OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mimfil

MIMfil® és el nom comercial d'un fil tèxtil fet de biopolímer de cel·lulosa. És processat a partir de cel·lulosa de coníferes per l'empresa de Manlleu MIMGroup. Cal destacar -a més del fet que pel fet de ser de paper és reciclable- les seves característiques antiestàtiques (no fixa la pols, fet pel qual redueix molt les probabilitats de patir d'asma i d'al·lèrgia). És un excel·lent filtre dels rajos infrarojos, dels ultraviolats, i raigs còsmics en general, a més de presentar propietats isotèrmiques i aïllants del so.

## Enllaços externs

* Plana de MIMGroup
# Plotosus laticeps

Plotosus laticeps és una espècie de peix de la família dels plotòsids i de l'ordre dels siluriformes.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Plotosus limbatus

Plotosus limbatus és una espècie de peix de la família dels plotòsids i de l'ordre dels siluriformes que habita des de les costes de Madràs i Malabar (Índia) fins a l'Àfrica oriental, incloent-hi Sud-àfrica. Els mascles poden assolir els 41 cm de llargària total.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Taylor, W.R. i J.R. Gomon 1986. Plotosidae. p. 160-162. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check- list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISBN, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 2.
# Plotosus nhatrangensis

Plotosus nhatrangensis és una espècie de peix de la família dels plotòsids i de l'ordre dels siluriformes.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Prokofiev, A.M. 2008. A New Species of Eel Catfishes of the Genus Plotosus Nha Trang Bay (South China Sea, Central Vietnam) (Siluriformes: Plotosidae). Journal of Ichthyology, 48 (8): 671-675. / Voprosy ikhtiologii, 48 (5): 702-706.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Plotosus nkunga

Plotosus nkunga és una espècie de peix de la família dels plotòsids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 51 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Taylor, W.R. i J.R. Gomon 1986. Plotosidae. p. 160-162. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check- list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISBN, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 2.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Missió explosiva

Missió explosiva (títol original: Chasers) és una comèdia estatunidenca dirigida per Dennis Hopper el 1994. Ha estat doblada al català

## Argument

El 4 de juliol, festa nacional del Dia de la Independència als EUA, un brusc sergent de l'Armada i un jove mariner que està en vigílies de la llicència, han d'escortar amb un camió militar una rossa detinguda en una base naval, i portada a la presó militar per complir una pena de presó per deserció. El jove mariner simpatitza obertament amb la presonera, a qui "menja" amb els ulls, mentre que el sergent tracta de fer el viatge el més curt possible. Road movie animat, amb girs constants, intents de fuga de la detinguda afavorits pel comportament massa condescendent del mariner, fins al seu destí final. Aquí té lloc un epíleg sorpresa.

## Repartiment

* Tom Berenger: Rock Reilly
* William McNamara: Eddie Devane
* Erika Eleniak: Toni Johnson
* Crispin Glover: Howard Finster
* Matthew Glave: Rory Blanes
* Grand L. Bush: Vance Dooly
* Dean Stockwell: Stig, venedor de cotxes
* Bitty Schram: Flo, cambrera
* Gary Busey: sergent Vince Banger
* Seymour Cassel: cap Bogg
* Frederic Forrest: Duane, garatgista
* Marilu Henner: Katie, cambrera
* Dennis Hopper: Doggie

## Referències

* ↑ Missió explosiva
* ↑ «Chasers». The New York Times.

## Enllaços externs

* Les 10 escenes més eròtiques del cinema
* A Abandoniez
# Missió tripulada a un asteroide

La Missió tripulada a un asteroide és un dels objectius a llarg termini de l'exploració espacial. Els principals objectius de la missió són els asteroides propers a la Terra.
El 15 d'abril de 2010, el president nord-americà Barack Obama va anunciar que les missions tripulades a asteroides són ara una de les principals àrees del programa espacial dels Estats Units fins a l'any 2025. També va dir que el programa pot servir de trampolí per a un vol tripulat a Mart a mitjan dècada de 2030.
Per dur a terme aquests tipus de missions en les naus espacials de la NASA desenvolupats per l'Orion i l'SLS.

