OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tenguinka

Tenguinka - Тенгинка (rus) - és un poble del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba als vessants del Caucas occidental, a la vora esquerra del riu Xapsukho, a 34 km al nord-oest de Tuapsé i a 81 km al sud de Krasnodar.
Pertany a aquest municipi el poble de Lérmontovo.
# Sent Privat de Vallònga

Sent Privat de Vallònga (en francès Saint-Privat-de-Vallongue) és un municipi del departament francès del Losera, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera
# Martin Mortensen

Martin Mortensen (Herning, 5 de novembre de 1984) és un ciclista danès professional des del 2007 i actualment a l'equip ColoQuick CULT. Del seu palmarès destaca el Czech Cycling Tour de 2015, i la Tro Bro Leon de 2016.

## Palmarès

* 2002
** Campió de Dinamarca júnior en contrarellotge
* 2005
** Campió de Dinamarca sub-23 en contrarellotge
** 1r al Tour de Moselle i vencedor de 2 etapes
* 2006
** Campió de Dinamarca en contrarellotge per equips
* 2007
** 1r a la Post Cup
** 1r al Gran Premi de Dourges
* 2008
** 1r al Duo Normand (amb Michael Tronborg)
** Vencedor d'una etapa del Boucle de l'Artois
* 2013
** Vencedor d'una etapa del Tour de Normandia
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Eslovàquia
* 2014
** 1r al Czech Cycling Tour i vencedor d'una etapa
* 2015
** 1r al Velothon Wales
* 2016
** 1r a la Tro Bro Leon

## Enllaços externs

* Martin Mortensen a Sitiodeciclismo.net
* Martin Mortensen a Cyclebase.nl
* Martin Mortensen a Museociclismo.it
* Martin Mortensen a procyclingstats.com
# Hollywood (cançó)

«Hollywood» és una cançó de la banda virtual de rock alternatiu Gorillaz amb la col·laboració del raper estatunidenc Snoop Dogg i el músic de house Jamie Principle. Es va publicar el 21 de juny de 2018 com a cinquè senzill de l'àlbum The Now Now.
La versió demo de la cançó va ser enregistrada a la darreria de 2017 mentre la banda estava de gira amb Humanz Tour però encara no la van presentar perquè no consideraven que estigués apunt. Per aquest motiu, el debut oficial es va produir al març de 2018 a Santiago (Xile) però sense que Snoop Dogg hi fos present.

## Referències

* ↑ Bein, Kat. «'I Don't Understand That Potato Reference': A Bizarre Conversation With Damon Albarn About Gorillaz and America» (en anglès). Billboard, 23-10-2017. [Consulta: 4 gener 2019].
* ↑ Nifras, Jeremy. «Gorillaz debut new track “Hollywood” ft. Snoop Dogg in Chile (watch)» (en anglès). BrooklynVegan.com, 29-03-2018. [Consulta: 4 gener 2019].
# Font d'Obriülls

La Font d'Obriülls, en alguns mapes grafiada com a Font d'Urbiülls, és una font de l'antic terme de Sant Serni, actualment pertanyent al municipi de Gavet de la Conca. Pertany al territori del poble de Mata-solana.
Està situada a 874,5 m d'altitud al sud-oest de Mata-solana, a la dreta del barranc de la Plana, a prop i al sud del camí de la Sarga. Queda a ponent de la Font de la Sarga.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Sent Marçau de la Vavetz

Sent Marçau lo Mont (en francès Saint-Martial-le-Mont) és una comuna (municipi) de França, a la regió de la Nova Aquitània, departament de la Cruesa.
La seva població al cens de 1999 era de 276 habitants. Està integrada a la Communauté de communes Du Pays Cruesa Thaurion Gartempe.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 356 | 316 | 265 | 255 | 276 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Jean Depatureaux | |
| 2008- | Claude Fayadas | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Matteo da Perugia

Matteo da Perugia, va ser un compositor italià medieval.

