OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fossa romboïdal

La fossa romboïdal,fossa romboide o sòl del quart ventricle (TA: fossa rhomboidea) és la paret anterior i el sòl del quart ventricle cerebral, i és la part posterior del pont de Varoli i la medul·la oblonga.
Està coberta per una fina capa de substància grisa contínua amb la medul·la espinal. A la superfície d'aquesta làmina es troba una prima làmina de neuròglia que constitueix l'epèndima del ventricle i suporta una capa d'epiteli ciliat.

## Parts

La fossa consta de tres parts, superior, intermèdia i inferior:

### La part superior

    La part superior és de forma triangular i limitada lateralment pel peduncle cerebel·lar superior; el seu vèrtex, dirigit cap amunt, és continu amb l'aqüeducte cerebral; la seva base està representada per una línia imaginària a nivell dels extrems superiors de les fòvees superiors.

### La part intermèdia

    La part intermèdia s'estén des d'aquest nivell fins al de les porcions horitzontals de les tènies del ventricle; és estret pel damunt, on està limitada lateralment pel peduncle mitjà, però s'eixampla per sota i es perllonga als recessos laterals del ventricle.

### La part inferior part

    La part inferior és triangular, i el seu àpex dirigit cap avall, anomenat calamus scriptorius (perquè té forma de ploma d'escriptura)és contínua amb el canal central de la part tancada de la medul·la oblonga.
El sulcus limitans o cissura limitant forma el límit lateral de l'eminència medial.

## Altres imatges

* Encèfal posterior i mitjà; vista posterolateral.
* Figura que mostra el mode d'inervació dels músculs recte medial i lateral de l'ull.
* Tronc de l'encèfal, vista posterior.

## Referències

* ↑ «Tronc encefàlic». studocu.com.
* ↑ «Fossa romboide». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 2 febrer 2022].
* ↑ Bruni, J. Edward; Montemurro, Donald G. Human Neuroanatomy: A Text, Brain Atlas, and Laboratory Dissection Guide (en anglès). Oxford University Press, 2009. ISBN 9780195371420 [Consulta: 5 febrer 2018].
# Geoglif

Els geoglifs són figures construïdes als vessants de les muntanyes o als altiplans, utilitzant la tècnica d'addició de pedres amb tonalitats fosques d'origen volcànic en forma de mosaic per contrastar sobre una fons més clar característic dels deserts o retirant la capa superficial de terreny, generalment més fosca per culpa de l'oxidació, per deixar visible el fons més clar.
Aquest tipus de representacions es troben principalment a 6 països del món: Estats Units, Austràlia, Anglaterra, Perú, Xile i Brasil, entre altres llocs com Bolívia, Xina, Islàndia, Israel, Sri Lanka o Argentina. A l'Amèrica del Sud destaquen el geoglifs de Nazca (Perú), els geoglifs amazònics a Acre, Rondònia (Brasil) i els geoglifs de Chug-Chug al desert d'Atacama (Xile), zona que conté una de les majors concentracions de geoglifs del món i alguns dels més antics.

## Referències

* ↑ «Los geoglifos de Chug-Chug, las joyas desconocidas del desierto de Atacama». www.latercera.com, 29-06-2013. Arxivat de l'original el 2016-03-05. [Consulta: 26 desembre 2014].
* ↑ «Geoglifos en peligro» (en español). El Mundo, 08-07-2013. [Consulta: 8 juliol 2013].

## Notes

* ↑ En aquesta última regió, arran de la celebració del Ral·li Dakar i de l'ús indiscriminat de vehicles tot terreny per part de particulars, es va observar que alguns geoglifs havien patit danys, el que va provocar les denúncies del Col·legi d'Arqueòlegs de Xile.

