OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Yu Gil-jun

Yu Gil-jun - 유길준 兪吉濬 (coreà) (4 d'octubre de 1856 - 30 de setembre de 1914) fou un polític i activista independentista, pensador nacionalista i il·lustrat de Corea del Sur. El seu sobrenom era Gudang(구당, 矩堂), 'Chunmin(천민, 天民). Va ser un dels principals ideòleg a Corea del Sud del liberalisme i darwinisme social.

## Referències

* ↑ Yi Gil-jun Arxivat 2012-07-13 at Archive.is (coreà)
* ↑ Yi Gil-jun (coreà)

## Enllaços externs

* http://100.daum.net/encyclopedia/view.do?docid=b17a1201b Arxivat 2012-07-13 at Archive.is
* http://nationalculture.mcst.go.kr/person/data/person_view.jsp?cp_seq=154 Arxivat 2014-01-08 a Wayback Machine.
* http://mtcha.com.ne.kr/koreaman/sosun/man94-suyugyunmun.htm
* http://terms.naver.com/entry.nhn?cid=200000000&docId=1132166&categoryId=200001491
* http://koreandb.nate.com/history/people/detail?sn=10557 Arxivat 2014-01-08 a Wayback Machine.
# Camp-rubí

* No s'ha de confondre amb camprubí.
Camp-rubí és un mas al terme municipal de Castell de l'Areny (Berguedà) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Masia de planta rectangular coberta a dues aigües amb el carener paral·lel a la façana, orientada a migdia. La masia s'organitza en planta baixa i tres pisos superiors, cadascun amb obertures de tipologia diferent, petites i allindanades al primer pis, de majors dimensions al segon i arcs escarsers al tercer. La masia probablement fou bastida al segle xvii, probablement sobre uns fonaments medievals, i al segle xviii se li adossà un cos rectangular a ponent, destinat a pallissa. Aquest cos, juntament amb les corts annexes, tanca totalment l'era enllosada. Les notícies es remunten a la baixa edat mitjana. La casa surt esmentada en el fogatge del 1553. Formava part dels termes jurisdiccionals de la baronia de Portella en aquest sector de l'alt Berguedà, i com tal figura en els capbreus fets durant tota l'època moderna on la família Camprubí reconeix ésser vassalla de la jurisdicció civil i criminal del baró de la Portella.

## Notes

* 1 2 «Camp-rubí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 setembre 2015].
# Espeleosismita

Una espeleosismita és un tipus d'espeleotema consistent en una alteració de les formes típiques dels espeleotemes produïda per un sisme, com ara enderrocs d'estalactites, d'estalagmites, de columnes, de banderes, etc.; canvis de direcció del creixement d'estalactites i estalagmites, enfonsament de sostres, etc. Aquestes espeleosismites poden ser utilitzades en estudis paleosismològics d'antics terratrèmols.

## Referències

* ↑ Kagan, E. J.; Agnon, A.; Bar-Matthews, M.; Ayalon, A. «Dating large, infrequent earthquakes by damaged cave deposits» (en anglès). Geology, 33, 2005, pàg. 261-264.
# Esperança Ortiz i Bover

Esperança Ortiz i Bover (Barcelona, 1901 - Madrid, 21 de desembre de 1959) va ser una primera actriu de teatre catalana.
Va estar casada amb el també actor Guillem Grases. La seva filla Esperança Grases Ortiz casada amb l'actor Gabriel Llopart i Font (1928-1993) també es va dedicar al món de la interpretació teatral.

