OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Yūichirō Kamiyama

Yūichirō Kamiyama (en japonès: 神山雄一郎, Oyama, Tochigi, 7 d'abril de 1968) va ser un ciclista japonès, que s'especialitzà en la pista. Va aconseguir una medalla medalles de plata al Campionat del món de velocitat de 1989 per darrere de l'italià Claudio Golinelli. Va participar en dues edicions dels Jocs Olímpics.

## Palmarès

* 1998
** Medalla d'or als Jocs Asiàtics en velocitat
* 2002
** Medalla d'or als Jocs Asiàtics en velocitat per equips (amb Takashi Kaneko i Harutomo Watanabe)

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Yūichi Sugita

Yūichi Sugita (杉田 祐一, Sugita Yūichi; Sendai, 18 de setembre de 1988) és un tennista japonès. Sugita ha aconseguit guanyar un torneig individual del circuit ATP, arribant al número 36 del rànquing ATP el 9 d'octubre de 2017.

## Palmarès
### Individual: 1 (1−0)

* Llegenda
* Grand Slams (0−0)
* ATP Finals (0−0)
* ATP World Tour Masters 1000 (0−0)
* ATP World Tour 500 (0−0)
* ATP World Tour 250 (1−0)
* Títols per superfície
* Dura (0−0)
* Gespa (1−0)
* Terra batuda (0−0)
| Resultat | Núm. | Data | Torneig | Superfície | Oponent | Marcador |
| Guanyador | 1. | 1 de juliol de 2017 | Antalya, Turquia | Gespa | Adrian Mannarino | 6−1, 7−6(4) |

## Trajectòria
### Individual

| Torneig | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 | 2020 | 2021 | Títols | V − D |
| Open d'Austràlia | A | A | A | A | Q1 | Q2 | Q3 | Q1 | Q3 | Q3 | 1R | Q2 | 2R | Q2 | 2R | 1R | 0 / 4 | 1 − 4 |
| Roland Garros | A | A | A | A | Q1 | A | Q1 | A | Q1 | Q1 | A | 1R | 1R | A | 1R | A | 0 / 3 | 0 − 3 |
| Wimbledon | A | A | A | A | Q1 | Q2 | Q3 | Q1 | 1R | 1R | Q1 | 2R | 1R | 1R | NC | 1R | 0 / 5 | 1 − 5 |
| US Open | A | A | A | Q1 | Q3 | Q1 | Q1 | Q1 | Q3 | Q2 | Q2 | 2R | 1R | Q2 | 1R | 1R | 0 / 4 | 1 − 4 |
| Jocs Olímpics | NC | NC | A | No celebrat | No celebrat | No celebrat | A | No celebrat | No celebrat | No celebrat | A | No celebrat | No celebrat | No celebrat | No celebrat | 1R | 0 / 1 | 0 − 1 |
| Total Victòries−Derrotes | 0−0 | 2−1 | 1−1 | 0−2 | 0−2 | 2−3 | 2−3 | 2−3 | 0−3 | 2−6 | 6−10 | 22−16 | 8−24 | 3−4 | 3−6 | | 54 − 86 | 54 − 86 |
| Rànquing a final d'any | 498 | 1006 | 341 | 299 | 180 | 235 | 117 | 170 | 131 | 126 | 112 | 40 | 145 | 103 | 102 | | | |
| Llegenda: G: Guanyador; F: Finalista; SF: Semifinalista; QF: Quarts de final; Q: Qualificació; A: Absent; RR: Round Robin; |||||||||||||||||||

## Referències

* ↑ ATP World Tour Profile

## Enllaços externs

* Yūichi Sugita a l'ATP (anglès)
* Yūichi Sugita a la Copa Davis (anglès)
* Yūichi Sugita a la Federació Internacional de Tennis (anglès)
# Wing-tsit Chan

Wing-tsit Chan (18 d'agost de 1901 – 12 d'agost de 1994) fou un investigador i professor universitari xinès, conegut per la seva recerca en el camp de la filosofia xinesa i les seves traduccions de textos filosòfics xinesos. Nascut el 1901, va emigrar als Estats Units el 1924, on es doctoraria a Harvard el 1929. Va ser professor a la Universitat de Dartmouth i a la Universitat de Chatham la majoria de la seva carrera acadèmica. El 1963 va publicar el llibre A Source Book in Chinese Philosophy, que va esdevenir un manual de referència en el món anglòfon, sovint utilitzat com a font per parlar o citar filosòfs clàssics de la Xina.