## Valor

La missió als asteroides tenen els següents valors importants:
* L'estudi de la formació i de la història del sistema solar
* La prevenció de caigudes als asteroides de la Terra
* L'estudi dels recursos naturals amb vista al seu desenvolupament
* L'estudi del comportament del cos humà durant el vol espacial

## Programa NEEMO

Per entrenar els astronautes a les dificultats que hi ha a la superfície de l'asteroide, la NASA ha desenvolupat i posat en marxa el programa NEEMO (NASA Extreme Environment Mission Operations). Ajudarà a estudiar les reaccions de comportament i la gent de a condicions similars a les que els esperen en els asteroides.

## Vegeu també

* Mineria d'asteroides
* Colonització d'asteroides

## Referències

* ↑ «NASA - President Barack Obama on Space Exploration in the 21st Century». Arxivat de l'original el 2017-12-14. [Consulta: 23 març 2013].
* ↑ «USA.gov: The U.S. Government's Official Web Portal». Arxivat de l'original el 2018-12-28. [Consulta: 11 març 2015].

## Enllaços externs

* La NASA entraînerait des astronautes pour visiter des astéroïdes géocroiseurs Arxivat 2012-10-18 a Wayback Machine. (francès)
* Near-Earth Object Human Space Flight Accessible Targets Study (NHATS) Arxivat 2015-11-06 a Wayback Machine. (NASA) (anglès)
# Poesia lírica de l'antiga Grècia

La poesia lírica de l'antiga Grècia és el conjunt de poemes escrits des del VII aC fins a la conquesta romana en els diversos dialectes del grec antic. El grup dels nou poetes lírics són els autors més cèlebres d'aquest gènere.
Els poemes estaven pensats per ser recitats de manera oral, sovint acompanyats d'un instrument com una lira, d'on deriva el nom del gènere literari de "lírica". Aquest caràcter oral, i de vegades fins i tot improvisat, fa que no s'hagin conservat molts poemes clàssics i que alguns només siguin coneguts de manera indirecta. Durant els banquets o simposis dels poderosos es contractaven cantors que recitaven les peces més populars o algunes creades per a l'ocasió. Els temes determinaven els metres empleats i sovint l'acompanyament (tant musical com el nombre de veus que recitaven) i els temes sorgien de l'ocasió de recitació (banquets, competicions atlètiques, elogis públics, etc.)
Els gèneres més destacats eren l'oda o cançó amorosa o existencial, l'epitalami o poema nupcial, l'elegia o cant fúnebre, el iambe satíric, el cant peànic coral i el ditirambe.

## Referències

* ↑ Budelmann, F. (2009), The Cambridge Companion to Greek Lyric, Cambridge, ISBN 978-0-521-84944-9
# Montdosilh

Montdosilh (francès Mondouzil) és un municipi del departament francès de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-03. [Consulta: 1r setembre 2010].

## Enllaços externs

* Montdosilh - Lloc web oficial
# Pinsà rosat dorsifosc

El pinsà rosat dorsifosc (Procarduelis nipalensis) és una espècie d'ocell de la família dels fringíl·lids (Fringillidae) considerat, arran el treballs de Zuccon et el 2012, l'única espècie del gènere Procarduelis, si bé era ubicada al gènere Carpodacus. Habita zones boscoses en àrees rocoses de l'Himàlaia, al nord del Pakistan, i de l'Índia, el Nepal, sud del Tibet, Xina i nord del Vietnam.

## Referències

* ↑ «Pinsà rosat dorsifosc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 2/12/2021(català)
# Platypelis tetra

Platypelis tetra és una espècie de granota que viu a Madagascar.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Andreone, F. 2004. Platypelis tetra. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 3 d'abril del 2008.
# Ángela del Carmen Sierra González