## Trajectòria professional

* 1917, 20 setembre. Mireia, original de Frederic Mistral, adaptació catalana d'Ambrosi Carrion. Estrenada al teatre Novetats de Barcelona (en el paper de Clemença.)
* 1917, 15 novembre. El cardenal, original de Louis N. Parker. Estrenada al teatre Novetats de Barcelona (en el paper de Beneta.)
* 1919, 6 d'octubre. Dijous Sant, original de Josep Maria de Sagarra. Estrenada al teatre Romea de Barcelona (en el paper d'Estrella.)
* 1919, 17 d'octubre. Flacs naixem, flacs vivim..., original de Josep Pous i Pagès. Estrenada al teatre Romea de Barcelona (en el paper de La Lulú.)
* 1919, 5 de desembre. La vídua alegre, original d'Alexandre P. Maristany. Estrenada al teatre Romea de Barcelona (en el paper d'Adela.)
* 1921, 21 de maig. L'estudiant i la pubilla, original de Josep Maria de Sagarra. Estrenada al teatre Romea de Barcelona (en el paper d'Isabel de Calders.)
* 1921, 7 d'octubre. El jardinet de l'amor, original de Josep Maria de Sagarra. Estrenada al teatre Romea de Barcelona (en el paper de Rosa.)
* 1922, 24 d'octubre. El matrimoni secret, original de Josep Maria de Sagarra. Estrenada al teatre Romea de Barcelona (en el paper de Carmeta.)
* 1946, 17 d'octubre. El prestigi dels morts, original de Josep Maria de Sagarra. Estrenada al teatre Romea de Barcelona (en el paper de La Dida.)
* 1947, 5 d'abril. La fortuna de Sílvia, original de Josep Maria de Sagarra. Estrenada al teatre Romea de Barcelona (en el paper de Sílvia, vídua de 45 anys.)

## Referències

* ↑ «En Madrid ha fallecido...». El Noticiero universal : diario independiente de noticias, avisos, comercial y de anuncios: Año 71, No. 22908, 22-12-1959, pàg. 25.
# Escola de música

Una escola de música és un centre d'educació musical en el qual s'imparteixen des de la sensibilització musical a partir dels 5 o 6 anys fins a tot l'ensenyament reglat de Grau Elemental i Grau Mitjà. Hi ha tot un ventall de matèries que s'imparteixen que van des de les matèries teòriques fins a les relacionades amb la pràctica instrumental.
L'escola de música elemental ofereix una formació musical bàsica que comprèn des de la sensibilització musical, per a despertar en els nens més petits l'univers musical, fins al desenvolupament de les capacitats musicals a través del llenguatge musical i l'aprenentatge de l'instrument en els nens més grans. Aquest pla va dirigit principalment a nens i nenes de 5 a 12 anys. En acabar aquests estudis l'alumnat pot optar per fer els estudis de Grau Mitjà reglat al Conservatori.
L'objectiu dels estudis de Grau Mitjà és donar una formació exhaustiva a l'alumne per afrontar amb garanties els estudis de grau superior i la futura professionalització. Són estudis de caràcter reglat que s'estructuren en tres cicles de dos cursos cadascun.
Les especialitats instrumentals que s'ofereixen poden variar d'un centre a l'altre per diverses raons. Les especialitats més habituals que s'ofereixen poden ser:
* Especialitats de corda: violí, viola, violoncel, contrabaix i guitarra.
* Especialitats de vent: flauta travessera, flauta de bec, oboè, clarinet, fagot, trompa, trompeta i trombó.
* Altres especialitats: piano i cant.
A Catalunya, el curs 2011 – 2012 hi havia 43.026 alumnes d'escoles de música i 3.200 docents especialitzats.

## Vegeu també

* CEPSA Oriol Martorell
* Escola de dansa

## Referències

* ↑ Chethams Music School retrieved 14 November 2010
* ↑ Escola de Música i Centre de les Arts
* ↑ Especialitats a l'Escola de Música de Palafrugell
* ↑ Especialitats Arxivat 2017-06-30 a Wayback Machine. a l'Escola de Vic
* ↑ Taller de Músics
* ↑ Escriche, Elisabet «Un centenar d'escoles de música, en perill de desaparèixer per la falta d'ajuts públics». Ara, 12-12-2013, p. 28.
Viccionari
# Escut de Guipúscoa

