OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vanja Blomberg

Vanja Blomberg (Göteborg, 28 de gener de 1929), de casada Webjörn, és una gimnasta artística sueca, ja retirada, que va competir durant la dècada de 1950.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Hèlsinki, on disputà les set proves del programa de gimnàstica. Guanyà la medalla d'or en la competició del concurs per aparells, mentre fou quarta en el concurs complet per equips.
En el seu palmarès també destaca una medalla d'or en el concurs per equips al Campionat del món de gimnàstica artística de 1950. Un cop retirada exercí d'entrenadora.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Vanja Blomberg». [Consulta: 3 juny 2021].
* ↑ «Weltmeisterschaften (Damen-Teil1)». [Consulta: 3 juny 2021].
* ↑ «Vanja Blomberg» (en suec). Swedish Olympic Committee.
# Sant Joan de Moranells

Sant Joan de Moranells era una església romànica del poble de Morellàs, actualment pertanyent al terme comunal de Morellàs i les Illes, de la comarca del Vallespir, a la Catalunya del Nord.
Estava situada en el paratge de les Brugueres, antigament anomenat Moranells, situat a cosa d'un quilòmetre al sud-oest del poble de Morellàs, prop de l'actual Mas Marill, on encara existeix la Vinya de la Capella.
Es tractava d'una església romànica del segle xi d'una sola nau, amb absis semicircular a llevant, amb la característica de tenir un absis molt aprofundit, tal vegada per tradició prerromànica, com les veïnes de Sant Martí de Fenollar, Santa Maria de la Clusa o Sant Miquel de Riunoguers. Francesc Montsalvatge diu haver-la vista en ruïnes el 1914, i Cèsar August Torras, que la visità abans del 1919, és qui la descriu d'aquesta manera: «posseeix un absis de molta fondària, més fons que ample».

## Bibliografia

* Badia i Homs, Joan. «Esglésies del Vallespir anteriors al 1300: Morellàs i les Illes. Sant Joan de Moranells». A: El Vallespir. El Capcir. El Donasà. La Fenolleda. El Perapertusès. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1996 (Catalunya romànica, XXV). ISBN 84-412-2514-1.
* Becat, Joan. «96-Morellàs i les Illes». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatébia-Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Montsalvatge, Francesc. Noticias históricas, vol. 23. El obispado de Elna, volum III. Olot: Imprenta y Librería de Juan Bonet, 1914.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Morellàs i les Illes». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
* Torras, Cèsar August Torras. Volum III: Vallespir, Conflent, Canigó, Alberes. Barcelona: Companyia Espanyola d'Arts Gràfiques, 1919.

## Referències

* ↑ Lloc on era l'església de Sant Joan de Moranells en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Badia, 1996.
# Villa Santo Stefano

Villa Santo Stefano és un comune (municipi) de la província de Frosinone, a la regió italiana del Laci, situat a uns 80 km al sud-est de Roma i a uns 13 km al sud de Frosinone.
Villa Santo Stefano limita amb els municipis d'Amaseno, Castro dei Volsci, Ceccano, Giuliano di Roma i Prossedi.
A 1 de gener de 2019 tenia 1.701 habitants.

## Referències

* ↑ ISTAT - Resident population on 1st January

## Enllaços externs

* web oficial (italià)
# Vall d'Umba

La vall d'Umba és una àrea geogràfica de Tanzània i l'única font del món de safirs umba. El riu Umba flueix a través de la vall d'Umba. Específicament, la vall d'Umba es troba al nord de les muntanyes Usambara de la regió de Tanga, en Tanzània.
# Schizothorax raraensis

Schizothorax raraensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 24,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al llac Rara (Nepal).

## Referències

* ↑ Heckel J. J. 1838. Fische aus Caschmir gesammelt und herausgegeben von Carl Freiherrn von Hügel, beschrieben von J. J. Heckel. Wien. Fische Caschmir. 1-112.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran, 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. vol 1. A.A. Balkema, Rotterdam. 541 p.