## Vegeu també

* Petròglif
* Línies de Nazca
* Home de Marree
* Gegant d'Atacama

## Enllaços externs

* The Blythe Intaglios, galeria de fotos de James Q. Jacobs(anglès)
* Sculpture article sobre les escultures d'Andrew Rogers (anglès)
* El pioner Japó, "esquila" herba per promoure el seu nou sistema Smart Loop de navegació per a cotxes (anglès)
* Reconstrucció Fotogramètrica dels geoglifs de Nazca i Palpa Arxivat 2011-09-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Guiu II

Guiu II és el nom dels següents personatges:
* Guiu II de Vannes (- 834) comte de Vannes
* Guiu II de Spoleto (- 883) duc de Spoleto
* Guiu II de Toscana (- 1124) marquès de Toscana
* Guiu II de Dampierre (1155 – 1216) conestable de la Xampanya, i senyor de Dampierre, Borbó i Montluçon
* Guiu II d'Alvèrnia (- 1224) comte d'Alvèrnia
* Guiu II de Saint Pol o Guiu III de Châtillon (1197 - 1226) comte de Saint Pol
* Guiu II de la Roche (1280 - 1308) duc d'Atenes
* Guiu II Polentani (- 1330) senyor de Ravenna
# Marta Venceslao Pueyo

Marta Venceslao Pueyo (Vitòria, 1976) és una antropòloga basca i professora de la Facultat de Pedagogia de la Universitat de Barcelona. El 2021 va publicar juntament amb Mar Trallero Putas, república y revolución, obra que analitza el paper que van tenir les treballadores sexuals durant la Segona República, la Revolució social de 1936 i la Guerra Civil espanyola.

## Obra publicada

* Stigmatization process. The power of classifications (Springer, 2020)
* Pandemia y condición femenina (Tirant lo Blanc, 2020)
* Diagnosi de la prostitució a la Catalunya Central (DAE-Generalitat de Catalunya, 2020)
* Putas, república y revolución. Barcelona: Virus Editorial, 2021. ISBN 978-84-17870-11-9.

## Referències

* ↑ Momoitio, Andrea. «Las trabajadoras sexuales han estado históricamente vinculadas a grupos contestatarios» (en castellà). Píkara Magazine, 16-02-2022. [Consulta: 8 març 2023].
* ↑ «La prostitució és una realitat invisibilitzada a l'Anoia». Anoia Diari, 29-12-2020. [Consulta: 8 març 2023].
# Bezares

Bezares és un municipi de la Rioja, a la regió de la Rioja Alta, proper al riu Yalde.

## Història

La primera cita documental de la vila apareix en el Fur de Nájera, atorgat pel rei Sanç III de Navarra l'any 1020, anomenant-se en el text la localitat "Santa Columba de Bezares". En 1137 en una donació realitzada per Alfons VII al monestir de Santa María la Real de Nájera s'anomenava la vila "Bizares". En 1315, Alfons XI de Castella, atenent una sol·licitud feta per Alonso de Haro, senyor de Cameros, qui argumentava la pobresa de la localitat, va concedir als seus vint veïns el privilegi d'abonar les seves contribucions com si només fossin quinze. En l'àmbit espiritual depenia de Santa María de Nájera. Sent la seva església, San Martín, una de les reclamades pel bisbat de Calahorra al monestir najerenc, contenciós que va provocar complexos plets al llarg del segle xii i que va ser resolt pel rei Alfons VIII de Castella, quant a la vila, amb la decisió que continués el temple subjecte a Santa María. Va formar part de la província de Burgos fins a la creació de la de Logronyo pel Reial decret de 30 de novembre de 1833.

## Referències

* ↑ Govern de La Rioja. «Listado de municipios» (en castellà), 2016. Arxivat de l'original el 20 de gener 2022. [Consulta: 15 febrer 2021].
# Serra de Montaner

La Serra de Montaner o Serra de Boixadors és una serra amb una elevació màxima de 848,9 metres que s'aixeca al sud del municipi de La Molsosa (Solsonès) pràcticament fent frontera amb el municipi de Sant Pere Sallavinera a l'Anoia. La serra pren el nom d'una masia anomenada Montaner (al terme municipal de la Molsosa 41° 46′ 40.54″ N, 1° 32′ 39.02″ E﻿ / ﻿41.7779278°N,1.5441722°E﻿ / 41.7779278; 1.5441722) que es troba al peu del vessant septentrional de la serra.