La versió actual de l'escut de Guipúscoa va ser aprovada per la Norma Foral 6/1990, de 27 de març de 1990, sobre signes d'identitat del Territori Històric de Guipúscoa. Té la següent descripció heràldica:
En un camp d'or, tres arbres de sinople (verd), col·locats en faixa sobre ones d'aigua d'argent i atzur (blava). Sostenen l'escut dos salvatges, en peus, al natural, vestit amb un drap de plata. Sota la punta de l'escut apareix escrita en una cinta de plata la llegenda "FIDELISSIMA BARDULIA NUNQUAM SUPERATA" ("Bardúlia la més fidel, mai conquistada"), escrita en lletres de sable (negre).
Al timbre corona ducal que és un cercle d'or, encastat de pedres precioses, compost de vuit florons, visibles cinc, interpolades de perles.
Els arbres representats en l'escut són teixos. S'empra amb molta freqüència una versió simplificada de l'escut, sense els adorns exteriors i amb els elements del blasó representats esquemàticament.
L'any 1979, les Juntes Generals de Germandat, antecedents de les actuals Juntes Generals de Guipúscoa, van modificar les armes tradicionals de Guipúscoa, emprades des de 1466, en retirar dues divisions en les quals figuraven un monarca coronat assegut en un tron que podria tractar-se d'Alfons VIII de Castella o Enric IV, i dotze canons. En 1513 la reina Joana de Castella va concedir que s'incorporés en les armes de Guipúscoa una nova divisió en la qual apareixien representats dotze canons que van simbolitzar els que van ser capturats per tropes guipuscoanes en la batalla de Velate el 1512.

## Galeria

* Escut de Guipúscoa en la seva forma tradicional.
* Versió esquemàtica de l'escut de Guipúscoa, usat com a emblema de la Diputació Foral.
* A l'esquerra de l'altar major de la Catedral Vella de Cadis es pot veure un escut antic de Guipúscoa (segle XVI o XVII) amb només sis canons esquematitzats. Prové de la desapareguda capella dels biscaïns.

## Fonts

* Armes de la Província de Guipúscoa.
* Escut i bandera del territori històric de Guipúscoa, al web de la Diputació Foral.
# Esquerra Verda - Iniciativa pel País Valencià

Esquerra Verda - Iniciativa pel País Valencià és un partit valencià fundat per gent del Partit Democràtic de la Nova Esquerra que no acceptaren integrar-se al PSPV-PSOE. El líder, Joan Francesc Peris, diputat a les Corts Valencianes per les llistes d'Esquerra Unida del País Valencià i que va passar posteriorment al grup mixt a la V Legislatura (1999-2003) i va funda el partit, encara que no s'oficialitzà fins al febrer de 2004.
A les eleccions autonòmiques de 2003 va concórrer junt al Bloc Nacionalista Valencià, coalició que no va obtindre representació.
El novembre de 2004, Esquerra Verda participaria junt amb altres partits ecologistes per fundar el nou partit Els Verds del País Valencià.

## Referències

* ↑ Bibliografies de polítics valencians Arxivat 2006-02-14 a Wayback Machine.. Consultat Peris García, Joan Francesc a la plana 439 del document (Consultat el 22/03/2009)
* ↑ Esquerra Verda-Iniciativa pel País Valencià ja és oficialment un partit, publicat a Vilaweb el 16 de febrer de 2004 (Consultat el 22/03/2009)
* ↑ MACEDA, V. Tants Verds com gira-sols, publicat a El Temps el 15 de desembre de 2006 (consultat a ANNA notícies el 22/03/2009)
* ↑ Ratificada la creació del nou partit Els Verds del País Valencià Arxivat 2007-10-25 a Wayback Machine., publicat a la web d'Els VerdsPV Arxivat 2011-12-07 a Wayback Machine. el 6 de novembre de 2004. (Consultat el 22/03/2009) (castellà)
# Església de l'Immaculat Cor de Maria

«Església de l'Immaculat Cor de Maria» té aquests significats:
* Església de l'Immaculat Cor de Maria (Barcelona)
* Església de l'Immaculat Cor de Maria (Sabadell)
# Amod

Amod fou una tikhana al districte de Broach, a la presidència de Bombai amb 456 km² 1 vila i 47 poblets, i una població el 1881 de 39.641 habitants. El riu Dhadhar forma el límit nord i en aquesta zona és molt selvàtic. Cultiu de cotó i gra. L'aigua és escassa.
La capital és Amod a uns 2 km al sud del riu Dhadhar, a 30 km al nord de Broach i 50 km al sud-oest de Baroda (21° 59′ 30″ N, 72° 56′ 15″ E﻿ / ﻿21.99167°N,72.93750°E﻿ / 21.99167; 72.93750). La seva població el 1881 era de 5.822 el 80% hindús. És la residència del thakur.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Ha-Xomer ha-Tsaïr

Ha-Xomer ha-Tsaïr (en hebreu: השומר הצעיר) és un moviment juvenil sionista socialista que es va fundar a Polònia el 1913. Aquest grup va néixer com a resultat de la fusió entre ha-Xomer, un moviment sionista, i Tzeirei Tzion, un centre cultural jueu, al llarg de la seva història, els seus membres anomenats chaverim, s'han organitzat en diferents agrupacions anomenades tnuot.