## Bibliografia

* Dimmick, W.W. i D.R. Edds, 2002. Evolutionary genetics of the endemic Schizorathicine (Cypriniformes: Cyprinidae) fishes of Lake Rara, Nepal. Biochem. Syst. Ecol. 30(10):919-929.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Vicente Lobo Arjona y Marqués

Vicente Lobo Arjona y Marqués (Aracena, província de Huelva, 26 de setembre de 1758 - Sevilla, 15 de desembre de 1836), fou un prevere andalús.
El 29 de setembre de 1785 fou nomenat de manera provisional com a director de la Biblioteca Pública Episcopal del Seminari de Barcelona, fent-se oficial el 5 d'octubre d'aquell mateix any, en substitució de Joaquín Nicolás Rincón. El bisbe Gavino de Valladares y Mesía, en una diligència del 5 de novembre de 1785, li atorgà la possessió plena de la Biblioteca de forma regular. Exercí el càrrec fins al 1789.
Fou canonge i racioner de la Catedral de Sevilla. Tenia la consideració de cavaller pensionista eclesiàstic segons un decret de 20 de novembre de 1819. El 27 de gener de 1820 va ingressar a l'Orde de Carles III, amb l'expedient 1.781.

## Referències

* 1 2 Salazar y Acha, Jaime. Estudio histórico sobre una familia extremeña, los Sánchez Arjona. Madrid: Real Academia Matritense, 2001, p. 573. ISBN 9788488833013.
* 1 2 Real Cédula provisional de Biblioteca de la Diócesi, a favor del Dr. Dn. Vicente Lobo y Arjona, pbro. Arxiu Diocesà de Barcelona, RC 114, vol. 1785-88, fol. 98
* ↑ Inventario de los libros, papeles y demas efectos pertenecientes a la Biblioteca Pública Espiscopal de esta ciudad, folis 244r- 245v
* ↑ Subirà i Blasi, Enric. El Seminari de Barcelona, (1593-1917): aportació per a una anàlisi de la influència de la formació del clergat en el desenvolupament del pensament catòlic a Catalunya. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 1993, p. 273. ISBN 9788478264704.
* 1 2 Cadenas y Vicent, Vicente de. Extracto de los expedientes de la Orden de Carlos 3°, 1771-1847, Volum 7 (en castellà). Vol. 7. Madrid: Ediciones Hidalguía, 1979-1985, p. 95. ISBN 9788400058135.
# Vicente López

«Vicente López» té aquests significats:
* partido de Vicente López, municipalitat a la província de Buenos Aires (Argentina)
* barri de Vicente López, barri a la província de Buenos Aires (Argentina)
* Biografies:
** Vicente López Carril (La Corunya, 1942 - Gijón, 1980), ciclista espanyol professional entre 1965 i 1979
** Vicente López Copete (Badajoz, 1914 - Madrid, ?), botxí de les audiències territorials de Barcelona, Aragó i Navarra
** Vicente López i Planes (Buenos Aires, 1785 – 1856), escriptor i polític argentí que va exercir la presidència
** Vicente López o Vicent López i Portaña, pintor del Neoclassicisme
** Vicente López Puigcerver (València, 1844 - Madrid, 1911), militar i polític espanyol
** Vicente López Rosat (1925 – 2003), metge i polític valencià, alcalde de València de 1969 a 1973
** Vicente López Tovar (Madrid, 1909 - Tolosa de Llenguadoc, 1998), militar, polític i guerriller antifranquista
# Vicente Lull Santiago

Vicente Lull Santiago (La Plata, Argentina, 1949) és un arqueòleg i prehistoriador.