Ángela del Carmen Sierra González (Santa Cruz de Tenerife, 10 de gener de 1945) és una advocada, filòsofa i política canària. És llicenciada en dret, doctora en filosofia per la Universitat de Barcelona, degana i professora titular de la facultat de filosofia de la Universitat de la Laguna.
Fou escollida diputada a les eleccions al Parlament Europeu de 1994 per la coalició Izquierda Unida. De 1994 a 1997 fou membre del grup parlamentari Esquerra Unida Europea-Esquerra Verda Nòrdica i de la Comissió d'Afers Jurídics i de Drets dels Ciutadans del Parlament Europeu. També és docent i investigadora de l'Institut d'Estudis Universitaris de la Universitat de La Laguna. Darrerament ha desenvolupat treballs relatius a drets humans, pensament utòpic i gènere. Endemés, Ángela Sierra coordina el postgrau Filosofia, Cultura i Societat.
A les eleccions al Parlament de Canàries de 2011 fou candidata per Tenerife per la coalició Socialistes per Tenerife-Los Verdes de Canarias-Nueva Canarias.

## Obra

Entre les seves nombroses publicacions destaquen "Las utopías, del estado real a los estados soñados", de 1987, i "Los orígenes de la ciencia de gobierno en la Atenas clásica", de 1989. Ha publicat també nombrosos articles a diverses revistes.
Autora d'informes sobre L'estat dels drets humans en la UE i sobre Cohesió i societat de la Informació per a la Comissió de Política Regional del Parlament Europeu.

## Referències

* ↑ «Angela del Carmen SIERRA GONZÁLEZ | History of parliamentary service | MEPs | European Parliament» (en anglès). [Consulta: 17 desembre 2017].
* ↑ «Candidaturas presentadas en la isla de Tenerife (Elecciones 2011) - Parlamento de Canarias» (en castellà). Arxivat de l'original el 2017-07-01. [Consulta: 17 desembre 2017].
* ↑ González, Ángela Sierra «Las utopías: del estado real a los estados soñados» (en castellà). Dialnet, 1987.
* ↑ González, Ángela Sierra «Los orígenes de la ciencia de gobierno en la Atenas clásica» (en castellà). Dialnet, 1989.
# Los habitantes de la casa deshabitada

Los habitantes de la casa deshabitada és una pel·lícula de comèdia de terror espanyola dirigida per Gonzalo Delgrás amb un guió escrit pel mateix Delgrás basat en una obra de teatre d'Enrique Jardiel Poncela. Fou estrenada al Cine Alcázar de Barcelona el 16 de desembre de 1946.

## Sinopsi

Raimundo i el seu xofer pateixen una avaria en el cotxe mentre viatgen de nit en un indret apartat. Veuen un sinistre casalot i tracten de demanar-hi ajuda. Tot i que els habitants de la casa semblen fantasmes, hi ha força estafadors als voltants i sembla que els personatges no són pas sobrenaturals.

## Repartiment

* Fernando Fernán Gómez - Gregorio
* María Dolores Pradera - Sybila
* Jorge Greiner - Raimundo
* María Isbert -Hija de su padre
* Carmen Ortega - Susana
* Irene Barroso - Leonora
* Francisco Linares-Rivas - Luciano
* Manuel de Melero - Fiorli

## Referències

* ↑ Los habitantes sde la casa deshabitada a Cervantes Virtual
* ↑ Los habitantes de la casa deshabitada a decine21.com

## Enllaços externs

* Los habitantes de la casa deshabitada a rtve.es
# Cal Bosch (Sanaüja)

Cal Bosch és un edifici del municipi de Sanaüja (Segarra) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un habitatge situat a un dels carrers principals del nucli urbà, estructurat amb planta baixa i dues plantes superiors, realitzat amb paredat amb arrebossat superior, destacant les restes d'uns esgrafiats a la part superior de la façana, amb motius en forma de quadrifolis i rombes emmarcats en espais quadrangulars.
A la planta baixa trobem dues obertures emmarcades amb llinda monolítica i brancals realitzats amb carreus regulars de grans dimensions, una de les obertures, de majors dimensions, actualment s'utilitza com a garatge per a vehicles, i la segona obertura, situada a la dreta de la façana, correspon a la porta d'ingrés, amb llinda superior on hi destaca un segell en baix relleu emmarcat per una espècie de petxina amb la inscripció "1777", corresponent a l'any de la seva construcció.
A la primera planta trobem dos balcons amb arc escarser sense presentar cap tipus d'element destacable, així com a la segona planta on hi ha un balcó de les mateixes característiques. És a l'altura de la segona planta, a la dreta de la façana, on encara es poden observar les restes dels esgrafiats, molt deteriorats a causa del pas dels anys.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Bosch». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 febrer 2015].
# Poterna