## Origen

Aquest moviment va ser fundat el 1913 a Galítsia, una regió de Polònia, amb l'objectiu d'integrar i educar els joves jueus cap a un profund sentiment d'identitat amb el seu poble, sense deixar de ser un moviment escolta. Ha-Xomer va començar a ensenyar a la joventut jueva des de la història i els valors del seu poble, fins a com encendre una foguera o realitzar estructures de fusta.
Ràpidament Ha-Xomer es va estendre cap a l'est europeu, fundant kenim (nius) a països com Lituània, Rússia i Ucraïna, amb un espectacular augment de membres. A partir de 1925, Ha-Xomer es va instal·lar a nombrosos països, principalment en Amèrica Llatina, a on van ser creades noves tnuot per a joves llatinoamericans i també per a joves emigrants europeus.

## Segona Guerra Mundial

En els anys de l'Holocaust, Ha-Xomer va tenir un paper molt important en la resistència jueva. Els seus membres sortien dels guetos d'amagat per portar eines i menjar de contraban i les repartien a la població cada vegada més oprimida.
Els seus membres van participar activament en l'organització de l'Aixecament del Gueto de Varsòvia, que va durar menys d'un mes, juntament amb altres moviments sionistes. L'Aixecament del Gueto de Varsòvia va ser liderat pel membre de la resistència Mordechai Anielewicz.
Un cop va acabar la Segona Guerra Mundial, aquesta organització va tenir una important influència per aconseguir que els anglesos donessin permisos d'entrada als jueus que vivien en el Mandat Britànic de Palestina.

## Ideologia

L'organització va ser fundada en un marc d'antisemitisme, els seus fundadors creien que el sionisme i la creació d'un estat jueu seria la solució d'aquests problemes i es van dedicar a lluitar per fer possible la creació d'Israel. Els membres de Ha-Xomer veien el socialisme com l'única i més eficient manera per a l'establiment d'un estat jueu, els seus membres van col·laborar activament en la fundació de fins a 87 quibuts, convertint-se en l'organització amb més quibuts establerts.

## Referències

* ↑ «www.jewishvirtuallibrary.org». Arxivat de l'original el 2011-05-13. [Consulta: 28 novembre 2013].
* ↑ «www.jewishvirtuallibrary.org». Arxivat de l'original el 2015-04-05. [Consulta: 13 abril 2015].

## Enllaços externs

* World Hashomer Hatzair Arxivat 2016-04-21 a Wayback Machine. (castellà) (anglès) (hebreu)
# Ràtzia de 936

El mes de juny de 935 un estol musulmà comandat per Abd-al-Màlik ibn Saïd ibn Abi-Hamama, compost per quaranta naus, vint d'elles brulots carregats de nafta i enginys bèl·lics marítims, i vint que transportaven mil homes de l'exèrcit regular i dos mil mariners per atacar el regne franc, va sortir d'al-Mariyya, anant a atacar els comtats de Barcelona, Girona i Empúries.
Com a resposta a l'atac de l'any anterior, Sunyer de Barcelona i Gausfred d'Empúries atacaren les terres de Turtuixa i Balànsiya el 936, donant mort al cadi de València i sotmetent Turtuixa a tribut, que pagà fins al 945. La frontera avança cap al sud i Tarraquna fou temporalment abandonada pels musulmans, quedant possiblement en terra de ningú, tot i que en 971 la butlla de Joan XIII la cita en mans dels musulmans.

