OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Paràbola dels dos fills

La paràbola dels dos fills és una història que apareix narrada per Jesús a l'evangeli segons Mateu (Mt, 21:28) sobre l'acceptació del seu missatge.

## Argument

Un home tenia dos fills. Digué al primer que anés a treballar a la vinya familiar i aquest refusà. Després, però, s'ho repensà i anà a treballar-hi. Mentrestant l'home encarregà el mateix al segon fill, que afirmà que hi aniria però no ho feu.

## Anàlisi

La interpretació de la paràbola, com en moltes d'altres, apareix de forma explícita seguint la història. El primer fill compleix millor la voluntat del pare que el segon, que només diu que ho farà. Jesús compara el fill complidor a les prostitutes i recol·lectors d'impostos (dos col·lectius molt mal vistos a la societat jueva). Així estableix un paralel·lisme: els que són mal vistos (primer diuen "no", és a dir, porten el pecat), acaben creient el missatge diví, mentre que els aparents devots després no compleixen la llei divina.
S'equipara l'aparença de pecat a la paraula (el que sembla fer cada fill davant del pare segons el que diu, la promesa) i es contraposa a l'acte en si. Jesús escull conscientment col·lectius amb connotacions molt negatives per criticar els prejudicis i afirmar que només salven les bones obres. Altres paràboles on s'exalten els marginats són la paràbola del bon samarità i la paràbola del fariseu i el publicà.
La contraposició entre el bé i el mal apareix a altres narracions sobre com assolir la salvació, per exemple a la història de Llàtzer el leprós, la paràbola de les deu verges o la paràbola de les dues cases. Les instruccions sobre com actuar usant metàfores de la vida quotidiana són un dels centres del missatge evangèlic de Jesús en la seva predicació.
Paràboles de Jesús del Nou Testament :
# Papamosques del Lompobattang

El papamosques del Lompobattang (Ficedula bonthaina) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae). És endèmic de l'illa de Cèlebes, aIndonèsia. El seu hàbitat natural són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de l'estatge montà. Està amenaçat per la pèrdua d'hàbitat i el seu estat de conservació es considera en perill d'extinció.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «papamosques del Lompobattang». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 15 juliol 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 708. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Lompobattang Flycatcher. Ficedula bonthaina» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 15 juliol 2022].
# SWF

SWF (inicialment abreviació de Shockwave Flash i posteriorment l'acrònim de Small Web Format (format de web petit) per evitar confusions amb Shockwave del que deriva) és un format de fitxer de gràfics vectorials creat per l'empresa Macromedia (actualment Adobe Systems). Els fitxers SWF poden ser creats pel programari Adobe Flash encara que hi ha moltes altres aplicacions que també ho permeten, i solen ser executades sobre el navegador mitjançant un plugin anomenat Adobe Flash Player, encara que també poden ser encapsulades per executar-se de forma autònoma. Bàsicament és un format vectorial encara que també admet bitmaps, amb possibilitats d'animació. També admet programació mitjançant el llenguatge ActionScript. Els fitxers SWF solen ser prou petits per ser publicats a la World Wide Web en forma d'animacions o applets amb diverses funcions i graus d'interactivitat.
# SYSLINUX

El projecte Syslinux és un conjunt de cinc carregadors d'arrencada diferents per iniciar distribucions de Linux als ordinadors. Va ser desenvolupat principalment per H. Peter Anvin.
Components
El projecte Syslinux consta de cinc carregadors d'arrencada diferents:
* El SYSLINUX homònim, utilitzat per arrencar des del sistema de fitxers FAT
* ISOLINUX, utilitzat per arrencar des del sistema de fitxers ISO 9660
* PXELINUX, utilitzat per arrencar des d'un servidor de xarxa mitjançant el sistema PXE (Preboot Execution Environment)
* EXTLINUX, utilitzat per arrencar des dels sistemes de fitxers Btrfs, ext2, ext3, ext4, FAT, NTFS, UFS/UFS2 i XFS
* MEMDISK, emula un disc RAM per a sistemes operatius antics com MS-DOS
El projecte també inclou dos sistemes de menús separats i un entorn de desenvolupament per a mòduls addicionals.