## Breu biografia

Matteo da Perugia és considerat el primer magister in cantu documentat, que va estar al servei de la catedral de Milà (1402-1407); el seu càrrec també incloïa el de cantor (biscantor o discantor) i mestre per a tres fills escollits per l'autoritat eclesiàstica de la catedral. Va ser reelegit a Milà de 1414 a octubre de 1416, però després d'aquesta data s'acaben els pagaments al seu nom i es perden notícies sobre ell.
Poc se sap de la vida i de la formació; potser va néixer a Perusa a la segona meitat del segle XIV. Willi Apel va afirmar que va ser el millor compositor de la seva generació. Segurament va estudiar a França. Matteo pertany a la tercera i última generació de músics italians d'Ars nova l'estil dels quals està molt influenciat pel francès.
Va compondre música a l'estil de l'ars subtilior; la seva producció és principalment profana, incloent virelai, balades i rondeau, però també alguns Gloria i dos motets isorítmics. Gairebé tota la música de Matteo da Perugia està continguda al còdex Mòdena α.M.5.24.
La seva amistat amb Pietro Filargis, conegut com a Pietro di Candia, primer arquebisbe de Milà i posteriorment elegit papa al Concili (no ecumènic) de Pisa amb el nom d'Alexandre V, càrrec simultani al pontificat de Gregori XII, va ser de gran importància.

## Referències

* ↑ Discantor era cultivate che realizzava il discantus; en segon lloc, al Definitory di Tinctoris: "Discantus és una cançó produïda a partir de diferents veus i notes de cert valor".
* ↑ R. Sabatini, Musica in Umbria, Morlacchi, 2016, ISBN 978-88-6074-799-0

## Bibliografia

* Angelo Rusconi, Matteo da Perugia al Dizionario Biografico degli Italiani
* Ursula Gūnther, Anne Stone. "Matteo da Perugia", Grove Dictionary of Music and Musicians, ed. L. Macy, grovemusic.com (accés per subscripció).
* Renato Sabatini, Musica in Umbria, Morlacchi, 2016, ISBN 978-88-6074-799-0. Morlacchi, 2016, ISBN 978-88-6074-799-0.

## Enllaços externs

* http://riviste.paviauniversitypress.it/index.php/phi/article/viewArticle/01-01-SG01/85
# Hyphessobrycon guarani

Hyphessobrycon guarani és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,1 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu a àrees de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Paranà.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* López, H.L., A.M. Miquelarena i R.C. Menni 2003. Lista comentada de los peces continentales de la Argentina. ProBiota Serie Técnica y Didáctica Núm. 5, 87p.
* López, H.L., A.M. Miquelarena i J. Ponte Gómez 2005. Biodiversidad y distribución de la ictiofauna Mesopotámica. Miscelánea 14:311-354.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Oyakawa, O.T. 1998. Catalogo dos tipos de peixes recentes do Museu de Zoologia da USP. I. Characiformes (Teleostei: Ostariophysi). Pap. Avuls. Zool. 39(23):443-507.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Ben More Assynt

Ben More Assynt (en gaèlic escocès Beinn Mhòr Asaint pronunciat [peiɲ voːɾ ˈas̪əɲtʲ]) és una muntanya a Assynt en l'extrem nord-oest d'Escòcia (Regne Unit), a 30 quilòmetres d'Ullapool. El nom vol dir "la gran muntanya d'Assynt", i amb una altura de 998 metres és el punt més alt del comtat de Sutherland.
La muntanya queda a l'est d'Assynt, apartada de les muntanyes més conegudes de la zona, més dramàtiques, encara que de menor altura, com Suilven. S'amaga del viatger per la carretera A837 per l'adjacent munro de Conival, i les millors vistes d'ell s'obtenen des dels cims propers. Els vessants més alts de la muntanya estan cobertes de sortints de quarsita de color clar, la qual cosa li donen una aparença molt distintiva.
Més de 90 km² de terra al voltant del Ben More Assynt han estat declarats un Site of Special Scientific Interest' (SSSI) a causa del seu interès geològic i rares espècies vegetals.