## Referències

* ↑ Al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya hi consta que aquesta serra únicament pertany al municipi de la Molsosa. Tot i això, al mapa de l'ICC (escala 1:25.000) s'observa que la carena de la serra fa de partió entre els dos citats municipis. La raó d'aquest error aparent rau en el fet que el nom de Serra de Montaner només se li dona al vessant de la Molsosa mentre que al vessant de Sant Pere Sallavinera a la mateixa serra se la denomina Serra de Boixadors. Realitzada la pertinent consulta a l'ICC en relació a aquesta duplicitat de topònims referits a un mateix accident geogràfic, va contestar en aquests termes: Tant les formes Serra de Montaner com Serra de Boixadors són denominacions vàlides aplicades a la mateixa serra. L'una ha vingut donada des del municipi de la Molsosa i l'altra des del de Sant Pere Sallavinera. Aquest fenomen és freqüent en cims, serralades i carenes que actuen de divisòria entre municipis o contrades i reben noms diferents d'un i altre vessant
* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ Aquest topònim també figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya. Veure la nota anterior.
* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Altitud presa del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:5.000
* ↑ «Serra de Montaner». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Vegeu també

* Pi de l'Àguila
# Pozzallo

Pozzallo (sicilià Puzzaddu) és un municipi italià, dins de la província de Ragusa. L'any 2008 tenia 18.908 habitants. Limita amb els municipis de Modica i Ispica.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2007-2012 | Giuseppe Sulsenti | Llista cívica |
| 2012- | Luigi Ammatuna | Llista cívica |
# Guiu I

Guiu I és el nom dels següents personatges:
* Guiu I de Spoleto (805 - 860) duc de Spoleto
* Guiu I de Clarmont vescomte d'Alvèrnia
* Guiu I de Montlhéry (- 1095) senyor de Bray i Montlhéry
* Guiu I de Ponthieu (- 1100) comte de Ponthieu i d'Aumale
* Guiu I de Dampierre (1112 - 1151) vescomte de Troyes, senyor de Dampierre, Saint-Dizier i Moëslains
* Guiu I de la Roche (1205 - 1263) duc d'Atenes, senyor d'Argos i Nàuplia
* Guiu I de Levis (1180 - 1233), senyor de Mirapeis
* Guiu I Montefeltro (1223 - 1298) comte de Montefeltro i Pietrarubbia, senyor d'Urbino
* Guiu I de Flandes (1226 - 1305) comte de Flandes
* Guiu I de Clermont (1255 - 1302) mariscal de França
* Guiu I de Lusignan (1260/65 - 1308) senyor de Lusignan, comt de la Marca i d'Angulema, vescomte de Porhoët.
* Guiu I de Châtillon (- 1352) comte de Blois
* Guiu I de Luxemburg (1340 - 1371) comte de Saint-Pol i Ligny, senyor de Roussy and Beauvoir
# Bak

«Bak» té aquests significats:
* Llengües bak, un grup de llengües no tonals atlàntiques del Senegal i Guinea Bissau.
* Lars Ytting Bak, un ciclista danès.
* Bak, o pak, un instrument de percussió coreà.
# Bitúrids

Els bitúrids (Byturidae) són una família de coleòpters polífags de la superfamília dels cucujoïdeus, amb només 7 gèneres i 24 espècies conegudes. Les seves larves, com les de l'espècie Byturus unicolor, es desenvolupen en fruits com els gerds i d'altres plantes (com les del gènere Geum).