## SYSLINUX i ISOLINUX

SYSLINUX estava pensat originalment per a disquets de rescat, USB en directe o altres entorns lleugers. ISOLINUX està pensat per a CD en directe i CD d'instal·lació de Linux.
El carregador d'arrencada SYSLINUX es pot utilitzar per arrencar diverses distribucions des d'una única font, com ara un llapis USB.
Hi ha una complicació menor quan arrenqueu des de discs compactes. L'estàndard El Torito permet arrencar en dos modes diferents:
* Sense emulació – Requereix emmagatzemar la informació d'arrencada directament al CD. ISOLINUX és adequat per a aquest mode.
* Emulació de disquet – Requereix emmagatzemar la informació d'arrencada en un fitxer d'imatge de disc adequat per emular un disquet amb format FAT. SYSLINUX és adequat per a aquest mode.
Tenir aquesta opció de vegades és útil, ja que ISOLINUX és vulnerable als errors de la BIOS. Per aquest motiu, és útil poder arrencar amb SYSLINUX. Això afecta sobretot els ordinadors construïts abans de l'any 1999 i, de fet, per als ordinadors moderns el mode "sense emulació" és generalment el mètode més fiable. Les versions ISOLINUX admeten la creació d'imatges anomenades "ISO híbrides", que posen tant el registre d'arrencada El Torito dels discs compactes com el registre d'arrencada mestre dels discs durs en una imatge ISO. Aquesta imatge híbrida es podria escriure tant en un disc compacte com en una unitat flash USB.

## Referències

* ↑ «Syslinux - ArchWiki» (en anglès). [Consulta: 17 desembre 2023].
* ↑ Küçükkarakurt, Fatih. «Understanding the Different Types of Syslinux Bootloaders» (en anglès), 29-06-2022. [Consulta: 17 desembre 2023].
* ↑ Pakrashi, 2009, p. 66, 71−73.
* ↑ «syslinux/doc/isolinux.txt» (en anglès), 04-05-2011. [Consulta: 23 febrer 2019].
* ↑ Matt Fleming. «Syslinux 5.00 released» (en anglès). Syslinux mailing list, 06-12-2012. [Consulta: 23 febrer 2019].
# Periparus

Periparus és un gènere d'ocells de la família dels pàrids (Paridae ).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 11.1, 2021) aquest gènere està format per tres espècies:
* Periparus rufonuchalis - mallerenga pitnegra.
* Periparus rubidiventris - mallerenga cul-rogenca.
* Periparus ater - mallerenga petita.

## Referències

* ↑ F Gill, D Donsker et P Rasmussen (Eds). 2021. IOC World Bird List (v11.1). doi : 10.14344/IOC.ML.11.1.
# Rossend Vidal i Bosch

Rossend Vidal i Bosch fou un sindicalista i anarcosindicalista català de finals del segle xix i començaments del segle xx.
Treballà com a sastre i teixidor a Sabadell, on el 15 de juny de 1883 participa en un Congrés Comarcal de la Federació de Treballadors de la Regió Espanyola a Reus, on demanà suport a la vaga general que estaven portant a terme els treballadors de Sabadell.
Del 6 al 8 de setembre de 1908 participà en el primer congrés de la Confederació Regional de Societats de Resistència -Solidaritat Obrera a Barcelona com a representant de la Federació Obrera de Sabadell, i on va fer la proposició que les votacions es fessin per delegats i no per societats, com disposava la convocatòria del congrés.
El 1909 era president de la Federació Obrera Sabadellenca i director del diari El Trabajo, i va ser un dels organitzadors de la vaga general revolucionària de finals de juliol de 1909 a Sabadell (que a Barcelona desembocà en els fets de la Setmana Tràgica), durant la qual es va declarar la república a Sabadell i una junta revolucionària ocupà l'Ajuntament. Per aquests fets fou perseguit judicialment i es va exiliar a París i després a Reims, on va col·laborar amb els periòdics L'Humanité i Acción. Després va tornar a Catalunya i continuà desenvolupant la seva activitat sindicat a la Solidaritat Obrera i després a la CNT fins a la dècada del 1920.