La poterna és una porta secundària, particularment d'una fortificació, d'un mur o muralla d'un castell. Generalment estaven molt amagades, dissimulades o situades en lloc de difícil accés. S'utilitzaven com a porta falsa per poder entrar o sortir del recinte, en cas de setge, sense ser vistos.
Viccionari
# Ignacio Camacho López de Sagredo

Ignacio Camacho López de Sagredo (Marchena, Sevilla, 21 de novembre de 1957) es un periodista espanyol.
Es va llicenciar Filologia Hispànica per la Universitat de Sevilla. Les seves primeres experiències professionals van ser en mitjans escrits a Andalusia com Nueva Andalucía i El Correo de Andalucía (1980-1982). Passa seguidament a Diario 16, periòdic en el qual va treballar fins a 1996 i del que, a més de ser columnista, va arribar al lloc de sotsdirector. El destí següent va ser el diari El Mundo, del que n'arribà a ser subdirector, a més de columnista. En novembre de 2000 s'incorpora a ABC com a adjunt al director i en juliol de 2004 en fou nomenat director, en substitució de José Antonio Zarzalejos. Va exercir el càrrec durant un any.
Amb posterioritat ha continuat treballant en el mateix periòdic com a columnista i editorialista.
A més, és col·laborador habitual com a comentarista polític en nombrosos programes de debat a Espanya tant de ràdio (Herrera en la onda i La Brújula d'Onda Cero, fins 2015 i des d'aleshores Herrera en COPE, La Tarde de COPE amb Ángel Expósito i La linterna de COPE), com de televisió: Día a día (fins 2004), Cada día (2004-2005), conduïts ambdós per María Teresa Campos, a Telecinco i Antena 3 respectivament, Madrid opina (2006-2011) a Telemadrid, El debate de la 1 (2012-present) i La noche en 24 horas (2012-), ambdós a TVE i Espejo Público (2011-), a Antena 3.
Ha escrit diversos llibres d'anàlisi política entre els quals cal citar El huerto del asistente (1990), sobre el cas Juan Guerra, Crónica de un sueño, centrada en la Transició a Andalusia, o Memoria del paisaje, junt a d'altres autors.

## Premis

* Premi César González-Ruano de periodisme (2008), atorgat per la Fundació MAPFRE, pel seu article obituari Umbrales, publicat a ABC.
* Premi Mariano de Cavia del diari ABC (2010).
* Premi ABC Cultural & Ámbito Cultural (2013).

## Referències

* ↑ «Reseña biográfica». El Periodista Digital. [Consulta: 23 agost 2016].
* ↑ «Ignacio Camacho gana el XIX Premio Delibes por un artículo dedicado a García Márquez». eldiario.es, 16-12-2014. [Consulta: 23 agost 2016].
* ↑ «Quién es quién en las principales tertulias de televisión». La Gaceta de la Iberosfera, 11-09-2015. Arxivat de l'original el 2016-08-31. [Consulta: 23 agost 2016].
* ↑ «Ignacio Camacho releva a Zarzalejos en la dirección de 'Abc'». El País, 10-09-2004. [Consulta: 23 agost 2016].

## Enllaços externs

* Web Oficial del Diari ABC
* Web Oficial de COPE
# Cal Borràs (Bellvís)

Cal Borràs és un monument del municipi de Bellvís (Pla d'Urgell) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Cal Borràs és una casa de planta baixa, dos pisos i golfa, tot en obra de pedra treballada. L'accés es realitza per una porta d'arc rebaixat amb decoració de motllures. Al primer i segon pis hi ha tres balcons amb envans allindanats. Al primer pis s'hi pot veure una curiosa fornícula amb decoració, actualment buida. Sobre els balcons laterals del primer pis es llegeix: "Bartomeu Bosch". Aquesta casa també disposa de celler. La façana es troba coronada per una cornisa. Les pedres de les balconades són motllurades.
Els materials utilitzats són: pedra, fusta i ferro. A les reformes interiors s'han utilitzat materials usats en la construcció actual.