## Taxonomia

Els bitúrids es subdivideixen en dues subfamílies:
* Subfamília Platydascillinae Pic, 1914
* Subfamília Byturinae Gistel, 1848
Els Byturinae tenen una distribució holàrtica. Els Platydascillinae viuen al sud-est d'Àsia.

## Referències

* 1 2 Michael A. Ivie. Ross H. Arnett & Michael Charles Thomas. American Beetles: Polyphaga: Scarabaeoidea through Curculionoidea. CRC Press, 2002. ISBN 978-0-8493-0954-0.
* ↑ «Cucujoidea». Nomen.
* ↑ Slipinski S.A., Leschen R.A.B., Lawrence J.F. 2011. Order Coleoptera Linnaeus, 1758. In: Zhang Z.-Q. (ed.) Animal biodiversity: An outline of higher-level classification and survey of taxonomic richness. Zootaxa 3148: 203–208, 2011
* ↑ Bouchard, P. et al. 2011. Family-group names in Coleoptera (Insecta). ZooKeys 88: 1.
# Pozzo

«Pozzo» té aquests significats:
Persones
* Charles André, comte Pozzo di Borgo (1764, Alata – 1842), un polític i diplomàtic cors.
* Modesta Pozzo, "Moderata Fonte" (1555, Venecia – 1592), una escriptora veneciana.
* Paolo dal Pozzo Toscanelli (1397, Florència – 1482), un matemàtic, astrònom i cosmògraf italià.
* Vittorio Pozzo (Torí, 1886 - Ponderano, 1968), futbolista i entrenador italià.
Llocs
# Grigori Margulis

Grigori Aleksàndrovitx Margulis (Moscou, 24 de febrer de 1946) és un matemàtic conegut pel seu treball de gran abast sobre reticles en els grups de Lie, i la introducció de mètodes de la teoria ergòdica per a aproximacions diofantinas. Se li va atorgar una Medalla Fields el 1978 i un Premi Wolf en matemàtica el 2005, convertint-se en el setè matemàtic a rebre ambdós premis.
Va néixer en una família jueva a Moscou, URSS. Va estudiar a la Universitat Estatal de Moscou, començant una investigació sobre la teoria ergòdica sota la supervisió de Iàkov Sinai. Els primers treballs amb David Kajdan van produir el teorema de Kajdan-Margulis, un resultat bàsic en els grups discrets. El seu teorema de la superigidez de 1975 va aclarir una àrea completa de conjectures clàssiques sobre la caracterització de grups aritmètics entre reticles en grups de Lie.
Se li va concedir la Medalla Fields en 1978, però no se li va permetre viatjar a Hèlsinki per acceptar-la en persona. La seva posició va millorar, i en 1979 va visitar Bonn, i més tard va poder viatjar lliurement, encara que seguia treballant en un institut tècnic en comptes d'un departament de matemàtica. En 1991 va obtenir una posició de professor a la Universitat Yale.
En 1986, Margulis va completar la demostració de la conjectura d'Oppenheim amb formes quadràtiques i aproximacions diofantines. Aquesta era una qüestió que hi havia estat oberta durant mig segle, on es va fer un progrés considerable amb el mètode del cercle de Hardy-Littlewood; però per reduir el nombre de variables fins al punt d'obtenir els millors resultats possibles, els mètodes més estructurals de la teoria de grups van resultar ser decisius.
Ha formulat un altre programa d'investigació en la mateixa direcció, que inclou la conjectura de Littlewood tenint una extensa influència.
En 2005, Margulis va rebre el Premi Wolf per les seves contribucions a la teoria de reticles, les aplicacions a la teoria ergòdica, la teoria de representació, la teoria de nombres, la combinatòria i la teoria de la mesura.

## Referències

* ↑ «Gregori Aleksandrovich Margulis» (en anglès). britannica.com. [Consulta: 3 setembre 2014].