## Biografia

Catedràtic de Prehistòria a la Universitat Autònoma de Barcelona des del 1993, amb Rafael Micó, Robert Risch i Cristina Rihuete forma part del Grup d'Investigació Arqueològica Mediterrània, que té l'objectiu de reconstruir la dinàmica social, econòmica i ecològica de les societats prehistòriques en aquest espai geogràfic. El seu treball de recerca s'ha centrat en la prehistòria del sud-est de la península ibèrica i de les illes Balears entre el IV i el I mil·lenni aC. També han ocupat un lloc important en els seus treballs la reflexió i anàlisi sobre la teoria de l'arqueologia.
Ha duit a terme moltes excavacions i programes sistemàtics d'anàlisi de materials. Entre els jaciments investigats es poden esmentar l'assentament talaiòtic de Son Fornés (Mallorca), les coves pretalaiòtiques des Càrritx, es Mussol i es Forat de ses Aritges (Menorca), la nau funerària de ses Arenes de Baix (Menorca) i els assentaments argàrics de Gata i Fuente Álamo (Cuevas de Almanzora) i de La Bastida, Tira del Lienzo i La Almoloya (Múrcia).

## Obra

Entre les seves publicacions destaquen: La “cultura” de El Argar. Un modelo para el estudio de las formaciones sociales prehistóricas (1983), Arqueología de Europa, 2250-1200 aC. Una introducción a la edad del bronce (1992, en col·laboració), Cronología de la Prehistoria Reciente de la Península Ibérica y Baleares (c. 2800-900 cal ANE) (1996, en col·laboració), "Ideología y sociedad en la prehistoria de Menorca. La Cova des Càrritx y la Cova des Mussol (1999, en col·laboració) i "Proyecto Gatas 2. La dinámica arqueoecológica de la ocupación prehistórica" (1999, en col·laboració).

## Referències

* ↑ «Vicente Lull Santiago». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Valle (Noruega)

Valle és un municipi situat al comtat d'Agder, Noruega. Té 1.242 habitants (2016) i té una superfície de 1.264 km². El centre administratiu del municipi és el poble homònim.

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 21 juliol 2016].

## Enllaços externs

* Valle - Lloc web oficial
# Verbovi Log

Verbovi Log (en rus: Вербовый Лог) és un poble (un khútor) de l'óblast de Rostov, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 1.042 habitants, pertany al districte de Dubóvskoie.

## Referències

* ↑ «Архивированная копия». Arxivat de l'original el 2014-12-03. [Consulta: 30 novembre 2014].
* ↑ эркн
# Verbum Domini

Verbum Domini (Paraula del Senyor) és una exhortació apostòlica del papa Benet XVI que defensa que l'Església catòlica s'hauria d'apropar a la Bíblia. Es va emetre després de la XII Assemblea General ordinària del Sínode de Bisbes, convocat el 2008 per parlar de "La Paraula de Déu en la Vida i Missió de l'Església." Verbum Domini porta la data del 30 de setembre de 2010, el dia de Tiberi de St. Jerome, el patró d'estudis Bíblics.

## Referències

* ↑ Cultura catòlica
* ↑ Sínode de Bisbes - Índex

## Enllaços externs

* Text anglès oficial
# Vercassivel·laune

Vercassivel·laune (en llatí Vercassivellaunus) va ser un cap dels arverns gals, parent de Vercingetòrix i un dels generals d'aquest en la Guerra de les Gàl·lies contra Juli Cèsar (52 a 51 aC).
Va ser fet presoner en la batalla d'Alèsia quan dirigia les forces que pretenien aixecar el setge de la fortalesa que Juli Cèsar va rebutjar.

## Referències

* ↑ Cèsar, Juli. «Llibre VII, LXXXIII.6». A: Guerra de les Gàl·lies (en llatí i català). Traducció: Icart, Joaquim. 3 vol. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 1974, p. 78. DL B. 48252-1974. ISBN 8472250938.
* ↑ Juli Cèsar, De bello gallico VII, 76
# María Jiménez (Santa Cruz de Tenerife)

María Jiménez, també coneguda com a El Bufadero, és una entitat de població del municipi de Santa Cruz de Tenerife, a l'illa de Tenerife de les Illes Canàries, que es troba administrativament al districte d'Anaga, un dels cinc distrites en que es divideix el municipi.