## Referències

* ↑ Vidal i Bosch, Rossend a veuobrera.org
* ↑ Dalmau, Antoni. Set dies de fúria. Columna edicions, 2009, p. 139. ISBN 9788466410946.
# Partit de la Decisió dels Turcmans

Partit de la Decisió dels Turcmans (Turkmen Karar Partisi) és una organització política dels turcmans a l'Iraq.
El 2004 hi va haver algunes dissidències al Front Turcman Iraquià: el Club de Germanor Turcman a Erbil, dirigit per Wadad Erslan es va separar i un notable bloc de figures es va alienar amb les seves tesis d'excessiva influència turca en el moviment i manca d'estratègia. El president Faruk Abdullah no fou reelegit pel càrrec i va fundar el Partit de la Decisió dels Turcmans.
El partit va concórrer a les eleccions parlamentàries iraquianes el desembre del 2005 en la llista de la Coalició del Congrés Nacional dirigida per Ahmed Chalabi (o Jalabi) del Congrés Nacional Iraquià, que incloïa alguns grups menors com el Partit Constitucional Iraquià (monàrquic) i personalitats com Abd al-Husayn Shandal (després ministre de Justícia). Encara que la majoria eren xiïtes també hi havia sunnites, però no va aconseguir representació. Pel seu costat la llista del Front Turcman va perdre un diputat però en va conservar un altre. El partit va ingressar al front i hi va restar fins al 2008 quan en va sortir i va retornar a l'actuació com a partit separat.
El 2010 el president era Abdullah i el vicepresident Yavuz Ömer Adil.

## Referències

* Partits polítics turcmans
* Turcmans de l'Iraq
# Partit de la Democràcia Parlamentària

El Partit de la Democràcia Parlamentària (Parliamentary Democracy Party) en anagrama PDP, fou una organització política de Birmània (avui Myanmar) continuadora del Partit de la Unitat (Unity Party) del que fou primer ministre U Nu.
El Partit de la Unitat havia estat apartat del poder pel cop d'estat del general Ne Win de 1962; tots els partits foren prohibits. Després que U Nu fou alliberat 4 anys després del cop d'estat va aconseguir permís per anar a l'Índia i finalment va viatjar a la Gran Bretanya. El 29 d'agost de 1969 es va anunciar a Londres la formació del nou partit del que U Nu fou president amb diverses personalitats en els principals càrrecs, com Bo Let Ya (un dels Trenta Camarades) que fou vicepresident; el antic editor del diari Nation, Law Yone, que fou secretari general; el ex ministre de comerç, U Thwin, que fou vicesecretari; el ex cap de la Força Aèria birmana, el comodor aeri Tommy Clift, que va quedar al front de la secció d'exteriors i afers fincers; Zali Ma (fill del doctor Ba Maw), al front de la secció d'afers legals; i Bohmu Aung (un altre dels Trenta Camarades). Bo Let Ya va agafar el comandament de la branca armada, la Patriotic Liberation Army (PLA), amb el general de brigada Kya Doe com a cap d'estat major i Bo Yan Naing (també un dels Trenta Caramades) com a segon cap d'estat major. La PLA va establir bases a territori Karen i Mon prop de la frontera amb Tailàndia i va arribar a tenir fins a 3000 homes en armes als inicis dels anys setanta. El 25 de maig de 1970 es va signar un pacte amb la Karen National Union (KNU) i el New Mon State Party (NMSP) i es va constituir el Front Nacional Unit (National United Front) del qual el president fou el líder karen Mahn Ba Zan.
Quan U Nu va marxar a l'Índia el 1973 l'organització va començar a decaure i el 1974 fou reorganitzat adoptant el nou nom de Partit Patriòtic Popular (People's Patriotic Party).

## Referències

* Burma in Revolt: Opium and Insurgency since 1948, per Bertil Lintner, parcialment online a
# Pau Pérez Herrero

Pau Pérez Herrero (Castelló de la Plana, 7 de maig de 1961) és un polític valencià. Ha sigut membre de la Cambra de Comerç de Tarragona, gerent del Port Esportiu de Tarragona, i regidor pel Partit dels Socialistes de Catalunya a l'Ajuntament de Tarragona.