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Grigori Margulis» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Grigori Margulis al Mathematics Genealogy Project.
# Sant Cristòfol de Ribera de Cardós

Sant Cristòfol de Ribera de Cardós era una capella de la vila de Ribera de Cardós, en el terme municipal de Vall de Cardós, a la comarca del Pallars Sobirà, dins de l'antic terme de Ribera de Cardós.
Les restes de la capella són fora vila, al sud-est, bastant a prop.

## Bibliografia

* Gavín, Josep Maria. Pallars Sobirà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 9). ISBN 84-85180-26-7.

## Enllaços externs

* Sant Cristòfol de Ribera de Cardós en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Institut Europeu d'Itineraris Culturals

L'Institut Europeu d'Itineraris Culturals (IEIC) és un servei públic europeu i un agència tècnica que s'ha creat com a part d'un acord polític entre el Consell d'Europa i el Gran Ducat de Luxemburg. És responsable des de 1998 de garantir la continuïtat i el desenvolupament del programa de l'Itinerari Cultural Europeu, als 49 països signants del Conveni Cultural i, d'acord dels temes als països que han tingut, o que tenen, relacions comercials, culturals i polítics amb Europa.
La IEIC té la seu a l'abadia de Neumünster a la ciutat de Luxemburg, i rep en els seus locals els responsables de les xarxes de rutes, líders de projectes, investigadors i estudiants, així com al públic en general.
També és responsable de l'organització de simposis temàtics, col·labora en la creació i gestió d'itineraris i participa en fires comercials especialitzades, a través d'un treball constant tenint en compte la relació entre la cultura, el turisme i el medi ambient.
El 2008, la Comissió Europea ha reconegut la IEIC com «organisme actiu a nivell europeu al camp de la cultura».

## Referències

* ↑ «Accord Partiel Elargi sur les Itinéraires culturels» (en francès). Cultureheritage.
* ↑ «Itinéraires et paysages culturels, un patrimoine commun de l'Europe» (en francès). Culture-routes.lu. Arxivat de l'original el 2003-02-15. [Consulta: 7 octubre 2015].
* ↑ «Centre Culturel de Rencontre Abbaye de Neumünster». Centre Cultural de Rencontre. [Consulta: 7 octubre 2015].
* ↑ «Programme culturel 2007 -2013» (PDF). Arxivat de l'original el 2015-08-20. [Consulta: 7 octubre 2015].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial Arxivat 2003-02-15 a Wayback Machine. (francès)
# Eleccions presidencials del Brasil de 2014

Les eleccions presidencials del Brasil de 2014 es van celebrar en dues voltes. La primera va tenir lloc el 5 d'octubre de 2014, i la segona el 26 d'octubre de 2014. Van ser les setenes eleccions presidencials del país després de la promulgació de la Constitució Federal del 1988. La presidenta Dilma Rousseff, del Partit dels Treballadors (PT), va ser reelegida amb més de 54 milions de vots. La candidata del PT es va imposar a la segona volta amb el 51,64% dels vots vàlids, convertint-se en les eleccions més renyides del Brasil des de la redemocratització.

## Referències

* ↑ «Na disputa mais acirrada da história, Dilma é reeleita presidente do Brasil - 26/10/2014 - Poder - Folha de S.Paulo», 08-01-2018. Arxivat de l'original el 2018-01-08. [Consulta: 3 octubre 2022].
* ↑ «Eleição mais disputada da redemocratização chega ao fim - 26/10/2014 - Poder - Folha de S.Paulo», 29-03-2015. Arxivat de l'original el 2015-03-29. [Consulta: 3 octubre 2022].
# Font del Boix (Sant Serni)

La Font del Boix és una font de l'antic terme de Sant Serni, actualment pertanyent al municipi de Gavet de la Conca. És dins del territori del poble de Sant Serni.
Està situada a 684 m d'altitud, al sud-est de Sant Serni, al vessant occidental del Serrat de Guamis. Es troba en el costat de llevant del camí rural que mena als camps de conreu del peu de la serra esmentada.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Gens Mèmmia