## Referències

* ↑ D.M., J. «María Jiménez, sabor a barrio de una ciudad dormitorio». El Dia, 28-06-2015 [Consulta: 29 juliol 2019].
# Planell de Soriguera

El Planell de Soriguera és una plana de muntanya del terme municipals de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme d'Hortoneda de la Conca i en territori del poble d'Hortoneda.
Està situada al sud-sud-oest d'Hortoneda, al capdamunt i sud-oest de les Costes de la Font de l'Aumetlla, al costat de ponent de l'extrem meridional de la Serra de Cantellet, al nord del Serrat de Cantellet.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer un pas d'aproximació
# Schizothorax waltoni

Schizothorax waltoni és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 45 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Tibet (riu Brahmaputra).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Wu, Y. i C. Wu, 1992. The fishes of the Qinghai-Xizang Plateau. Sichuan Publishing House of Science & Technology, Chengdu, Xina. 599 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Yunfei, W., 1987. A survey of the fish fauna of the Mount Namjagbarwa region in Xizang (Tibet). P. 109-112. A S.O. Kullander i B. Fernholm (eds.) Proc. V Congr. Europ. Ichthyol., Estocolm, Suècia.
# Greystoke, la llegenda de Tarzan

Greystoke, la llegenda de Tarzan (títol original: Greystoke: The Legend of Tarzan, Lord of the Apes) és una pel·lícula de 1984 basada en la novel·la Tarzan of the apes d'Edgar Rice Burroughs. Fou nominada a tres Oscars: millor actor secundari (Ralph Richardson, nominat a títol pòstum), al millor guió adaptat i millor maquillatge. No en va guanyar cap.
Aquesta pel·lícula ha estat doblada al català.

## Argument

El segle xix es produeix un amotinament a bord d'un vaixell, i un matrimoni queda abandonat a la selva africana. La dona està embarassada, i aviat dona a llum un nen. Poc després, un grup de micos corren per la cabana que els pares han construït; aquests entren en pànic i moren. Una femella de mico es fa càrrec del bebé, en substitució de la seva cría, que també ha mort. Vint anys més tard, el capità belga Phillipe D'Arnot (Ian Holm) descobreix l'home (Christopher Lambert), a qui confon amb un mico en un principi. En veure la seva cabana i els seus estris s'adona que ha de ser John Clayton, fill únic del Comte de Greystoke (Ralph Richardson), i se l'emporta de tornada a la civilització. Allí, el Comte coneix Jane Porter (Andie MacDowell), cosina nord-americana de Tarzan, i John s'enamora d'ella, ja que el capità Phillipe D'Arnot pensa que Jane i John s'assemblen i podrien casar-se.

## Repartiment

* Christopher Lambert – Tarzan|John Clayton / Tarzan, Lord of the Apes
** Tali McGregor – Tarzan, bebè
** Peter Kyriakou – Tarzan, amb un any
** Danny Potts – Tarzan, amb cinc anys
** Eric Langlois – Tarzan, amb dotze anys
* Ralph Richardson – El 6è Earl de Greystoke
* Ian Holm – Capità Philippe D'Arnot
* James Fox – Lord Charles Esker
* Andie MacDowell – Jane Porter
* Cheryl Campbell – Lady Alice Clayton of Greystoke
* Ian Charleson – Jeffson Brown
* Nigel Davenport – Major Jack Downing
* Nicholas Farrell – Sir Hugh Belcher
* Paul Geoffrey – John "Jack" Clayton, Vescomte de Greystoke
* Richard Griffiths – Capità Billings
* Hilton McRae – Willy
* David Suchet – Buller

## Rodatge

El film va ser rodat als llocs següents:
* Castell de Floors a Kelso
* Hatfield House a Hertfordshire
* Cascades d'Ekom Nkam al Parc Nacional de Korup

