OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Eleccions legislatives italianes de 1983

Les eleccions legislatives italianes de 1983 se celebraren el 26 de juny. Es caracteritzaren per un augment significatiu dels vots per al PRI, gràcies al carisma del seu cap Giovanni Spadolini, i pel fet que, per primer cop, la DCI va obtenir menys del 35% dels vots, i que la diferència de vots amb els del PCI foren de poc menys del milió de vots.

## Cambra dels Diputats

← Eleccions legislatives italianes, 1983 → :
| Partits | vots | % | escons |
| Democràcia Cristiana Italiana (DC) | 12.153.081 | 32,93 | 225 |
| Partit Comunista Italià (PCI) | 11.032.318 | 29,89 | 198 |
| Partit Socialista Italià (PSI) | 4.223.362 | 11,44 | 73 |
| Moviment Social Italià - Dreta Nacional (MSI-DN) | 2.511.487 | 6,81 | 42 |
| Partit Republicà Italià (PRI) | 1.874.512 | 5,08 | 29 |
| Partit Socialista Democràtic Italià (PSDI) | 1.508.234 | 4,09 | 23 |
| Partit Liberal Italià (PLI) | 1.066.980 | 2,89 | 16 |
| Partit Radical (PR) | 809.810 | 2,19 | 11 |
| Democràcia Proletària (DP) | 542.039 | 1,47 | 7 |
| Südtiroler Volkspartei (SVP) | 184.940 | 0,50 | 3 |
| Lliga Vèneta | 125.311 | 0,34 | 1 |
| Partit Sard d'Acció | 91.923 | 0,25 | 1 |
| UV - UVP - Dem. Pop. | 28.086 | 0,08 | 1 |
| Partit Nacional dels Pensionistes | 503.461 | 1,36 | 0 |
| Llista per Trieste (LpT) | 92.101 | 0,25 | 0 |
| altres | 158.360 | 0,43 | 0 |
| Totale | 36.906.005 | 100,00 | 630 |

## Senat d'Itàlia

| Partits | vots | vots (%) | escons |
| Democràcia Cristiana Italiana (DC) | 10.081.819 | 32,42 | 120 |
| Partit Comunista Italià (PCI) | 9.579.699 | 30,81 | 107 |
| Partit Socialista Italià (PSI) | 3.541.101 | 11,39 | 38 |
| Moviment Social Italià - Dreta Nacional (MSI-DN) | 2.283.870 | 7,34 | 18 |
| Partit Republicà Italià (PRI) | 1.452.912 | 4,67 | 10 |
| Partit Socialista Democràtic Italià (PSDI) | 1.183.912 | 3,81 | 8 |
| Partit Liberal Italià (PLI) | 834.228 | 2,68 | 6 |
| Partit Radical (PR) | 548.863 | 1,77 | 1 |
| Südtiroler Volkspartei (SVP) | 157.478 | 0,51 | 3 |
| PLI - PRI | 127.394 | 0,41 | 1 |
| Lliga Vèneta | 91.137 | 0,29 | 1 |
| Partit Sard d'Acció | 76.848 | 0,25 | 1 |
| UV - UVP - Dem.Pop. | 26.547 | 0,09 | 1 |
| altres | 1.110.393 | 3,57 | 0 |
| Total | 31.096.201 | 100,00 | 315 |

## Notes

* 1 2 candidatura presentada a Vall d'Aosta
* ↑ candidatura presentada a Toscana i Abruços
# El poder del deseo

El poder del deseo, també coneguda com a Asesina por mí, és una pel·lícula espanyola de 1975 protagonitzada per Marisol i Murray Head, i dirigida per Juan Antonio Bardem. Es tracta de l'adaptació de la novel·la negra Joc brut de l'escriptor català Manuel de Pedrolo.

