o Baruva. L'altre, més llarg, corre en direcció sud-oest i passa per Parla Kimedi fins a desaiguar al Vamsadhara.

## Referències

Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Suezichthys

Suezichthys és un gènere de peixos de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Suezichthys arquatus (Russell, 1985)
* Suezichthys aylingi (Russell, 1985)
* Suezichthys bifurcatus (Russell, 1986)
* Suezichthys caudovittatus (Steindachner, 1898)
* Suezichthys cyanolaemus (Russell, 1985)
* Suezichthys devisi (Whitley, 1941)
* Suezichthys gracilis (Steindachner & Döderlein, 1887)
* Suezichthys notatus (Kamohara, 1958)
* Suezichthys russelli (Randall, 1981)
* Suezichthys soelae (Russell, 1985)
* Suezichthys tripunctatus (Randall & Kotthaus, 1977)

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Animal Diversity Web (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ «Suezichthys (Genus)» (en anglès). ZipcodeZoo.com. Arxivat de l'original el 15 de setembre 2012. [Consulta: 26 d’octubre 2008].
* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Smith J. L. B. 1958. Rare fishes from South Africa. S. Afr. J. Sci. v. 54. 319-323.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Bob Hawke

Bob Hawke (anglès: Robert Hawke) (Bordertown, 9 de desembre de 1929 - Sydney, 16 de maig de 2019) Robert James Lee "Bob" Hawke va ser primer ministre d'Austràlia des de 1983 fins a 1991. A més va ser membre de l'Orde d'Austràlia.)
Després d'una dècada com a president del Australian Council of Trade Unions (organització sindical australiana), va entrar en política en les eleccions federals d'Austràlia de 1980 convertint-se en Primer Ministre tres anys després i guanyant quatre eleccions federals consecutives.

## Referències

* ↑ Notícia de la defunció a la BBC
* ↑ «Biografía de Bob Hawke» (en (castellà)). [Consulta: 22 febrer 2015].
# Kotebetta

Kotebetta és una muntanya del districte de Kodagu o Coorg a Karnataka a uns 15 km al nord de Mercara.
Té una altura de 1.666 metres i la seva base cobreix una gran part del territori. El cim està dividit en dos puig, un en punta, conegut com el Harangalbetta, i l'altra formant una mena de taula plana de terra.

## Geografia

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Lenyima

El lenyima és una llengua que es parla al sud-est de Nigèria, a la LGA d'Obubra, a l'estat de Cross River. L'etnònim de lenyima és anyima.
El lenyima és una llengua que forma part del grup lingüístic de les llengües mbembe-legbo, que formen part de la família lingüística de les llengües de l'alt Cross. Les altres llengües del mateix grup lingüístic són el legbo, el leyigha i l'mbembe, Cross River.

## Ús

El lenyima és una llengua que gaudeix d'un ús vigorós (6a); tot i que no està estandarditzada, té parlants de totes les edats i generacions. Segons l'ethnologue el 2006 hi havia 13.000 lenyima-parlants.

## Població i religió

El 60% dels 16.000 lenyimes són cristians; d'aquests, la meitat són protestants, el 25% són catòlics i el 25% formen part d'esglésies cristianes independents. El 40% restant creuen en religions tradicionals africanes.

## Referències

* 1 2 lenyima al joshuaproject
* 1 2 lenyima a l'ethnologue
* ↑ llengües legbo-mbembe a l'ethnologue
# Marisa Prado

Olga Costenaro, més coneguda com a Marisa Prado (Araçatuba, 26 de desembre de 1930 — el Caire, 12 de febrer de 1982) fou una actriu brasilera.

## Biografia

De petita es va traslladar amb la seva família cap a São Bernardo do Campo i comença a treballar en la Companhia Cinematográfica Vera Cruz així que s'instal·la a la ciutat. Inicialment hi treballa com a muntadora de pel·lícules, però el seu físic crida l'atenció del director Abílio Pereira de Almeida, que li fa una prova i decideix la seva participació en la pel·lícula "Tico-tico no fubá", amb el paper de "Durvalina", en el que va ser la seva estrena en cinema al costat d'Anselmo Duarte i Tônia Carrero.
Ràpidament esdevé una de les principals actrius de la companyia i destaca a les pel·lícules "Terra é sempre terra", "O cangaceiro" i "Candinho". El 1951 va rebre el Premi Sôci.
Es va casar amb el cineasta i productor Fernando de Barros, amb l'ambaixador cubà a París al final de la dècada de 1950 i amb el milionari libanès Charles Gabriel de Chedid.
Va viure i rodar pel·lícules a Espanya i a França. El 1956 va rebre una de les Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics d'Espanya com a millor actriu estrangera en pel·lícula espanyola per la seva participació a Orgullo. Va morir a Egipte, en circumstàncies que no foren prou aclarides, el febrer de 1982. Segons el seu marit travessava una forta depressió.

## Filmografia

| Any | Títol | Personatge |
| 1963 | No temas a la ley | Flora |
| 1963 | Plaza de oriente | María Luisa |
| 1963 | Aquí está tu enamorado | |
| 1962 | Los secretos del sexo débil | |
| 1961 | ¡Que padre tan padre! | |
| 1961 | As Pupilas do Senhor Reitor | Margarida |
| 1960 | Mundo, demonio y carne | |
| 1960 | Una chica de Chicago | |
| 1960 | Nada menos que un arkángel | |
| 1960 | El traje de oro | |
| 1959 | María de la O | |
| 1959 | La rebelión de los adolescentes | |
| 1959 | Vida sin risas | |
| 1956 | Tarde de toros | Isabel |
| 1955 | Orgullo | Laura |
| 1954 | Candinho | Filoca |
| 1953 | O Cangaceiro | Olívia |
| 1952 | Tico-Tico no Fubá | Durvalina |
| 1951 | Terra É sempre Terra | Lina |

## Referències

* 1 2 Meu Cinema Brasileiro. «Marisa Prado».
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1955». CEC. Arxivat de l'original el 2018-01-06. [Consulta: 7 gener 2018].

## Enllaços externs

* Mulheres do Cinema Brasileiro Arxivat 2016-04-30 a Wayback Machine.