## Referències

* ↑ (àrab) Ibn Hayyan, Al-Muktabis fi Tarikh al-Andalus, Vol. V
* ↑ Pere Balanyà i Abadia, Les destruccions de l'Empúries medieval i la capitalitat comtal
* ↑ Antoni Virgili, Ad detrimentum yspanie, p.33
* ↑ Josep Moran i Ocerinjauregui, Les homilies de Tortosa, p-48
* ↑ Tribuna.cat, 897-992: Els comtes de Barcelona, Girona i Osona
* ↑ «Ràtzia de 936». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Antoni Jordà Fernández, Història de la ciutat de Tarragona
# Enneapterygius clarkae

Enneapterygius clarkae és una espècie de peix de la família dels tripterígids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 2,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba des de la Mar Roja fins a KwaZulu-Natal (Sud-àfrica) i les Comores.

## Referències

* ↑ Rüppell W. P. E. S., 1835-1838. Neue Wirbelthiere zu der Fauna von Abyssinien gehörig. Fische des Rothen Meeres. Frankfurt-am-Main. 1-148, Pls. 1-33. (1835:1-28, Pls. 1-7; 1836:29-52, Pls. 8-14; 1837:53-80, Pls. 15-21; 1838:81-148, Pls. 22-33.) Fische Rothen Meeres 1835-38
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Holleman, W., 2005. A review of the triplefin fish genus Enneapterygius (Blennioidei: Tripterygidae) in the western Indian Ocean, with descriptions of four new species. Smithiana, Bull. 5: 1-25.
* ↑ Pereira, M.A.M., 2000. Preliminary checklist of reef-associated fishes of Mozambique. Maputo, Ministtry for the Coordination of Environmental Affairs (MICOA). 21 pp.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fricke, R., 1994. Tripterygiid fishes of Australia, New Zealand and the southwest Pacific Ocean (Teleostei). Theses Zool. 24:1-585.
* Fricke, R., 1997. Tripterygiid fishes of the western and central Pacific, with descriptions of 15 new species, including an annotated checklist of world Tripterygiidae (Teleostei). Theses Zool. 29:1-607.
* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# 1244
## Esdeveniments

* Jaume I i l'Infant Alfons de Castella signen el Tractat d'Almizra, on s'estipulen els límits entre el Regne de València i el Regne de Castella.
* Al sud del Regne de València, al-Azraq comença la primera revolta mudèjar.
* S'inicia la redacció del Llibre dels feits de Jaume I, la primera de les quatre grans Cròniques.
* Sevilla, amenaçada pels castellans i mancada de l'ajut almohade, va reconèixer la sobirania Abu-Zakariyyà Yahya I l'emir hàfsida de Tunis, pocs anys abans de ser conquerida per Ferran III de Castella.
* Els cristians perden Jerusalem.
* Caiguda del Castell de Montsegur i crema a la foguera dels càtars que s'hi refugiaven (diumenge, 16 de març).
* Primera menció escrita de Berlín.
* Xàtiva és ocupada pels cristians.

## Referències

* ↑ Gayangos y Arce, Pascual de. The History of the Mohammedan Dynasties in Spain (en anglès). Taylor & Francis, 1840-1843, p. lxxix.
* ↑ Cossetània edicions (Catalunya càtara) de Jesús Àvila Granados, pàg. 136/38 (ISBN 978-84-9034-233-6)
# HaKirya

HaKirya (en hebreu: הקריה), és un barri que es troba al centre de la ciutat de Tel-Aviv, en aquest barri es troben el centre de govern de la ciutat, i la principal base militar de les FDI, el Campament Rabin (en hebreu: מַחֲנֶה רַבִּין) (transliterat: Mahané Rabin), anomenat així en honor de l'ex-Primer Ministre d'Israel, Isaac Rabin. Va ser una de les primeres bases del Tzahal i és la seva seu central des de 1948.
# Beringen

Beringen (en limburguès Berringe) és una ciutat de Bèlgica, a la província de Limburg, que forma part de la regió flamenca. La ciutat actual és el resultat de la fusió el 1977 amb els municipis Beverlo, Koersel i Paal.

## Història

Hi ha traces arqueològiques que daten de l'any 90 aC. L'any 1239 Beringen va rebre els privilegis de ciutat del comte Arnold IV de Loon. Aquest comtat va integrar-se al Principat de Lieja, del qual la ciutat va esdevenir una de les Bones Viles germàniques. La ciutat fou annexada per França l'any 1795 i integrada al Regne Unit dels Països Baixos el 1815 i després a Bèlgica l'any 1830.
A l'inici del segle xx, el descobriment de carbó al subsól i l'explotació subseqüent de les mines va canviar el caràcter rural de la ciutat que va tenir un rol major en la industrialització de tota la província. Després d'un greu conflicte social, les mines es van tancar definitivament el 28 d'octubre 1989. Avui, el conjunt miner, un dels més importants d'Europa, és un museu: el Mijnmuseum (Museu de les mines).