## Argument

Javier (Murray Head) treballa en una agència de publicitat, i s'encarrega de realitzar enquestes sobre l'efectivitat dels anuncis en la població. Viu al costat de la seva mare (Lola Gaos) en un modest pis, i gana el just per a viure els dos molt humilment. Un dia, en una parada d'autobús, coneix a una dona (Marisol) a la qual no li funciona el motor del seu acte. Fixant-se immediatament en ella, l'ajuda, i ella per a agrair-li-ho s'ofereix a portar-li en el seu cotxe. Malgrat els seus intents per demanar-li sortir, ella es mostra esquiva, i rebutja donar-li el seu nom. Ell en canvi, li deixa la seva targeta abans d'acomiadar-se. Uns dies després, es tornen a trobar, i ella li diu que es diu Juna, abreviatura de Justina, i poc més. Comencen una relació pràcticament furtiva, ella li cita en llocs on ningú la pugui conèixer, rebutja veure's davant dels seus amics, i sol portar perruques. A poc a poc, la passió de Javier cap a Juna va sent cada vegada més frenètica. Ella li diu que desitjaria quedar-se amb ell, però que no desitja lligar la seva vida a algú sense diners i que haurà d'acceptar un altre matrimoni amb algú més ric. Viu amb el seu oncle, vidu de la seva mare, que li va deixar en herència una fortuna que no podrà usar fins a la mort del seu oncle. Comença a parlar que si el seu oncle morís, ella seria lliure de casar-se amb Javier, i valent-se de la passió que aquest sent cap a ella, comença a traçar un pla perquè Javier mati al seu oncle...

## Repartiment

* Marisol... Juna
* Murray Head... Javier
* José María Prada... Sorribes
* Lola Gaos... Mare de Javier
* Antonio Gamero... Gómez

## Recepció

La pel·lícula no gaudeix en general de l'aprovació de la crítica, i entre el públic van ser polèmiques les escenes eròtiques i de nus de Marisol, que trencava així definitivament amb tot el seu passat de nena prodigi.

## Referències

* ↑ Detectives con seiscientos, El País, 27 de juny de 1990
* ↑ Crítica El Poder del deseo a Fotogramas

## Enllaços externs

* El poder del deso a Dailymotion
# El poeta Halley

El Poeta Halley és el CD del grup Love of Lesbian llançat el 4 de març del 2016.

## Llista de cançons

| Núm. | Títol | Duració |
| 1. | "Planeador" | 5:37 |
| 2. | "Bajo el volcán" | 5:47 |
| 3. | "Cuando no me ves" | 5:11 |
| 4. | "Los males pasajeros" | 6:46 |
| 5. | "I.M.T. - Incapacidad moral transitoria" | 4:39 |
| 6. | "En busca del mago" | 5:07 |
| 7. | "Océanos de sed" | 4:27 |
| 8. | "Psiconautas" | 9:35 |
| 9. | "Canción de bruma" | 3:26 |
| 10. | "Contraespionaje" | 5:11 |
| 11. | "El yin y el yen" | 3:26 |
| 12. | "El ciclo lunar de Halley star" | 5:26 |
| 13 | "El poeta Halley" | 7:25 |
# Eleccions presidencials de Guinea Equatorial de 1996

Les eleccions presidencials de Guinea Equatorial de 1996 van tenir lloc el 25 de febrer de 1996. Encara que el país ja no tenia un sistema unipartidista, les eleccions foren boicotejades per l'oposició, encara els seus noms es van mantenir en les paperetes de vot. Com a resultat, el president Teodoro Obiang Nguema Mbasogo va guanyar amb el 97,85% del vots. La participació fou del 79,8%.

## Resultats

| Candidate | Party | Votes | % |
| Teodoro Obiang Nguema Mbasogo | Partit Democràtic de Guinea Equatorial | 179.592 | 97,8 |
| Secundino Oyono Edú-Aguong Ada | Convergència Socialdemòcrata i Popular | 1.349 | 0,7 |
| Andres Moses Mbada | Unió Popular | 1.135 | 0,6 |
| Severo Moto Nsá | Partit del Progrés de Guinea Equatorial | 1.017 | 0,5 |
| Buenaventura Monsue Asumu | Partit de la Coalició Socialdemòcrata | 451 | 0,3 |
| Vots invàlids/en blanbc | Vots invàlids/en blanbc | 218 | - |
| Total | Total | 183,830 | 100 |
| Font: Nohlen et al. ||||

## Referències

* ↑ Elections in Equatorial Guinea African Elections Database
* ↑ Nohlen, D, Krennerich, M & Thibaut, B (1999) Elections in Africa: A data handbook, p363 ISBN 0-19-829645-2
# Eleccions legislatives de Guinea Bissau de 1976–77