La gens Mèmmia (en llatí Memmia gens) va ser una gens romana d'origen plebeu.
No apareix a la història fins a l'any 173 aC. En temps de la guerra de Jugurta membres de la família van exercir sovint el càrrec de tribú de la plebs. En temps d'August havien de ser una família destacada de la noblesa, ja que Virgili els fa descendents del troià Mnesteu, company d'Eneas.
Van portar els cognomens Gallus, Gemellus, Pollio, Quirinus i Regulus.
Personatges destacats d'aquesta gens van ser:
* Gai Memmi Quirí, edil al segle iii aC.
* Gai Memmi Gal, pretor dues vegades al segle ii aC.
* Tit Memmi, ambaixador romà.
* Quint Memmi, llegat senatorial.
* Gai Memmi (tribú 111 aC), tribú de la plebs el 111 aC
* Luci Memmi, orador romà.
* Gai Memmi (qüestor), qüestor el 76 aC.
* Gai Memmi Gemel, tribú de la plebs el 66 aC
* Gai Memmi (tribú 54 aC), tribú de la plebs el 54 aC
* Publi Memmi Règul, governador de Macedònia sota Calígula
* Gai Memmi Règul, cònsol l'any 63.
* Luci Memmi Pol·lió, cònsol sufecte el 49 aC

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/1036?rgn=full+text;view=image;q1=Memmia+gensSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 1026. ]
# Woodstock (Alabama)

Woodstock és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 986 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Woodstock tenia 986 habitants, 355 habitatges, i 290 famílies La densitat de població era de 136,5 habitants/km².
Dels 355 habitatges en un 42,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 69% hi vivien parelles casades, en un 9% dones solteres, i en un 18,3% no eren unitats familiars. En el 16,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,78 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,8% tenia menys de 18 anys, un 10,5% entre 18 i 24, un 33,3% entre 25 i 44, un 19,8% de 45 a 60 i un 8,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones hi havia 95,6 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 42.727 $ i la renda mediana per família de 46.477 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.368 $ mentre que les dones 22.153 $. La renda per capita de la població era de 15.406 $. Aproximadament el 9,3% de les famílies i l'11,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Code of Alabama 1975, Title 11, Chapter 40, Section 11-40-1». Arxivat de l'original el 2010-03-17. [Consulta: 4 juliol 2010].
* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Woodstock». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 4 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Woodstock». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 4 juliol 2010].
# Cúper

Cúper (també escrit Cúiper anteriorment) és un llogaret del municipi de Foios (Horta Nord, País Valencià), va ser una antiga colònia agrícola, declarada el 1882, sota el domini de la família dels Guerrero. Està situat a 500 m de la mar i al costat del nucli de Roca o l'Alqueria de Roca, llogaret del municipi de Meliana, amb qui forma el nucli de Roca-Cúper.
Antigament hi existí una ermita dedicada a la Mare de Déu dels Desemparats. També va tenir escola. Actualment conserva la font i un pi o avet molt alt, visible des de bona part de la comarca. A Cúper trobem el magatzem de Vicente Peris, famós per la qualitat dels seus melons.

## Referències

* 1 2 «El misteri de Roca Cuiper». [Consulta: 22 desembre 2017].
* ↑ Higón, Paco «Melones Vicente Peris: 50 aniversario de una marca valenciana emblemática». Verema.com, 29-07-2010.

## Vegeu també

* Roca-Cúper

## Enllaços externs

* Bloc d'actualitat sobre Roca i Cúiper
# Medrano

Medrano és un municipi de la Rioja, a la regió de la Rioja Mitjana. Limita al nord amb Navarrete, a l'est amb Entrena, al sud amb Sojuela i Daroca de Rioja i a l'oest amb Hornos de Moncalvillo.

## Referències

* ↑ Govern de La Rioja. «Listado de municipios» (en castellà), 2016. Arxivat de l'original el 20 de gener 2022. [Consulta: 15 febrer 2021].