## Geologia

L'àrea del Ben More Assynt es troba dins del Moine Thrust Belt i és una localitat clàssica en la història del desenvolupament de les teories sobre tectònica. Les muntanyes de Ben More Assynt i Conival estan formades per gneis amb una coberta d'arenisca torridoniana i quarsita cambriana. Els Gneis Lewisians estan exposats al sud i sud-est del cim del Ben More Assynt i formen la cresta fins al sud, per la qual cosa és l'exemple més alt d'aquest tipus de roca. El pic en si consta de quarsita cambriana, que també forma la cresta fins Conival i la terra al nord i nord-est del cim. Els sediments Torridonians només estan al voltant de Conival.

## Ascens

Un ascens del Ben More Assynt normalment es combina amb la veïna Munro de Conival. Des d'Inchnadamph la ruta d'ascens segueix el riu Traligill a la seva font en el coll entre el Conival i Beinn un Fhurain a una alçada de 750 metres. Llavors segueix una pujada més dura per una zona de quarsita destrossada per assolir el punt més alt del Conival. El cim del Ben More Assynt es troba a 1,5 quilòmetres a l'est i és una caminada exigent sobre pedres de quarsita i pedregar, tot i que només hi ha poc més de 100 metres de repujada. El cim està marcada per un embalum destrossat de quarsita. El fort Arête és bastant difícil de negociar en alguns llocs; d'acord amb Ralph Storer, que "ha estat afalagador en comparació amb el Aonach Eagach, amb diversos moviments inesperadament difícils en tot de lloses exposades que requereixen atenció (sobretot quan està mullat)".

## Referències

* ↑ «walkhighlands Ben More Assynt». walkhighlands.co.uk, 2014. [Consulta: 1r març 2014].
* ↑ «Knockan Crag». Scottish Geology. Hunterian Museum. Arxivat de l'original el 16 de juny 2006. [Consulta: 5 desembre 2011].
* ↑ Krabbendam, M.; Leslie G. «Lateral ramps and thrust terminations: an example from the Moine Thrust Zone, NW Scotland». Journal of the Geological Society. Geological Society [Londres], 161, 2004, pàg. 551–554. DOI: 10.1144/0016-764904-015 [Consulta: 5 desembre 2011].
* ↑ "100 Best Routes On Scottish Mountains", Ralph Storer, ISBN 0-7515-0300-2, Gives this quote.
# Chalaux

Chalaux és un municipi francès, situat al departament del Nièvre i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 69 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Chalaux era de 69 persones. Hi havia 45 famílies, de les quals 22 eren unipersonals (11 homes vivint sols i 11 dones vivint soles), 19 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 97 habitatges, 44 eren l'habitatge principal de la família, 43 eren segones residències i 10 estaven desocupats. 95 eren cases i 1 era un apartament. Dels 44 habitatges principals, 41 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 3 en tenien dues, 7 en tenien tres, 12 en tenien quatre i 20 en tenien cinc o més. 33 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 25 habitatges hi havia un automòbil i a 15 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Chalaux el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 4 | 90 a 94 | 4 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 12 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 8 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 42 persones, 25 eren actives i 17 eren inactives. De les 25 persones actives 23 estaven ocupades (13 homes i 10 dones) i 2 estaven aturades (2 homes). De les 17 persones inactives 14 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa d'hostatgeria i restauració.
L'any 2000 a Chalaux hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Chalaux a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Chalaux a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
# Australoheros macaensis

Australoheros macaensis és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: sud-est del Brasil.

## Referències

* ↑ Rícan, O. & S. O. Kullander 2006. Character- and tree-based delimitation of species in the 'Cichlasoma' fasciatum group (Teleostei, Cichlidae) with the description of a new genus. 1-17.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Australoheros macaensis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Goldstein, Robert J. Cichlids of the World (en anglès). Neptune City, NJ: TFH Publications, 1988. ISBN 9780866228930.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, S.O. (1998). "A phylogeny and classification of the South American Cichlidae (Teleostei: Perciformes)". A L.R. Malabarba, R.E. Reis, R.P. Vari, Z.M. Lucena i C.A.S. Lucena (eds.). Phylogeny and classification of neotropical fishes. Porto Alegre, Brasil: EDIPUCRS. pp. pp. 461-498. ISBN 978-85-7430-035-1.
* Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Ottoni, F.P. & W.J.E.M. Costa. 2008. Taxonomic revision of the genus Australoheros Rícan & Kullander, 2006 (Teleostei: Cichlidae) with descriptions of nine new species from southeastern Brazil. Vertebrate Zoology, 58 (2): 207-232.
* Rícan, O. & Kullander, S.O. 2008. The Australoheros (Teleostei: Cichlidae) species of the Uruguay and Parana River drainages. Zootaxa, 1724: 1-51.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Ferran Gallart