Les eleccions legislatives de Guinea Bissau de 1976-77 foren unes eleccions parlamentàries indirectes que van tenir lloc a Guinea Bissau entre 19 de desembre de 1976 i mitjans de gener de 1977 (la votació havia d'haver acabat el 29 de desembre, però es va perllongar), la primera des de la independència de Portugal. En aquest moment, el país tenia un sistema unipartidista amb el Partit Africà per la Independència de Guinea i Cap Verd (PAIGC) com a únic partit legal. Una llista única oficial de candidats del PAIGC va ser presentada als votants, tot i que en algunes zones la gent va votar per candidats no oficials que van aconseguir gairebé el 20% dels vots nacionals. L'assemblea va elegir Luís Cabral pel càrrec de president el 13 de març de 1977.

## Sistema electoral

Les eleccions indirecta van permetre als votants elegir els membres de vuit consells regionals, que al seu torn elegien els 150 membres de l'Assemblea Popular Nacional. Almenys el 50% dels votants registrats van haver de emetre el vot en un districte electoral perquè l'elecció fos vàlida. Qualsevol persona major de 15 anys i amb la ciutadania fr Guinea Bissau tenia dret a vot, llevat que haguessin estat desqualificats.

## Resultats

| Partit | Vots | % | Escons |
| Partit Africà per la Independència de Guinea i Cap Verd | 136.022 | 80,04 | 150 |
| Altres candidats | 33.918 | 19,96 | 0 |
| Total | 169.940 | 100 | 150 |

## Referències

* 1 2 3 4 Guinea Bissau Inter-Parliamentary Union
* ↑ Elections in Guinea-Bissau African Elections Database
# Emili de Miró i de Burguès

Emili de Miró i de Burguès (Reus(?), segle xviii - Saragossa, 1861) va ser un militar i escriptor català, germà del cavaller Josep de Miró i de Burguès i del militar Agustí de Miró i de Burguès.
Fill del comerciant i militar reusenc Agustí de Miró i de Folch, i del llinatge dels Miró va néixer al Palau Miró, la casa pairal. Va seguir la carrera militar al cos d'infanteria, però va destacar com a escriptor de gust romàntic i amb certa acceptació a l'època, sobretot amb sarsueles, comèdies i drames. La seva obra més coneguda va ser Glorias españolas: romancero militar histórico, publicada a Madrid el 1852. Va dirigir els periòdics de Saragossa El diez y siete de julio i El Saldubense. Joaquim Batet, que publicava efemèrides al periòdic Las Circunstancias al número del dia 23 de gener de 1915, diu que Emili de Miró va néixer accidentalment a Gibraltar, lloc on el seu pare estava destinat, però no hi ha confirmació. Josep Olesti, en el Diccionari biogràfic de reusencs assegura que va néixer a Reus, i les dades, Olesti les comprovava als llibres parroquials. Francesc Gras i Elies, historiador i periodista, explica que va néixer al Palau dels Miró.

## Notes

* ↑ Segons Josep Olesti Trilles, però podria haver nascut a Gibraltar.

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 458.
* ↑ Gras i Elies, Francesc. Hijos ilustres de Reus. Barcelona: Librería de Francisco Puig y Alfonso, 1899, p. 76.

## Enllaços externs

* Digitalització de Glorias españolas
# Don Juan (programa de televisió)

Don Juan va ser un programa especial de ficció de televisió d'Espanya, de 30 minuts de durada, dirigit per Antonio Mercero i emès per La 1 de TVE l'1 de juny de 1974.

## Argument

Un director de televisió sense massa experiència es presenta en plató amb tot el seu equip per a enfrontar-se al càsting del que en sortirà el repartiment de la seva versió de Don Juan Tenorio de José Zorrilla. Tanmateix al llarg del procés se succeiran tota mena de contratemps, inclòs un aspirant a Don Joan més interessat en un jove donzell que en la seva Doña Inés.