## Història

Cal Borràs és una més de les cases senyorials que hi ha al carrer Major de Bellvís, construïda durant el segle xviii per Bartomeu Borràs.
La porta principal duu en la part central una pedra motllurada treballada amb l'anagrama de la flor de lis. Aquest escut identifica Bellvís en un document del 1780. Consisteix en una flor estilitzada formada per un pètal central, dret i acabat en punta, i per dos pètals laterals corbats cap a fora. Per baix els uneix una anella sota la qual descansen les extremitats inferiors del lliri.

## Referències

* 1 2 3 4 «Cal Borràs». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2013].
# Bon cop de falç

Bon cop de falç. La història de l'himne és un documental produït per Clack, L'Avenç i Grup Enderrock, amb la coproducció de Televisió de Catalunya i La Xarxa, sobre la història d'"Els Segadors", l'himne nacional de Catalunya. El film es basa en el llibre de Jaume Ayats «Els segadors. De cançó eròtica a himne nacional» (L'Avenç, 2011), i està dirigit per Eloi Aymerich, amb guió de Sergi Martí. Les escenes de ficció compten amb l'assessorament d'Esteve Rovira. El documental es va estrenar a TV3 el dia 9 de setembre del 2014

## Argument

El 1892, el músic barceloní Francesc Alió va compondre la cançó "Els Segadors" a partir del text oral sobre els fets de 1640 i de la melodia de la cançó eròtica "Els tres garberets", o tres segadors. La cançó ha perviscut en el temps i, amb diverses modificacions, va esdevenir l'himne nacional de Catalunya el 1993. Combinant escenes de ficció amb actuacions musicals i entrevistes amb especialistes, el documental basteix un retrat tant de l'himne com de la història col·lectiva d'un poble que lluita, prenent com a símbol de la construcció nacional el fet de “cantar junts per sentir que som alguna cosa junts”.

## Repartiment

* Jaume Ayats
* Jordi Fàbregas
* Meritxell Gené
* Miquel Gil
* Esteve Nabona
* Marc Parrot
* Josep Maria Muñoz
* Laila Karrouch
* Joan Manuel Tresserras
* Toni Soler
* Mita Casacuberta
* Jordi Porta
* Joaquim Rabaseda
* Borja de Riquer
* Antoni Ros-Marbà

## Banda sonora

La banda sonora del documental va a càrrec del músic Toni Xuclà. A banda, hi ha quatre actuacions en directe: Jordi Fàbregas interpreta "Els tres garberets", Meritxell Gené "Catalunya comtat gran", i Miquel Gil i el Cor Jove de l'Orfeó Català canten "Els segadors". Durant els títols de crèdit es pot escoltar la interpretació de Rafael Subirachs de "Catalunya comtat gran" a les Sis Hores de Cançó a Canet de Mar l'any 1975.

## Referències

* ↑ Ayats, Jaume. Els Segadors. De cançó eròtica a himne nacional. Barcelona: L'Avenç, 2011, p. 256. ISBN 978-8488839-54-1 [Consulta: 31 desembre 2014]. Arxivat 27 October 2020$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ «Avui estrenem 'Bon cop de falç. La història de l'himne'». L'Avenç. Arxivat de l'original el 2 d'abril 2015. [Consulta: 31 desembre 2014].
* ↑ «S'estrena el documental «Bon cop de falç. La història de l'himne»». Nació Digital. Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 31 desembre 2014].
* ↑ «'Bon cop de falç', la historia del himno catalán en TV3». La Vanguardia. [Consulta: 31 desembre 2014].
* ↑ «Bon cop de falç. La història de l'himne». Grup Enderrock. [Consulta: 31 desembre 2014].
* ↑ «Miquel Gil demà al documental 'Bon cop de falç' de TV3». Propaganda pel Fet!, 08-09-2014 [Consulta: 1r gener 2015].

## Enllaços externs

* Bon cop de falç - Lloc web oficial