## Referències

* ↑ esadir.cat. Greystoke, la llegenda de Tarzan. esadir.cat.
* ↑ «Greystoke: Legend of Tarzan, lord of the apes». The New York Times.
# Peckoltia brevis

Peckoltia brevis és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Armbruster, J.W. 2008. The genus Peckoltia with the description of two new species and a reanalysis of the phylogeny of the genera of the Hypostominae (Siluriformes: Loricariidae). Zootaxa, 1822: 1–76.
* Axelrod, Herbert, R. (1996). Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Schaefer, S. A. (1986). Historical biology of the loricariid catfishes: phylogenetics and functional morphology. Unpublished D. Phil. Thesis, The University of Chicago, Chicago, Estats Units. 290 pp.
* Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Planell de Sant Esperit

El Planell de Sant Esperit és una plana situada a l'entorn dels 1.758m dins del terme municipals de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins el Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
Està situat a la riba del Riu de Sant Nicolau, per damunt de la Cascada de Sant Esperit (O) i per sota del Planell d'Aigüestortes (E). La Ribera de Llacs desaigua al Riu de Sant Nicolau en aquesta plana.

## Referències

* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Planell de Sant Esperit. [Consulta: 27/10/2013]

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Pompeià

«Pompeià» té aquests significats:
* Antiga Roma: Pompeià, nom donat a un partidari de Gneu Pompeu Magne i al partit favorable a aquest
* Biografies:
** Pompeià (militar), militar romà
** Tiberi Claudi Pompeià, cònsol romà al segle II gendre de Marc Aureli
** Claudi Quinitinià Pompeià, senador romà net de Marc Aureli
# Pompeo Calvia

Pompeo Calvia (Sàsser, 1857-1919) fou un escriptor sard. Era professor de dibuix i se'l considera màxim exponent de la poesia en sassarès, gran amic d'Enrico Costa, els seus poemes foren recollits a Sassari Mannu (1912) com Lu vinu nobu, així com el drama històric Rosa Quiteria, ambientada en el Jutjat d'Arborea.
# Pont d'Anguera

El Pont d'Anguera és una obra del municipi de Sarral (Conca de Barberà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un pont d'un arc, tot de pedra, que ha sigut reconstruït fa poc temps. Es troba sobre el riu d'Anguera, afluent per l'esquerra del Francolí, en un antic camí que porta als camps.

## Referències

* ↑ «Pont d'Anguera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r desembre 2015].
* ↑ «Pont d'Anguera (Sarral - Conca de Barberà)». Pobles de Catalunya. [Consulta: 2 desembre 2015].

## Enllaços externs

* «Pont d'Anguera». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Premis Molière

Els premis Molière són uns guardons que reconeixen la qualitat del teatre i es consideren el màxim honor del teatre francès. Els premis són presentats i decidits per l'Associació professionnelle et artistique du théâtre (APAT) amb el suport del Ministeri de Cultura en una cerimònia anual, anomenada Nuit des Molières, a París.
El premi va ser creat per Georges Cravenne, que també va ser el creador dels premis César de cinema. El nom del premi és un homenatge al dramaturg francès del segle xvii Molière.

## Referències

* ↑ Carvajal, Doreen «‘Ça ira,’ a Birth-of-a-Nation Tale in France, Wins Molière Award for Best Play» (en anglès). The New York Times, 24-05-2016. ISSN: 0362-4331.
* ↑ Atonal, Enrique. «Premios Molière 2023» (en castellà), 03-05-2023. [Consulta: 26 desembre 2023].
* ↑ «Mort de Georges Cravenne, créateur des César» (en francès). [Consulta: 26 desembre 2023].
* ↑ «El Versus Teatre estrena "Jocs d'escena", premi Molière 2003». 324cat, 29-01-2004. [Consulta: 26 desembre 2023].
# Pomeiròus

Pomeiròus (en francès Pomérols) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau, a la regió d'Occitània.

## Agermanament

* Aiseau-Presles

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau