OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Deliensita

La deliensita és un mineral de la classe dels sulfats. Rep el seu nom del belga Michel Deliens (1939-), del Reial Institut Belga de Ciències Naturals.

## Característiques

La deliensita és un sulfat de fórmula química Fe[(UO₂)₂(SO₄)₂(OH)₂](H₂O)₇. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2. L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al Reial Institut Belga de Ciències Naturals, a Brussel·les, Bèlgica.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la deliensita pertany a «07.EB: Uranil sulfats amb cations de mida mitjana» juntament amb la johannita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Mas d'Alary-Village, a la localitat de Lodeva, Erau (Occitània, França). També ha estat descrita a altres dues localitats franceses, Saint-Martin-du-Bois i Gétigné; a algunes localitats de la Regió de Karlovy Vary, a la República Txeca, com per exemple a Jáchymov; a Kővágószőlős, al comtat de Baranya, Hongria; a la vall de Rendena, a la regió de Trentino-Alto Adige, Itàlia; a Quintana de la Serena, a la província de Badajoz, Espanya; i al Red Canyon, al comtat de San Juan, Utah, Estats Units.

## Referències

* ↑ «Deliensite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r juliol 2017].
# Concepción (Antioquia)

Concepción és un municipi de Colòmbia, localitzat en la subregió Orient del departament d'Antioquia. Limita pel nord amb els municipis de Barbosa i Santo Domingo, per l'est amb els municipis de Santo Domingo i Alexandria, pel sud amb els municipis d'El Peñol i San Vicente, i per l'oest amb els municipis de San Vicente i Barbosa. La seva capçalera dista 75 quilòmetres de la ciutat de Medellín, capital del Departament d'Antioquia. El municipi té una extensió de 167 quilòmetres quadrats.

## Història

Abans de la colonització, el territori estava ocupat per aborígens tahamíes i caribs. Els primers pobladors estables de la zona en aquestes muntanyes van ser miners provinents de Santa Fe de Antioquia, molts devots de la Verge de la Immaculada Concepció; en honor d'ella van posar el seu nom a algunes de les mines.
Es creu que la parròquia va ser creada el 6 de novembre de 1770 per decret del Dr Juan Salvador de Vila y Castañeda, capellà de Medellín i Vicari Superintendent de la Província d'Antioquia, per comissió confiada al bisbe de Popayán, Don Jerónimo Antonio d'Obregón y Mena. El poblamet va ser ascendida a la categoria de municipi el 1773, i, des de 1885, els seus habitants van començar a dedicar-se a la ramaderia i l'agricultura.
Són fills il·lustres d'aquest municipi els generals de la independència José María Córdova, nascut el 8 de setembre de 1799, i el seu germà José Salvador Córdova, qui va néixer el 17 de maig de 1801.
El municipi va ser declarat "Patrimoni cultural i històric de la nació" l'any 1999, pels seus carrers empedrats i el seu estat de conservació i bellesa.
El 9 de juliol de 2015 Concepción es va convertir en la primera població del país a desenvolupar un ecosistema en el qual s'utilitza diner electrònics i no el físic per realitzar les activitats quotidianes des del pagament de serveis públics, la compra del mercat diari fins a les ofrenes a l'església.

## Referències

* ↑ «Concepción» (pdf). Biblioteca Virtual de Antioquia (U. de A.). Arxivat de l'original el 2007-06-09. [Consulta: 24 abril 2008].

## Enllaços externs

* Página oficial de Concepción
* Mapa de la Gobernación de Antioquia del municipio de Concepción, sus corregimientos y veredas
# Acanthocereus

Acanthocereus (publicat el 1909) és un gènere de cactus. Les seves espècies prenen la forma d'arbusts amb branques arquejades o erectes de diversos metres d'alçada.
Les sis espècies viuen a Amèrica tropical des del sud de Florida i Texas a Veneçuela i les illes del Carib.

## Descripció

Les branques tenen 3 a 5 costelles, amb fortes espines. Les flors, blanques i tubulars, són d'obertura nocturna, de 12 a 25 cm de llarg i 6 a 12 cm de diàmetre.
Acanthocereus tetragonus, el "cactus filferro" degut a les seves espines, és la més estesa del gènere i la més gran, de 2 a 7 m d'alçada.

## Taxonomia

El gènere va ser descrit per (Engelm. ex A.Berger) Britton i Rose i publicat a Contributions from the United States National Herbarium 12(10): 432. 1909.
El primer nom el va donar George Engelmann el 1863, però no va descriure els seus caràcters, fins a Alwin Berger el 1905 que la defineix com a subsecció de Cereus. El 1909, Nathaniel Britton i Joseph Rose van elevar a Acanthocereus a gènere.

### Etimologia

Acanthocereus: nom genèric que deriva del grec: akantha (que significa espinós) i cereus (espelma, ciri), que es refereix a la seva forma columnar espinosa.

## Espècies

* Acanthocereus baxaniensis (Cuba)
* Acanthocereus colombianus (Colòmbia, Panamà)
* Acanthocereus horridus (sud-est de Mèxic, Guatemala, El Salvador)
* Acanthocereus occidentalis (sud-est de Sonora a Guerrero, Mèxic)
* Acanthocereus pentagonus (Florida, Texas, Illes del Carib, Sud de Mèxic, Amèrica Central, Colòmbia)
* Acanthocereus subinermis (Oaxaca, Mèxic)
* Acanthocereus tetragonus (Florida, Carib, Mèxic, Amèrica Central, nord de Sud-amèrica)

### Sinonímia

Els dos gèneres Dendrocereus Britton i Rose i Monvillea Britton i Rose han estat estudiats com a sinònims.

## Vegeu també

* Història de la botànica
* Característiques de les cactàcies

## Referències

* ↑ «Acanthocereus». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 13 abril 2013].
* ↑ Couplan, François; James Duke. Encyclopedia of Edible Plants of North America. McGraw Hill Professional, 1998, p. 92. ISBN 978-0-87983-821-8.

## Bibliografia

* Edward F. Anderson, La Familia de Cactus (Timber Press, 2001), pp. 106-108
* Bailey, L.H. & E.Z. Bailey. 1976. Hortus Third i–xiv, 1–1290. MacMillan, New York.
* Flora of North America Editorial Committee, e. 2003. Magnoliophyta: Caryophyllidae, part 1. Fl. N. Amer. 4: i–xxiv, 1–559.
* Molina Rosito, A. 1975. Enumeración de las plantas de Honduras. Ceiba 19(1): 1–118.
* Solomon, J. C. 2001. Cactaceae. In: W.D. Stevens, C. Ulloa Ulloa, A. Pool & O.M. Montiel (editors). Fl. Nicaragua. Monogr. Syst. Bot. Missouri Bot. Gard. 85: 509–519.
* Stevens, W. D., C. Ulloa Ulloa, A. Pool & O. M. Montiel Jarquín. 2001. Flora de Nicaragua. Monogr. Syst. Bot. Missouri Bot. Gard. 85: i–xlii,
# Llista d'esportistes mallorquins campions del món
## A

* Josep Alós Crespí (Pesca esportiva)
* Miquel Alzamora Riera (Ciclisme)
* Josep Amengual Domingo (Pesca submarina)
* Daniel Amengual Grimalt (Pesca esportiva)
* Magdalena Amengual Mera (Pesca esportiva)
* Lidia Azor Suárez (Arts marcials)

## B

* Jerónima Ballesta Navarro (Petanca)
* Joan Ballester Moragues (Pesca submarina)
* José Luis Ballester Tuliesa (Vela)
* Núria Bover Piqué (Vela)
* Bernat Busquets Sastre (Culturisme)

## C

* Bernat Cabot (Pesca Esportiva)
* Jordi Calafat Estelrich (Vela)
* Mònica Calzeta Ruiz (Escacs)
* Pedro Campillo Frontera (Arts Marcials)
* Pere Carbonell Amengual (Pesca submarina)
* Sebastià Carbonell Martorell (Pesca submarina)
* Xavier Cardell (Vela)
* Margalida Crespí Jaume (Natació sincronitzada)

## D

* Emili de la Cámara Perona (Atletisme)
* Mateu Dols Ballester (Pesca submarina)

## E

* Tomàs Estela Massot (Vela)
* Miquel Estela Miró (Vela)

## F

* Rudy Fernández Farrés (Bàsquet)
* Jaume Fiol Vives (Pesca submarina)
* Josep Carles Frau (Vela)
* Rubén Fuentes (Golf)
* Margalida Fullana Riera (Ciclisme)

## G

* Joan Galmés (Vela)
* Juan García Campos (Kick-Boxing)
* Antoni García Llabrés (Pesca esportiva)
* Antoni García Pajuelo (Pesca esportiva)
* Juan Diego Gil Sánchez (Natació paralímpica)
* Elena Gómez Servera (Gimnàstica)
* Silvia Gómez Vega (Pesca esportiva)
* Joan Gomis Vives (Pesca submarina)
* Jordi Guindos Font (Pesca esportiva)

## H

* Manuel Henares Vidal (Pesca esportiva)

## L

* Andreu López Schmid (Pesca esportiva)
* Jorge Lorenzo Guerrero (Motociclisme)
* Antonio Lupiáñez Arráez (Atletisme)
* Joan Llaneras Rosselló (Ciclisme)
* Julià Llinàs Quetglas (Natació)

## M

* Albert March Mas (Pesca submarina)
* Enric Martínez Victoria (Pesca esportiva)
* Miquel Mas Gayà (Ciclisme)
* Margalida Mora Rosselló (Tir paralímpic)

## N

* Rafel Nadal Parera (Tennis)

## P

* María Teresa Palacio Moyá (Front tennis)
* María José Pérez Adelvino (Petanca)
* Vicky Pertierra Monforte (Golf)
* Antoni Pinya Florit (Atletisme)
* Martí Pons Sintes (Pesca submarina)

## R

* Jaume Miquel Ramis Pieras (Futbol universitari)
* Joan Ramón Reus (Pesca submarina)
* Joan Josep Rigo Llinàs (Arts marcials)
* Elena Roig Santiago (Vela)
* Antònia Romero Guerra (Natació paralímpica)
* Rafel Rullán Ribera (Bàsquet)

## S

* Bartomeu Salas Company (Pesca submarina)
* Andreu Salom Riera (Natació de Combat)
* Bartomeu Salvà Vidal (Tennis)
* Fidel Solsona Fiol (Culturisme)
* Silvia Summers Ribot (Vela)

## T

* Tòfol Tauler Alós (Tir Olímpic)
* Àngel Gabriel Terrasa Pujol (Vela)
* Guillem Timoner Obrador (Ciclisme)
* Alba Torrens Salom (Bàsquet)
* Vicenç Xavier Torres Ramis (Natació Paralímpica)

## V

* Lluís Antoni Vidal Butler (Culturisme)

## Y

* Briggite Yagüe Enrique (Arts Marcials)

## Vegeu també

* Llista de medallistes olímpics mallorquins

## Referències

* ↑ Diario de Mallorca, 23-07-2009 Arxivat 2009-07-27 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ Web dels Campionats (anglès)
* ↑ Resultats oficials Arxivat 2009-08-06 a Wayback Machine. (castellà) PDF
* ↑ http://www.conselldemallorca.net/museuesport/Visita/CAMPEONESMUNDOnw.html
# Ricard Masó i Llunes

Ricard Masó i Llunes (Sant Feliu de Guíxols, 8 d'octubre de 1936 - Girona, 23 d'abril de 2015) va ser un cartògraf, aparellador, polític i activista cultural català. Va ser un dels impulsors del Premi Prudenci Bertrana.

## Biografia

Llicenciat en geografia i història per la Universitat Autònoma de Barcelona i en arquitectura tècnica per la Universitat Politècnica de Catalunya, va exercir de cap del Servei d'Estudis i Documentació de la Diputació de Girona. Va fundar la primera Societat de Cartografia Aèria Catalana i va ser membre del consell rector de l'Institut Cartogràfic de Catalunya i professor de cartografia del Col·legi Universitari de Girona. Ingressà a CDC el 1976. Va ser comissari de Girona del moviment Minyons Escoltes i també de la Fundació Justícia i Pau.
Fou elegit diputat per la circumscripció de Girona a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1980, 1984 i 1988 per Convergència i Unió. Va ser vocal de l'Associació d'Antics Diputats del Parlament de Catalunya. Des de 1983, presidí la comissió dels Premis Literaris de Girona. La Generalitat de Catalunya li atorgà la Creu de Sant Jordi el 2014.

## Obres

* Museus de les comarques de Girona
* Festes i tradicions populars
* Mapa ramader de les comarques de Girona

## Referències

* ↑ «Mor el geògraf, activista i polític gironí Ricard Masó». El Punt Avui. [Consulta: 24 abril 2015].
* ↑ «Mor Ricard Masó, fundador de CDC a Girona». Diari de Girona. [Consulta: 24 abril 2015].
* ↑ Diputats al Parlament de Catalunya de la Tercera Legislatura p.126
* ↑ «El Govern distingeix amb la Creu de Sant Jordi 27 persones i 15 entitats». Web oficial de la Generalitat de Catalunya, 01-04-2014. Arxivat de l'original el 2014-04-07. [Consulta: 2 abril 2014].

## Enllaços externs

* Diputats al Parlament a La Vanguardia, 3 de maig de 1984
* Junta Directiva del Parlament de Catalunya Arxivat 2013-02-28 a Wayback Machine.
# Cascades de Thomson

Les cascades de Thomson són unes cascades pintoresques de 74 m d'altura que es troben al riu Ewaso Ng'iro, que desguassa de la serralada Aberdare. Se situa a 3 km de la ciutat de Nyahururu, al centre de Kenya, a una elevació de 2.360 m sobre el nivell del mar.
El 1883, Joseph Thomson va ser el primer europeu a arribar a les cascades de Thomson, i les va nomenar per al seu pare. Va ser un geòleg i explorador escocès, que també va ser el primer europeu a caminar des de Mombasa fins al llac Victòria a principis de la dècada del 1880.
La boira alimenta l'extens bosc que hi ha a sota. Els visitants poden veure les cascades des de dalt, o passejar per un camí cap al fons del barranc. A la part superior de les cascades hi ha una de les piscines d'hipopòtams més altes de Kenya.
El riu Ewaso Ng'iro és un important recurs econòmic per a la ciutat adjacent de Nyahururu. La majoria dels ingressos es reben de turistes, tant nacionals com internacionals.
Les cascades apareixen en la sèrie de televisió The Man in the Brown Suit (1988).

## Referències

* ↑ Culture and Customs of Kenya, p. 5, per N. W. Sobania

## Vegeu també

* Gran Vall del Rift
* Llista de cascades
# Derzene

La Derzene, Derxene o Xerxene, en armeni Derdjan, fou una regió d'Armènia, a la seva part occidental, que limitava al nord amb la regió de Sper; al sud amb l'Ekeleatz o Keltzene, a l'est amb el Shalagom, la Karenitida i el Mananali; i a l'oest amb territori romà d'Orient amb la ciutat de Nicòpolis com a principal. La capital fou Derdjan al sud-est de la regió. A la partició d'Armènia el 387 entre Romà i Pèrsia, Derzene fou part de la zona d'influència romana junt amb, la Keltzene, l'Acisilene, la Khorzene, el Daranaliq, la Balabitene, l'Astianene, la Sofene o Sofanene i l'Anzitene; a la resta se la va conèixer com a Persarmènia i va quedar sota domini persa.

## Referències

* ↑ Conrad Malte-Brun. Universal Geography: Or A Description of All Parts of the World, on a New Plan, According to the Great Natural Divisions of the Globe. A. Finley, 1827, p. 347–.
# Colin McRae: DiRT

Colin McRae: DiRT (també anomenat només DiRT als EUA) és el sisè videojoc de la saga Colin McRae Rally, desenvolupat per Codemasters. En aquesta entrega hi ha nous gràfics, so, motor gràfic i nous vehicles. El videojoc se centra en les curses en terrenys de sorra amb un estil dels esdeveniments del Campionat del Món de Ral·lis.

## Llançament

Dirt va ser llançat el 15 de juny del 2007 als Països Catalans i a la resta d'Europa i el 19 de juny del 2007 a l'Amèrica del Nord per Xbox 360 i ordinador. La versió per PS3 està prevista que es llançarà el 3 de setembre del 2007.

## Referències

* ↑ «A GameStop.com». Arxivat de l'original el 2007-09-27. [Consulta: 8 juliol 2007].

## Enllaços externs

* (anglès) Lloc web oficial de DiRT Arxivat 2007-12-05 a Wayback Machine.
* (anglès) Comunitat del videojoc del Regne Unit Arxivat 2007-10-14 a Wayback Machine.
* (català) El reconeixement de la nacionalitat catalana en el videojoc Arxivat 2007-10-18 a Wayback Machine.
# Concepción (Madrid)

Concepción és un barri del districte de Ciudad Lineal, a Madrid. Té una superfície de 88,59 hectàrees i una població de 22.017 habitants (2009).

## Situació

Limita al nord amb el barri de San Pascual, al sud amb Quintana i Pueblo Nuevo, a l'est amb Simancas i El Salvador, (San Blas-Canillejas) i a l'oest amb Fuente del Berro (Salamanca). Està delimitat al sud pels carrers José del Hierro, López de Aranda, Virgen del Lluc i Alcalde López Casero, a l'est pel carrer de General Aranaz i al nord i oest pels carrers Marqués de Portugalete, Juan Pérez Zúñiga, Virgen del Val, Persuasión i Virgen de Lourdes.

## Comunicacions

El barri es troba comunicat per la boca de Metro de Barrio de la Concepción pertanyent a la Línia 7 del metro de Madrid. També es troba comunicat per les línies d'autobusos de l'EMT 53, el 122, el 70, el 146, el 48, el 21 i l'11. Aquest barri es troba envoltat per les carreteres de la M-30 i és molt proper a l'A-2.

## Història

Els terrenys sobre els quals avui dia s'assenta el barri madrileny de la Concepción pertanyien a l'antic municipi de Canillas, incorporat a Madrid el 30 de maig de 1950.

## Enllaços externs

* Ortofoto del districte amb els límits de cada barri
* Districtes de Madrid
# Acanthocepola abbreviata

Acanthocepola abbreviata és una espècie de peix de la família dels cepòlids i de l'ordre dels perciformes.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Golf Pèrsic i el Golf d'Oman fins al Golf de Carpentària.

## Referències

* ↑ ITIS
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Guillemita

Un guillemita és un seguidor del rei Guillem III d'Anglaterra qui deposà el rei Jaume II durant la Revolució Gloriosa. Guillem, l'Stadthouder de les Províncies Unides, substituí Jaume amb el suport dels Whigs anglesos.
Un dels objectius de Guillem era per assegurar l'entrada d'Anglaterra en la Lliga d'Augsburg contra França en la Guerra dels Nou Anys. Per als guillemites a Anglaterra, Escòcia i Irlanda, Guillem era vist com el garant de la llibertat civil i religiosa i de la monarquia protestant contra l'absolutisme catòlic.
El terme «guillemita» també s'utilitza comunament per a referir-se a l'exèrcit multinacional de Guillem a Irlanda durant la Guerra Guillemita d'Irlanda de 1689-1691. En la mateixa Irlanda, Guillem va rebre el suport dels colons protestants i l'oposició dels nadius irlandesos catòlics jacobites que van donar suport a Jaume. Encara es representa a la iconografia de l'Orde d'Orange, el nom de la qual deriva de la dinastia de Guillem, la Casa d'Orange-Nassau.
«Guillemita» també s'aplica a vegades a les cases de camp construïdes en les darreries del regnat dels Stuart (1690-1710) en la tradició classicista conservadora anglesa que s'havia establert durant Carles II per Hugh May i Sir Christopher Wren, del qual en són exemples típics Belton House (Lincolnshire) i l'anteriorment Stoke Edith (Herefordshire). Aquestes cases compactes no encaixen fàcilment dins de les convencions de l'arquitectura barroca anglesa.
L'«estrella porpra guillemita» forma part de la bandera actual de l'Orde d'Orange a Irlanda del Nord.

## Referències

* ↑ Stoke Edith és referit com un exemple d'«el producte estandarditzat del segle xvii (el tipus Hugh May)» per Sir John Summerson, Architecture in Britain 1530 to 1830, 1985:192.

## Bibliografia

* J.G. Simms, Jacobite Ireland, London 1969
# Demetri de Tars (gramàtic)

Demetri de Tars (grec antic: Δημήτριος, llatí: Demetrius) fou un gramàtic grec conegut únicament perquè és un dels protagonistes de l'obra de Plutarc De Oraculorum Defectu (περὶ τῶν ἐκλελοιπότων χρηστηρίων).

## Referències

* ↑ «Demetrios 107». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
* ↑ Smith, William. «38.Demetrius of Tarsus». A: A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 971.
# Caterina Opalińska

Caterina Opalińska (en polonès Katarzyna Opalińska) va néixer a Poznań el 13 d'octubre de 1682 i va morir a Lunéville el 19 de març de 1747. Era filla de Joan Carol Opaliński (1642-1695) i de Sofia Anna Czarnkowska (1660-1701).
El 1698 es va casar amb Estanislau Leszczynski (1677-1766) fill de Rafaeł Leszczyński (1650-1703) i d'Anna Jablonowska (1660-1727). Per raó d'aquest matrimoni va esdevenir reina de Polònia i del Gran Ducat de Lituània, i més tard duquessa de Lorena. El seu marit era un aristòcrata polonès que es va veure coronat com a rei de Polònia, sota la protecció del rei Carles XII de Suècia, el qual havia sostingut una guerra contra l'anterior rei Frederic August I de Saxònia aliat amb el tsar Pere I de Rússia. Però en decantar-se el conflicte a favor de Rússia, la família es va haver d'exiliar a Lorena on van entrar en contacte amb la Cort francesa. El matrimoni va tenir dues filles:
* Anna Leszczyńska (1701-1718)
* Maria Leszczyńska (1703-1768), que es va casar amb el rei de França Lluís XV.
# Des Arc (Arkansas)

Des Arc és una població dels Estats Units a l'estat d'Arkansas. Segons el cens del 2000 tenia 1.933 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Des Arc tenia 1.933 habitants, 783 habitatges, i 534 famílies. La densitat de població era de 365,9 habitants/km².
Dels 783 habitatges en un 30% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,3% hi vivien parelles casades, en un 16,6% dones solteres, i en un 31,7% no eren unitats familiars. En el 29,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,38 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,6% tenia menys de 18 anys, un 7,4% entre 18 i 24, un 25,7% entre 25 i 44, un 23% de 45 a 60 i un 19,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.750 $ i la renda mediana per família de 28.264 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.250 $ mentre que les dones 17.500 $. La renda per capita de la població era de 14.629 $. Entorn del 16,3% de les famílies i el 20% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Des Arc». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Des Arc». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Classic de l'Ardèche 2023

La Classic de l'Ardèche 2023 fou la 23a edició de la Classic de l'Ardèche. La cursa es va disputar el 25 de febrer de 2023 i formava part del calendari de l'UCI ProSeries 2023 amb una categoria 1.Pro.
El vencedor final fou el francès Julian Alaphilippe (Soudal Quick-Step), que s'imposà a l'esprint al seu company d'escapada, el també francès David Gaudu (Groupama-FDJ). El danès Mattias Skjelmose Jensen (Trek-Segafredo) completà el podi.

## Equips

En aquesta edició hi van prendre part 21 equips:

## Classificació final

Font: ProCyclingStats :

## Referències

* ↑ «Julian Alaphilippe vuelve a sonreír» (en castellà), 27-02-2023. [Consulta: 1r març 2023].
* ↑ «Startlist for Faun-Ardèche Classic 2023». [Consulta: 27 febrer 2022].
# Adelaida de Hohenlohe

Adelaida de Hohenlohe (Langenburg, Alemanya, 20 de juliol de 1835 - Dresden, 25 de gener del 1900) fou la segona filla del príncep Ernest I de Hohenlohe-Langenburg i de la princesa Feodora de Leiningen, i neboda de la reina Victòria I del Regne Unit.

## Matrimoni i fills

El 1852, poc després de convertir-se en emperador de França, Napoleó III va proposar als pares de l'Adelaida casar-se amb ella, que aleshores tenia 16 anys, amb la intencionalitat d'afavorir les seves aliances internacionals. Però els temors al rebuig que podia crear aquest casament entre la població britànica van fer que es desestimés la proposta. L'11 de setembre de 1856 Adelaida es va casar amb Frederic de Schleswig-Holstein-Sondenburg-Augustenburg, i van tenir set fills:
* Frederic, Príncep de Schleswig-Holstein-Sonderburg-Augustenburg (3 d'agost de 1857 - 29 d'octubre de 1858).
* Augusta Victòria de Schleswig-Holstein-Sondenburg-Augustenburg (22 d'octubre de 1858 - 11 d'abril de 1921). Casada amb Guillem II de Prússia.
* Princesa Carolina Matilde de Schleswig-Holstein-Sonderburg-Augustenburg (25 de gener de 1860 - 20 de febrer de 1932). Casada amb Frederic Ferran, Duc de Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburg.
* Gerard, Príncep de Schleswig-Holstein-Sonderburg-Augustenburg (20 de gener - 11 d'abril de 1862).
* Ernest Gunther, Duc de Schleswig-Holstein (11 d'agost de 1863 - 21 de febrer de 1921).
* Lluïsa Sofia de Schleswig-Holstein-Sonderburg-Augustenburg (8 d'abril de 1866 - 28 d'abril de 1952). Casada amb el príncep Frederic Leopold de Prússia.
* Feodora Adelaida, Princesa de Schleswig-Holstein-Sonderburg-Augustenburg (3 de juliol de 1874 - 21 de juny de 1910).