## Publicacions destacades

* A Source Book in Chinese Philosophy (Princeton University Press, 1963). ISBN 0-691-01964-9
* (with Wm. Theodore de Bary and Burton Watson) Sources of Chinese Tradition (Columbia University Press, 1960)
* An Outline and an Annotated Bibliography of Chinese Philosophy (Yale University Far Eastern Publications, 1969)
* Reflections on Things at Hand: The Neo-Confucian anthology compiled by Chu Hsi and Lü Tsu-Ch'ien (Columbia University Press, 1967)
* Instructions for Practical Living and Other Neo-Confucian Writings by Wang Yang-Ming (Columbia University Press, 1963)
* Religious Trends in Modern China (Columbia University Press, 1953)
* Chinese philosophy, 1949-63
* The Way of Lao Tzu (Bobbs-Merrill, 1963)
* (with Ariane Rump) Commentary on the Lao Tzu by Wang Pi (University of Hawaii, 1979)
* The path to wisdom: Chinese Philosophy and religion, a chapter in Half the world: The history and culture of China and Japan (Thames and Hudson, London, 1973), edited by Arnold J. Toynbee.
* (ed., with Charles Moore) The Essentials of Buddhist Philosophy by Junjirō Takakusu (Greenwood Press, Westport, CT. 1976)
* Chu Hsi New Studies (1989)

## Premis i reconeixements

* 1992 - Premi de l'Associació d'Estudis Asiàtics per la seva contribució a la disciplina

## Referències

* ↑ Gelder, Lawrence Van «Wing-tsit Chan, 92, Professor And Scholar of Asian Philosophy» (en anglès). The New York Times, 16-08-1994 [Consulta: 19 abril 2019].
* ↑ «Obituaries... Wing-tsit Chan, 92». [Consulta: 23 abril 2021].
* ↑ Association for Asian Studies (AAS), 1992 Award for Distinguished Contributions to Asian Studies Arxivat 2008-05-17 a Wayback Machine.; retrieved 2011-05-31
# Zallara

Zallara fou una regió de l'Imperi Hitita que podria correspondre a les regions d'Anatòlia posteriorment conegudes com a Pisídia, Licaònia o Cilícia. Hi va combatre Labarnas I.

## Referències

* ↑ Yakar, 1976, p. 120.
* ↑ Fairbairn et al., 2018, p. 36.

## Bibliografia

* Fairbairn, A. S.; Wright, N. J.; Weeden, M.; Barjamovic, G.; Matsumura, K.; Rasch, R. «Ceremonial plant consumption at Middle Bronze Age Büklükale, Kırıkkale Province, central Turkey» (en anglès). Vegetation History and Archaeobotany, 28, 3, 2018, pàg. 327–346. DOI: 10.1007/s00334-018-0703-x.
* Yakar, J. «Hittite Involvement in Western Anatolia» (en anglès). Anatolian Studies, 26, 1976, pàg. 117–128. DOI: 10.2307/3642720.
# Yznaga

Yznaga és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 103 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Yznaga tenia 103 habitants, 34 habitatges, i 28 famílies. La densitat de població era de 7,3 habitants per km².
Dels 34 habitatges en un 38,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,8% hi vivien parelles casades, en un 17,6% dones solteres, i en un 17,6% no eren unitats familiars. En el 14,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,03 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,39.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,1% tenia menys de 18 anys, un 6,8% entre 18 i 24, un 29,1% entre 25 i 44, un 16,5% de 45 a 60 i un 16,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 73,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 15.938 $ i la renda mediana per família de 23.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.333 $ mentre que les dones 0 $. La renda per capita de la població era de 9.695 $. Aproximadament el 31,6% de les famílies i el 21,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Yznaga». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Yznaga». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Ángela de Cárdenas y Fernández de Velasco