Ferran Gallart Salas (Manresa, Bages, 10 de novembre de 1972 - 21 de setembre de 2023) fou un cantant català.
Gallart era el cantant de la banda d'ska i rumba catalana de Cardona, 'Strombers', de la qual formava part des dels seus inicis, el 1998. A banda de la seva activitat amb el grup, havia fet nombroses col·laboracions amb altres bandes i solistes de renom, com Txarango o La Pegatina.
L'any 2022 va publicar un llibre il·lustrat infantil titulat “Gira la lluna”, amb contes i cançons per anar a dormir, un recull que, a més, també té la seva versió musicada.
El setembre de 2023 va morir després de no poder superar un càncer.

## Referències

* ↑ Simon, Lluís «Mor als 50 anys Ferran Gallart, fundador i vocalista dels Strombers». L'Avui, 22-09-2023 [Consulta: 22 setembre 2023].
* 1 2 «S'ha mort Ferran Gallart, cantant d'Strombers». VilaWeb, 21-09-2023 [Consulta: 21 setembre 2023].
* ↑ «Ha mort Ferran Gallart, cantant de Strombers El vocalista de Santpedor ens ha deixat amb 50 anys a causa d'un càncer». Enderrock, 21-09-2023 [Consulta: 22 setembre 2023].
* ↑ Fontanals, Pere «Mor als 50 anys el cantant dels Strombers, Ferran Gallart». Nació Digital, 21-09-2023 [Consulta: 21 setembre 2023].
* ↑ Gambín, Marta «Mor el cantant d'Strombers, Ferran Gallart, als 50 anys». El Nacional, 21-09-2023 [Consulta: 21 setembre 2023].
# Matter + Form

Matter + Form és el títol del cinquè àlbum del grup de música electrònica VNV Nation, publicat el mes d'abril de 2005 al segell discogràfic Metropolis Records.
Caracteritzat especialment per l'ús d'un sintetitzador modular especialment construït per al grup, Matter + Form continua amb la fusió de sons electrònics ballables ("Chrome", "Strata", "Interceptor") i balades amb tocs èpics ("Intro", "Colors of rain"); en alguns temes fins i tot s'hi pot constatar un lleuger acostament a ritmes i sonoritats properes al rock ("Arena") però sense perdre el caràcter electrònic del so de la banda. En aquest disc, Harris comptà amb la col·laboració a la producció de Humate, pseudònim artístic del DJ alemany de música trance Gerret Frerichs.

## Temes

* Intro – 1:27
* Chrome – 4:47
* Arena – 5:44
* Colours of rain – 4:06
* Strata – 4:00
* Interceptor – 3:25
* Entropy – 5:17
* Endless skies – 5:55
* Homeward – 5:34
* Lightwave – 7:00
* Perpetual – 7:53

## Dades

* VNV Nation són Ronan Harris i Mark Jackson.
* Temes compostos per Ronan Harris.
* Enregistrat als estudis Privat Musik Studio (Hamburg).
* Masteritzat a Sterling Sound (Nova York) per Chris Gehringer.
* Enginyers de so: Ronan Harris (temes 1 i 4) i Humate (temes 2, 3, 5-11).
* Producció: Ronan Harris i Humate (temes 2, 3, 5-11). Producció addicional a "Arena": André Winter.
* Disseny: BombtheDot i Nationhood.
* Fotografia: Yaro.

## Enllaços externs

* http://www.discogs.com/release/436764
* http://www.vnvnation.com/Webfiles/products.htm
# Platja de la Ricarda - Ca l'Arana

La platja de la Ricarda - Ca l'Arana és una platja natural del municipi del Prat de Llobregat (Baix Llobregat). Limita a llevant amb la desembocadura del riu Llobregat i a ponent amb la platja Naturista, entre l'estany de la Ricarda i l'estany de l'Illa. Té una longitud de 2.700 metres. La seva amplada varia entre 60 i 89 metres, formada per sorra mitjana i fina. Està inclosa en l'espai protegit ZEPA (zona especial de protecció d'aus) del delta del Llobregat, de 397 hectàrees. L'accés públic a la platja no està permès per protegir el valor natural de la zona.
Al costat de la platja es troben espais d'especial interès com l'estany de la Ricarda, l'estany de la Magarola, la desembocadura de la Bunyola i els aiguamolls i zones de dunes de Ca l'Arana. Disposa de dos miradors, el del Semàfor i la torreta Mira Mare, o torre de la Bunyola, i als voltants es troben les restes d'una antiga caserna militar, la Caserna dels Carrabiners.

## Referències

* ↑ «Característiques de la platja del Prat». Ajuntament del Prat de Llobregat.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
* ↑ «Platja protegida (ZEPA) de la Ricarda-Ca l'Arana». Àrea Metropolitana de Barcelona.
* ↑ «La Ricarda – Ca l’Arana». Agència Catalana de Turisme.
# Ben More (Crianlarich)

Ben More (en gaèlic escocès Beinn Mhòr pronunciat [peiɲ voːɾ], que significa "gran muntanya") és una muntanya i munro al sud de les Terres Altes d'Escòcia (Regne Unit), prop de Crianlarich. Té una alçada de 1174 msnm. És la més alta dels pujols anomenats Crianlarich al sud-est del poble, i no hi ha terra més alta a les illes Britàniques al sud del Ben More. Està separat de Stob Binnein pel Bealach-eadar-dha Beinn, que significa "serral entre dos turons".
L'ascens més simple comença a Benmore Farm a la carretera A85. Inicialment ha de seguir-se la sendera que porta a Benmore Burn, abans de deixar aquesta sendera i encaminar-se a la cresta nord-oest del Ben More. És una pujada molt inclinada, pujant 1.000 metres en un trajecte de 4 quilòmetres. La cresta nord-est pot ser una alternativa preferible, sent més escarpada però menys inclinada. Per aconseguir-la, el caminant ha de seguir el corrent d'Allt Coire Chaorach, abans de dirigir-se cap a la cresta de Sròn nam Fòirsairean una vegada lliure del bosc que cobreix els vessants inferiors d'aquest costat del Ben More. Aquesta ruta té uns 5 quilòmetres més.
El Ben More es puja sovint juntament amb el Stob Binnein descendint al serral (Bealach-eadar-dha Beinn) i després pujant al segon cim. El descens pot fer-se directament des del serral cap a Benmore Burn.

## Referències

* ↑ «MunroMagic.com Ben More [Crianlarich]». munromagic.com. [Consulta: 15 octubre 2013].

## Enllaços externs

* Panorames realitzats per ordinador Arxivat 2016-01-02 a Wayback Machine. (Index)
* Ben More - Crianlarich, mapes i imatges
# Centlivre (cràter)

Centlivre és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 28,8 km de diàmetre. Porta el nom de Susanna Centlivre (c 1667-1723) actriu britànica, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Centlivre». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Territ becllarg

El territ becllarg (Calidris ferruginea) és una espècie d'ocell de la família dels escolopàcids (Scolopacidae) que en estiu habita la tundra del nord de Sibèria des del riu Ienissei cap a l'est fins Txukotka, Nova Sibèria, i nord d'Alaska. Durant l'hivern habita aiguamolls i platges de les zones tropicals i subtropicals del Vell Món i Australàsia. Als Països Catalans és poc abundant però regular com a migrador.

## Referències

* ↑ Territ becllarg a CERCATERM Rev. 12/03/2012