## Referències

* ↑ «Beringen». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* «Het Mijnmuseum» (en neerlandès, francès, anglès, alemany). Arxivat de l'original el 2017-02-16. [Consulta: 15 febrer 2017].(amb moltes fotos)
# Bering

«Bering» té aquests significats:
* Estret de Bering, pas marí entre el cap Dejniov, l'extrem oriental d'Àsia
* Illa de Bering, illa russa en aigües del mar de Bering, al davant de la península de Kamtxatka
* Vitus Bering (Horsens, Jutlàndia, Dinamarca, 1681 – illa de Bering, Rússia, 1741), navegant i explorador
* Mar de Bering, massa d'aigua de l'oceà Pacífic
* pont terrestre de Bering o Beríngia, pont terrestre d'uns 1.600 km de nord a sud al seu punt més ample, que uní l'actual Alaska
# Beringen (Schaffhausen)

Beringen és un municipi del cantó de Schaffhausen (Suïssa).

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Batalla de Wad-Ras

La batalla de Wad Ras, Wad-Ras, Ouad Ras o, en transcripció catalana, Uad Ras fou la quarta i darrera batalla de Guerra d'Àfrica, entre el Marroc i Espanya, els anys 1859 i 1860. Rebé el nom d'unes altures muntanyoses properes a la confluència entre els rius Jelú i Buceja. Es va lliurar el dia 23 de març de 1860 i va ser el combat més sagnant de tota la guerra. Els espanyols anaven dirigits pel seu comandant en cap, Leopoldo O'Donnell. El príncep Muley Abbas disposava de fins a quaranta mil homes, que estaven estacionats a la confluència dels rius Jelú i Buceja. La boira va dificultar les operacions, però, finalment, el combat es va entaular a les 9 del matí i fou en bona part un cos a cos, amb actes d'heroisme per les dues parts. Els espanyols van tenir 1.200 morts. Les forces de reserva espanyoles de Mackenna i Ríos van intervenir i van decidir la batalla, que va posar fi a la guerra. En aquesta batalla es va destacar el batalló de Voluntaris Catalans (inicialment, 400 homes), que van tenir tantes baixes que quan el general Prim va preguntar quants havien mort, el cap dels voluntaris va dir "molts", i quan Prim va preguntar si en quedaven per a una altra batalla, el cap va contestar "per a una altra, potser sí, però ja no per a més".

## Vegeu també

* Antonio Dorregaray y Dominguera.

## Bibliografia

* Pedro Antonio de Alarcón, Diario de un testigo de la guerra de África Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine. (1860) batalla de Gualdrás (vid. Capítulo XX).
* «Parte detallado de la batalla ocurrida el 23 de Marzo último en el valle de Vad-Ras». Gaceta de Madrid, 96, 05-04-1860, pàg. 1.
* La Campaña de Marruecos (1859–1860), por César Alcalá Giménez-da Costa, Alcañiz y Fresnos, S.A., 2005, ISBN 84-96016-55-2.
# Partaloa

Partaloa és una localitat de la província d'Almeria, Andalusia. L'any 2005 tenia 611 habitants. La seva extensió superficial és de 53 km² i té una densitat d'11,5 hab/km². Les seves coordenades geogràfiques són 37° 24′ N, 2° 13′ O. Està situada a una altitud de 544 metres i a 101 quilòmetres de la capital de la província, Almeria.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 394 | 381 | 377 | 384 | 377 | 391 | 469 | 529 | 611 | 679 |
# Partagás

«Partagás» té aquests significats:
* Jaume Partagàs i Ravell, creador de la marca de cigars que porta el seu nom.
* Partagás (cigar cubà), És el nom d'una marca de cigars premium produït a l'illa de Cuba per Habanos SA
* Partagás (cigar dominicà), És el nom d'una marca de cigars produïts a la República Dominicana, per la companyia General Cigar.