## Referències

* ↑ Jordi Salvadó i Folch (coord.). Tarragona 2009. Resum d'Activitats de la Cambra de Tarragona. Cambra Oficial de Comerç, Indústria i Navegació de Tarragona, 2010, p. 83.
* ↑ Filella, Carina. «La CUP denuncia Pau Pérez i José L. Martín - 18 juliol 2017». El Punt Avui. [Consulta: 21 març 2023].
* ↑ «Pérez: 'El pressupost de 2018 renova l'aposta social i prioritza la inversió en Cultura, Ensenyament i Turisme"». La Ciutat, 14-12-2017. [Consulta: 21 març 2023].

## Enllaços externs

* «La entrevista - Pablo Pérez Herrero» (en castellà). Ports de Catalunya. Arxivat de l'original el 2023-03-21.
# Saint-Martin-Saint-Firmin

Saint-Martin-Saint-Firmin és un municipi francès situat al departament de l'Eure i a la regió de Normandia. L'any 2017 tenia 329 habitants.

## Demografia

El 2007 tenia 231 persones. Hi havia 80 famílies i 125 habitatges

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 144 persones. Hi havia una desena d'emprese de serveis de proximitat i una botiga d'alimentació. L'any 2000 hi havia 14 explotacions agrícoles que conreaven un total de 280 hectàrees.

## Llocs d'interés

* Capella de sant Fermí
* Església de sant Martí
* Una casa pairal al llogaret d'Épinay, segles xvi-xviii

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Exploitations agricoles
* ↑ «Manoir» (en francès). POP : la plateforme ouverte du patrimoine. Ministeri de la cultura. [Consulta: 7 setembre 2020].
# Saadat Ali Khan

«Saadat Ali Khan» té aquests significats:

## Nawabs d'Oudh

* Saadat Ali Khan I, 1732-1739
* Saadat Ali Khan II, 1798-1814
# Pedro Abarca

* Per a altres significats, vegeu «Pedro Pablo Abarca de Bolea-Ximénez de Urrea y Ponts de Mendoza».
Pedro Abarca (Jaca, 16 de juliol de 1619 - Palència, 23 d'agost de 1697) va ser un historiador i teòleg aragonès. Després d'ingressar a la Companyia de Jesús en 1641, va dedicar quasi tota la seva vida a la docència, i va esdevenir catedràtic a la Universitat de Salamanca. És autor de Los reyes de Aragón en anales históricos (1682-84) una compilació de la història del Regne d'Aragó fins al regnat de Ferran II.

## Referències

* ↑ «Pedro Abarca». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Versió online de Los Reyes de Aragón en anales históricos (Part I i Part II)
# Peix vela

El peix vela del Pacífic (Istiophorus platypterus) viu a l'oceà Índic i a l'oceà Pacífic per la qual cosa també se'l coneix com a peix vela de l'Índic i peix vela oriental. És una de les dues espècies de peixos vela conegudes juntament amb el peix vela de l'Atlàntic. Es considera que el peix vela de l'Atlàntic és de menor grandària. Hi ha persones, però, que consideren que tots dos són la mateixa espècie.

## Referències

* ↑ Froese, R. and D. Pauly. Editors. (2021). FishBase. Istiophorus platypterus (Shaw, 1792). Accessed through: World Register of Marine Species at: http://www.marinespecies.org/aphia.php?p=taxdetails&id=158812 on 2021-03-06
# Sama (llengua d'Angola)

El sama (o kissama o quissama) és una llengua bantu que parlen els sames a la zona de la costa al sud de la ciutat de Luanda, al sud de la província de Bengo i al nord de la de Kwanza-Sud. El seu codi ISO 639-3 és smd; el seu codi al glottolog és sama1300 i el seu codi Guthrie és H.22. Segons l'ethnologue el 2000 hi havia 24.200 sames i segons el joshuaproject n'hi ha 39.000.

## Família lingüística

El sama, segons l'ethnologue, és una llengua bantu central del grup H (H.21) que forma part del subgrup de les llengües kimbundus, juntament amb el kimbundu, el bolo i el songo. En el glottolog apareix com una de les llengües kimbundus, que són llengües bantus central-occidentals, juntament amb aquestres mateixes tres llengües.

## Sociolingüística, estatus i ús de la llengua

El sama és una llengua vigorosa (EGIDS 6a); tot i que no està estandarditzada, és parlada en la comunicació social per persones de totes les edats i té una situació sostenible. No existeix escriptura en llengua sama.

## Referències

* 1 2 3 4 «Sama». ethnologue. [Consulta: 22 gener 2015].
* 1 2 «Language: Sama» (en anglès). joshuaproject. [Consulta: 22 gener 2015].
* ↑ «H» (en anglès). ethnologue. [Consulta: 21 gener 2015].
* ↑ «Language: Kimbundu». glottolog. [Consulta: 21 gener 2014].
* ↑ «Sama in the Language Cloud» (en anglès). ethnologue. [Consulta: 22 gener 2015].
# Sam Whitelock

Samuel Lawrence Whitelock (Palmerston North, Manawatu-Wanganui, 12 d'octubre de 1988) és un jugador de rugbi neozelandès que juga com a segona línia pels Crusaders en la competició del Super Rugby i per Canterbury a la Air New Zealand Cup.
És el germà menor de George Whitelock i fill d'un anterior Junior All Black, Braeden Whitelock. Whitelock fou membre de l'equip que va guanyar el campionat mundial junioor de 2008, coneguts com els Baby All Blacks Va jugar 5 partits, marcant un assaig contra Argentina.
Whitelock va fer el seu debut en Air New Zealand Cup en 2008 contra Wellington. El seu debut en el Super Rugby va ser contra els Highlanders en el 2010.
En 2010 va ser seleccionada per a l'equip dels All Blacks per a la sèrie de tests de meitat d'any, així com el Tres Nacions de 2010. Va debutar contra Irlanda, i va marcar dos assaigs. L'any 2011, va ser seleccionat per a la Copa Mundial de Rugbi de 2011 i va sortir de titular en el segon partit de la fase de grups, mantenint aquesta posició durant la resta del torneig, i guanyant la copa.
En 2015 és seleccionat per formar part de la selecció neozelandesa que participa en la Copa Mundial de Rugbi de 2015. Va formar part de l'equip que va guanyar la final davant Austràlia per 34-17, entrant en la història del rugbi en ser la primera selecció que guanya el títol de campió en dues edicions consecutives.
Whitelock va ser objecte de crítiques per part de la Landmark Foundation en 2014 quan van sortir en unes fotografies d'ell posant davant d'una zebra morta a Sud-àfrica.

## Palmarès i distincions notables

* Rugby Championship: 2010, 2012, 2013 i 2014
* Copa del Món de Rugbi de 2011 i 2015

## Referències

* ↑ «Canterbury Player Profile».
* ↑ Johannsen, Dana (9 de septiembre de 2011).
* ↑ «Whitelock remembers a pretty cool time at JWC».
* ↑ «All Blacks v Ireland in New Plymouth» Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine..
* ↑ Los 'All Blacks' que irán a retener el cetro mundial a Inglaterra
* ↑ New Zealand v Australia - Match Highlights and Tries - RWC Final 2015
* ↑ Los 'All Blacks' ganan a la historia
* ↑ «Rugby stars blasted over hunting pics».
# Per on passa el futur

Per on passa el futur és un documental produït per Isona Passola i estrenat el 2014 que tracta sobre el corredor mediterrani, la línia ferroviària d'ample Europeu projectada entre Algesires i el centre d'Europa. El film es va estrenar el dia 11 de febrer al Parlament Europeu, a Brussel·les, en un acte que va comptar amb la presència de Ramon Tremosa.
La cinta explica les virtuts i reptes del projecte i com aquest està relacionat amb el futur de Catalunya, i com el govern espanyol ha intentat repetides vegades dur a terme l'alternativa d'un corredor central que passi per Madrid.
El documental també explica altres reptes que afronta aquest projecte són l'existència d'altres eixos de transport mundial com són l'ampliació del Canal de Panamà o el possible desgel dels pols, que podrien modificar moltes de les rutes marítimes comercials a nivell mundial.

## Referències

* ↑ 324cat «Isona Passola i el President de FERRMED presenten a Brussel·les un documental sobre el corredor mediterrani». CCMA.
* 1 2 3 4 CORREA, Raquel, Estrena de Passola a l'Eurocambra, el futur del corredor mediterrani. Diari Ara, Dimarts 11 de febrer de 2014

## Enllaços externs

* Per on passa el futur a Catalan Films Database
# Per passar l'estona

Per passar l'estona és un recull de 113 articles de Josep Pla publicats a la revista Destino entre 1943 i 1979. Van ser publicats el 1979 com a trenta-dosè volum de la seva Obra Completa. Els articles han estat traduïts al català i tracten diferents temes com els vins d'Alsàcia o els noms dels vaixells de vela.
| « | Els meus escrits m'han permès d'enfrontar-me amb les coses que m'agraden: descriure un paisatge, l'enigma del mar, espiar la insensatesa de la vida dels homes i les dones, trobar un adjectiu al vol d'un ocell, a les corbes d'una noia jove, què dir davant la petulància d'una flor. El resultat de tot això no sé quin és, però es troba en aquesta immensa paperassa que vostès tenen al davant i que constitueix l'Obra Completa. Gairebé res, tota la meva vida. | » |
| — Josep Pla al prefaci (1979) |||

## Referències

* ↑ Pla, Josep. Per passar l'estona. Edicions Destino, 2004, p. 9.
* ↑ «El vino de Alsacia». Revista Destino, 22-08-1964. [Consulta: 7 novembre 2012].
* ↑ «Nombres de barcos de vela». Revista Destino, 02-12-1972. [Consulta: 7 novembre 2012].
* ↑ Bonada 1991: p. 202

## Bibliografia

* Bonada, Lluís. L'obra de Josep Pla. Barcelona: Teide, 1991 (El Blau Marí). ISBN 84-307-8434-9.

## Enllaços externs

* Per passar l'estona al web de la Fundació Josep Pla Arxivat 2013-01-30 a Wayback Machine.
# Peire d'Ussel

Peire d'Ussel (fl. ca. 1200) fou un trobador occità. Se'n conserva només una cobla.

## Vida

Peire d'Ussel fou el mitjà de tres germans (Eble, Peire i Gui) que, juntament amb el seu cosí Elias d'Ussel, formen part dels anomenats quatre trobadors d'Ussel. Peire d'Ussel apareix en un document d'arxiu de 1190. Els tres germans eren senyors del castell d'Ussel. Segons la vida de Gui d'Ussel, Peire descantava tot quant li trei trobaven. Sobre el terme descant vegeu Perrin, Robert H. "Descant and Troubadour Melodies: A Problem in Terms" in: Journal of the American Musicological Society, 16:3, (tardor, 1963), pp. 313-324

## Obra

Se'n conserva només una cobla que comenta la coneguda mala cançó del seu germà Gui.

### Cobla

* (361,1) En Gui d'Uisel, be·m plai vostra canços

## Referències

* ↑ Riquer, Los trovadores, p. 1009
* ↑ Riquer, Los trovadores, p. 1011
* ↑ Una explicació sobre la numeració de la poesia trobadoresca d'acord amb el repertori de Pillet i Carstens es troba a l'article Alfred Pillet.

## Bibliografia

* Martí de Riquer, Los trovadores. Historia literaria y textos. Barcelona: Ariel, 1983, vol. 2, p. 1009-1023 [Capítol dedicat a Gui d'Ussel. Conté algunes referències al seu germà Peire i part del text, amb traducció al castellà, de la cobla En Gui d'Uisel, be·m plai vostra canços p. 1017]

### Edicions

* Audiau, Jean, Les poésies des quatre troubadours d'Ussel, publiées d'après les manuscrits. París: Librarie Delagrave, 1922

### Repertoris

* Guido Favati (editor), Le biografie trovadoriche, testi provenzali dei secc. XIII e XIV, Bologna, Palmaverde, 1961, [pàg. 260; és la vida del seu germà Gui d'Ussel, on es conserven referències a Peire]
* Alfred Pillet / Henry Carstens, Bibliographie der Troubadours von Dr. Alfred Pillet [...] ergänzt, weitergeführt und herausgegeben von Dr. Henry Carstens. Halle : Niemeyer, 1933 [Peire d'Ussel és el número PC 361]

## Vegeu també

* Llista de trobadors i trobairitz

## Enllaços externs

* http://trobadors.iec.cat/autors_obres_d.asp?autor=Peire%20d%27Uisel
* http://troubadours.byu.edu/PC/PC-361/361%20-%20Peire%20d'Ussel.htm