Ángela de Cárdenas y Fernández de Velasco (? - Cardona, 1576) va ser una noble castellana.
Era filla dels ducs de Maqueda, Bernardino de Cárdenas y Pacheco i d'Isabel de Velasco y Guzmán. Es va casar cap a l'any 1559 amb el III duc de Sogorb, Francesc d'Aragó i de Cardona. El matrimoni, però, no va arribar a tenir descendència, i la successió va recaure en la germana de Francesc, Joana, amb la qual s'extingia la branca masculina dels Aragó-Cardona. Ángela va morir l'any 1576 a Cardona, només un any després de la mort del seu marit. Ambdós van ser enterrats inicialment a la catedral de Sogorb, però després van ser traslladats al panteó familiar del monestir de Poblet.
En el seu testament va llegar els seus béns a Maria de Cárdenas y Mendoza, neboda seva i filla del virrei de Catalunya Francisco Hurtado de Mendoza y Cárdenas. No obstant això, el testament que va ser contestat per uns familiars de la beneficiària, els ducs de Francavilla i els marquesos de Comares, que va provocar plets als tribunals valencians, si bé, finalment, l'herència va quedar finalment en mans del virrei, com a tutor de l'hereva.

## Referències

* 1 2 3 «Fitxa d'Ángela de Cárdenas» (en castellà). Fundació Casal Ducal de Medinaceli. [Consulta: 18 agost 2015].
* ↑ Carrió-Invernizzi, 2008, p. 36-37.
* ↑ Llobet, 1665, p. 42.
* ↑ Finestres y de Monsalvo, 1753, p. 52.
* ↑ Ostolaza, 2002, p. 793.

## Bibliografia

* Carrió-Invernizzi, Diana. El gobierno de las imágenes: ceremonial y mecenazgo en la Italia española de la segunda mitad del siglo XVII (en castellà). Madrid: Iberoamericana, 2008.
* Finestres y de Monsalvo, Jaime. Historia de el Real Monasterio de Poblet (en castellà). Tom IV. Cervera: Imprenta de la Pontifícia y Real Universidad, 1756.
* Llobet, Bernat Josep. Declaración... de la genealogia y descendencia de los... Vizcondes, Condes y Duques de Cardona en el Principado de Cataluña (en castellà). Barcelona: Per Antonio Lacavalleria, 1665.
* Ostolaza, M. Isabel. «La biblioteca de Dn. Francisco Hurtado de Mendoza, marqués de Almazán». A: Littera Scripta in honorem Prof. Lope Pascual Martínez (en castellà). Múrcia: Universitat de Múrcia, 2002.
# Ángeles Blanco

Ángeles Blanco (Badajoz, 16 d'octubre de 1973) és una periodista espanyola. Des de 1993 està vinculada als serveis informatius de Mediaset.

## Biografia

És llicenciada en ciències de la informació per la Universitat Complutense de Madrid. El seu primer treball com a periodista d'informatius va ser el 1992 a Onda Cero Extremadura i, un any després, va començar a treballar en televisió com copresentadora del desaparegut informatiu de Telecinco Entre hoy y mañana que conduïa Miguel Ángel Aguilar.
El 1994 es va sumar a la secció de Nacional per fer-se càrrec de les notícies de política i presidència del govern, compaginant aquesta activitat amb la presentació dels avanços informatius de Telecinco. El 1997 va passar a ser editora i presentadora de l'informatiu matinal de la cadena i el 1998 es va fer càrrec a l'edició de cap de setmana. Un any després va continuar com a presentadora i editora adjunta d'aquesta edició amb Vicente Vallés, tasca que va exercir fins a 2004. Posteriorment, la periodista es va asseure a la taula de l'edició en horari de màxima audiència al costat de Juan Pedro Valentín.
Com a corresponsal política ha cobert informació parlamentària, viatges presidencials i cimeres internacionals. També ha estat al capdavant d'alguns especials de les eleccions espanyoles i dels Estats Units. El setembre de 2005 va passar a presentar l'edició de les 9 del vespre i, des de novembre de 2007 fins a setembre de 2009, va tornar al matí amb Daniel Gómez. El 2011 va substituir Carme Chaparro, de baixa per maternitat, en l'edicions del cap de setmana juntament amb José Ribagorda. El gener de 2017 es va incorporar a l'edició de cap de setmana.

## Publicacions

* Sahara. Un viaje a la sabiduría de las gentes del desierto. (2009) Ángeles Blanco i Josto Maffeo. Editorial: La esfera de los libros. ISBN 9788497348317

## Referències

* ↑ Alberto. «Caras extremeñas en la TV», 13-03-2011. [Consulta: 19 setembre 2016].
* ↑ «Ángeles Blanco». La esfera de los libros. [Consulta: 19 setembre 2016].
* ↑ «Baile oficial de caras en Informativos Mediaset: Marta Fernández desaparece Arxivat 2016-12-30 a Wayback Machine.». Vertele!, 23 diciembre 2016. [Consulta: 29 diciembre 2016].
# Òrgan

«Òrgan» té aquests significats:
* Òrgan (anatomia)
** Òrgan sexual.
** Òrgan reproductor.
** Òrgan sensorial.
** Òrgan de Corti
* Òrgan artificial
* Òrgan (institució):
** Òrgan judicial
** Òrgan legislatiu o òrgan normatiu.
** Òrgan executiu.
# Ōki Takatō

    En aquest nom japonès, el cognom és Ōki.
Ōki Takatō (大木 乔任, 23 de març de 1832 - 26 de setembre de 1899) fou un polític japonès a principis del període Meiji. Va ser Governador de Tòquio en 1868 i membre del Consell Privat en 1889.
Oki va néixer en una família samurai a la Província de Hizen (actualment Saga, Prefectura de Saga). Va estudiar a l'escola Kodokan, i promogué reformes en l'administració del domini. Durant la Guerra Boshin va ser un líder de les forces de Saga compromeses amb l'enderrocament del shogunat Tokugawa.
Després de la Restauració Meiji, va supervisar el trasllat de la capital imperial des de Kyoto a Tòquio, i va ser nomenat primer Governador de Tòquio.
En 1871, es va convertir en ministre d'Educació, i se li atribueix l'establiment del sistema educatiu modern al Japó. En 1873, es va convertir en sangi (conseller) i el 1876 en ministre de Justícia. S'ocupà del càstig als antics samurais descontents involucrats en la Rebel·lió de Hagi i la Rebel·lió Shinpūren. En 1880, es va convertir en president del Genrōin. També va treballar en el desenvolupament de Codi Civil del Japó com a president del 'Consell de Compilació del Codi Civil'.
En 1884, va ser elevat al títol de hakushaku (comte) en el nou sistema de noblesa kazoku.
A partir de 1888 va exercir com a membre del Consell Privat, i n'esdevingué el seu president en 1889. Més tard va ser nomenat Ministre de Justícia al primer gabinet Yamagata i el Ministre d'Educació a la primera administració Matsukata.
El seu fill gran, Enkichi Oki també va ser polític i membre del gabinet durant el període Taisho.

## Notes

* ↑ Nussbaum, Louis-Frédéric. (2005). "Ōki Takatō" a Japan Encyclopedia, p. 747, p. 747, a Google Books
# Ōkyo (cràter)

Ōkyo és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 66 km de diàmetre. Porta el nom del pintor japonès Maruyama Ōkyo (1733-1795), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1985.

## Referències

* ↑ «Ōkyo». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 12-10-2016. [Consulta: 15 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Öküz

«Öküz» té aquests significats:
* Öküz Kara Mehmed Paixà, Paixà otomà
* Öküz helvası, dolç turc
# Öküz helvası

Öküz helvası (literalment 'dolç de bou' en turc) és un variant d'un helvası feta a algunes regions de Turquia com ara Anatòlia Central (especialment a la província de Kırıkkale i la província d'Ankara) (p. 98) i a la Regió de la Mediterrània (especialment Antalya). Öküz helvası es fa utilitzant pekmez en comptes de sucre. (p. 85.) El pekmez utilitzat es fa de raïm o de garrofer. (p. 133) L'altre ingredient és mantega. (p. 46)

## Referències

* ↑ Halil Hamdi Ekiz; Halit Cevri Aslangil Kalecik'in tarihi, dünü bugünü için bir araştırma. Kalecik Kültür Derneği, 1996. ISBN 978-975-8028-00-9.
* ↑ Erkut Deral. Anadolu yaylasında bin yıl Karakeçililer: Kırıkkale İli Karakeçili ilçesinde yerleşik Karakeçili Türkmenleri'nin kısa tarihçesi, ekonomisi, halk edebiyatı, inançları ve yaşamı. Ant Yayınları, 1 gener 1998. ISBN 978-975-6954-09-6.
* ↑ Hüseyin Çimrin. Bir zamanlar Antalya: tarih, gözlem ve anılar : yakın geçmişe yolculuk. Antalya Ticaret ve Sanayi Odası, 2007. ISBN 978-9944-60-160-3.
* ↑ 2000 [iki bin] Antalya il yıllığı. Antalya Valiliği, 2000.

## Vegeu també

* İrmik helvası
* Peynir helvası

## Enllaços externs

* Imatges de "öküz helvası" (la primera fila)
# Čavka

Čavka és una pel·lícula de Iugoslàvia del 1988 dirigida per Miloš Radivojević, amb guió de Miloš Radivojević i Svetozar Vlajković, i música de Kornelije Kovač.

## Argument

L'amistat de dos nois de ciutat, un, que va créixer en el benestar material, i l'altre, sense sostre i que es trasllada d'escola en escola perquè pertorba la idea dels pedagogs de la idoneïtat del nen. El que tots dos tenen en comú és que són de famílies trencades i anhelen calor. Són amics malgrat les prohibicions dels adults, creant el seu propi món de petits secrets i alegries.

## Repartiment

* Marko Ratić - Cavka
* Slobodan Negić - Profwessor
* Aleksandar Berček - El pare del professor
* Radmila Živković - La mare del professor
* Milena Dravić - Mestra
* Bogdan Diklić - Director d'escola
* Sonja Savić - Psicòloga Nada
* Radovan Miljanić - Guàrdia
* Dragan Nikolić - El pare de Chavka
* Branko Vidaković - Doctor
* Branislav Lečić - El pare de Stimjanović
* Lydia Pletl - La mare de Stimjanović
* Predrag Milinković - Un cambrer
* Nataša Lučanin -

## Premis

Va rebre la palmera de bronze a la IX edició de la Mostra de València.

## Referències

* ↑ «Чавка». [Consulta: 4. 2. 2020].
* ↑ «Чавка». [Consulta: 4. 2. 2020].
* ↑ La película siria «Estrellas del día», Palmera de oro de la IX edición, ABC, 16 d'octubre de 1988
# Čechita

La čechita és un mineral de la classe dels fosfats, que pertany al grup de l'adelita-descloizita. Rep el seu nom de František Čech (1929-1995), mineralogista de la Universitat Carolina de Praga.

## Característiques

La čechita és un fosfat de fórmula química PbFe$^{2+}$VO₄(OH). Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4,5 a 5. És l'anàleg amb Fe$^{2+}$ de la pirobelonita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la čechita pertany a «08.BH: Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana i gran, (OH, etc.):RO₄ = 1:1» juntament amb els següents minerals: thadeuïta, durangita, isokita, lacroixita, maxwellita, panasqueiraïta, tilasita, drugmanita, bjarebyita, cirrolita, kulanita, penikisita, perloffita, johntomaïta, bertossaïta, palermoïta, carminita, sewardita, adelita, arsendescloizita, austinita, cobaltaustinita, conicalcita, duftita, gabrielsonita, nickelaustinita, tangeïta, gottlobita, hermannroseïta, descloizita, mottramita, pirobelonita, bayldonita, vesignieïta, paganoïta, jagowerita, carlgieseckeïta-(Nd), attakolita i leningradita.

## Formació i jaciments

Aquesta espècie va ser descrita a partir d'exemplars trobats a la mina Alexander i a l'aflorament del filó Pošepný, tots dos indrets a Vrančice, a Příbram (Bohèmia, República Txeca). També ha estat descrita al dipòsit de barita d'Isallo, a Magliolo (Ligúria, Itàlia), a la mina Maria Magdalena (Ulldemolins, Priorat, i a la mina Silver Coin, a Valmy (Nevada, Estats Units).

## Referències

* ↑ «Čechite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 8 gener 2017].
* ↑ Joan Rosell Riba · Carles Rubio Rodríguez · Frederic Varela Balcells «Els minerals de vanadi de la mina "María Magdalena", Ulldemolins, el Priorat, Tarragona, Catalunya, Espanya». Mineralogistes de Catalunya, 12, 5, 2017, pàg. 3-50 [Consulta: 27 novembre 2023].
# Webcasteller

Webcasteller és una pàgina web d'informació castellera. Inclou estadístiques actualitzades dels castells realitzats per les colles, agenda de les actuacions, rànquings de temporada, hemeroteca de premsa especialitzada, fotos, vídeos, blocs de periodistes especialitzats i fòrum de discussió castellera.

## Història

El 6 de març del 2003 la Colla Jove Xiquets de Tarragona, una de les més veteranes a internet –hi és des del 4 de desembre de 1995–, va presentar i inaugurar el portal Webcasteller, en un acte celebrat a l'Auditori de la Caixa Tarragona.
Un dels aspectes més destacats del nou Webcasteller de la colla tarragonina és l'ampliació del Banc de Dades Casteller Interactiu (BDCI), obert el 1996 amb els resultats de totes les actuacions castelleres des d'aleshores fins ara. Amb el rellançament d'aquest web, la potència del banc de dades s'ha ampliat fins al 1926, a fi d'englobar tota l'època moderna dels castells. L'any 2005 el BDCI va incloure informació de gairebé 80.000 castells aixecats dins i fora de Catalunya, dividits en quatre grans períodes: la Renaixença (1926-1936), l'Estancament (1939-1966), la Recuperació (1967-1980) i la Nova Època d'Or (1981-actualitat).
El 2016 es renovà amb el seu pas al domini .cat, amb un nou disseny i noves eines i paràmetres de recerca. En aquella data ja disposava de més de 192.500 castells indexats, 300 diades i més 1200 places o indrets diferents on s'hi han fet castells, tots ells consultables i comparables creuant les dades de forma senzilla, intuïtiva i a l'abast de tothom. Amb l'actualització, Webcasteller va ampliar la seva cobertura amb la indexació de recursos documentals vinculats a aquestes diades i castells. Així, hi ha disponibles 16.300 recursos multimèdia de fotografia o vídeo, tots indexats a la diada i castells corresponents, 42.500 articles web i 6.000 articles en premsa escrita digitalitzats i disponibles per descarregar en format PDF.

### Premi Joan Ventura i Solé

L'any 2008 la pàgina web va rebre el Premi Joan Ventura i Solé, un premi de periodisme casteller organitzat per la Colla Joves Xiquets de Valls.

## Vegeu també

* Castells (revista)

## Referències

* ↑ «Site Overview webcasteller.com» (en anglès). Alexa. [Consulta: 18 octubre 2015].
* 1 2 «La Jove Xiquets de Tarragona renova el Web Casteller». VilaWeb, 06-03-2003. [Consulta: 16 juny 2011].
* ↑ http://www.naciodigital.cat/delcamp/diaricasteller/noticia/4765/referent/digital/estadistica/webcasteller/es/renova
* ↑ «Webcasteller rep un premi de periodisme casteller». lamalla.cat, 09-05-2008. [Consulta: 16 juny 2011].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de Webcasteller Arxivat 2006-08-25 a Wayback Machine.
# 1048
## Esdeveniments
### Resta del món

* Fundació probable d'Oslo

## Naixements
### Resta del món

* 18 de maig - Nixapur, Ariana: Omar Khayyam, poeta, matemàtic, filòsof i astrònom persa (m. 1131).

## Necrològiques
### Resta del món

* 8 de juliol - Lieja (principat de Lieja): Wazon, príncep-bisbe.

## Referències

* ↑ «Omar Khayyam | Persian poet and astronomer» (en anglès). [Consulta: 18 maig 2020].
# Timàlia de Herbert

La timàlia de Herbert (Stachyris herberti) és un ocell de la família dels timàlids (Timaliidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos i zones de matolls del centre de Laos.

## Referències

* ↑ «Timàlia de Herbert». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Saint-Vaast-en-Cambrésis

Saint-Vaast-en-Cambrésis és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 848 habitants. Limita al nord amb Saint-Aubert, al nord-est amb Haussy, a l'est amb Saint-Python, al sud-est amb Viesly i al sud amb Saint-Hilaire-lez-Cambrai.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 1.086 | 1.142 | 1.050 | 915 | 902 | 863 | 848 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1977-2008 | Michel Leroy | PCF |
| 2008- | Colette Duez | |