## Repartiment

* Pedro Osinaga... Don Juan
* Ágata Lys... Doña Inés
* Pepe Martín... Don Juan
* Carmen Maura... Doña Inés
* Antonio Medina ... Don Juan
* María Garralón... Doña Inés
* José Vidal ... Don Juan
* Paco Cecilio... Director
* Luis Ciges
* Ketty de la Cámara
* Andrés Mejuto
* Emilio Mellado
* Mari Luz Olier
* Willy Rubio

## Equip Tècnic

* Direcció: Antonio Mercero.
* Guió: Juan Farias i Lola Salvador.
* Música: Adolfo Waitzman.
* Fotografia: Cecilio Paniagua
* Muntatge: Javier Morán
* Decorats: Ricardo Vallespín
* Vestuari: Félix Sánchez Plaza
* Coreografia: Sandra Lebroq

## Premis i nominacions

* Festival de Montreux: Rose d'Or.
* Nominat al Premi Emmy.

## Referències

* ↑ «Antonio Mercero rueda "Don Juan"». La Vanguardia, 23-03-1974.
* ↑ «Don Juan en el cine español: hacia una teoría de la recreación fílmica». Luis Miguel Fernández, 2000.
* ↑ «"Don Juan"». Diari ABC, 12-05-1974.
* ↑ «"Don Juan", de TVE nominada al Premio Internacional Emmy». Diario ABC, 18-10-1974.

## Enllaços externs

* Fitxa a imdb
# Somersworth

Somersworth és una població dels Estats Units a l'estat de Nou Hampshire. Segons el cens del 2007 tenia 11.860 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Somersworth tenia 11.477 habitants, 4.687 habitatges, i 3.079 famílies. La densitat de població era de 453,1 habitants per km².
Dels 4.687 habitatges en un 33,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,5% hi vivien parelles casades, en un 13,8% dones solteres, i en un 34,3% no eren unitats familiars. En el 26,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,3% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 33,1% entre 25 i 44, un 20,6% de 45 a 60 i un 12% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 42.739$ i la renda mediana per família de 47.933$. Els homes tenien una renda mediana de 36.585$ mentre que les dones 25.804$. La renda per capita de la població era de 19.592$. Entorn del 6,3% de les famílies i el 8,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Somersworth». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Somersworth». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Julie Strain

Julie Ann Strain (Concord (Califòrnia), 18 de febrer de 1962 - 10 de gener de 2021) va ser actriu estatunidenca i model.

## Biografia

Julie Strain és coneguda sobretot per ser la model de molts artistes com Luis Royo, Olivia De Berardinis, Simon Bisley, Drew Posada, Jon Hul, Boris Vallejo...
També va actuar en sèries B i pel·lícules de terror eròtic. El 2002 va participar en la pel·lícula eròtica lèsbica Thirteen Erotic Ghosts amb Aria Giovanni, Dru Berrymore i Porcelain Twins.
L'any 1993, és designada Penthouse Pet of the Year.

## Filmografia

* 1991: Double Impact de Sheldon Lettich ... Student
* 1992: Witchcraft IV: The Virgin Heart de James Merendino
* 1992: Soulmates de Thunder Levin.... Pretty Woman
* 1992: Kuffs de Bruce A. Evans
* 1993: Bikini Squad de Valerie Breiman
* 1993: Enemy Gold de Christian Drew Sidaris ... Jewel Panther
* 1993: Future Shock
* 1993: Psycho Cop Returns d'Adam Rifkin ... Stephanie
* 1994: The Mosaic Project de John Sjogren
* 1994: The Devil's Pet de Donald G. Jackson
* 1995: Sorceress de Jim Wynorski
* 1996: Day Of The Warrior d'Andy Sidaris ... Willow Black
* 1997: Lethal Seduction de Fred P. Watkins.... Holly
* 1997: Bikini Hotel de Jeff Frey .... Raquel
* 1998: Armageddon Boulevard de Donald G. Jackson.... Queen Bee
* 1999: Vampire Child de Julie Strain
* 1999: Ride with the Devil de Donald G. Jackson
* 2000: Heavy Metal: F.A.K.K.² (vídeo joc) veu i model
* 2000: Heavy Metal 2000 (animació) veu i model
* 2000: Julie Strain's Bad Girls per Simitar Entertainment
* 2001: Julie Strain's Dark Haven 1 de Luc Wylder
* 2001: Julie Strain's Dark Haven 2 de Luc Wylder
* 2001: BattleQueen 2020 de Daniel D'Or ...
* 2001: How to Make a Monster (telefilm) de George Huang
* 2002: Bleed (V) de Devin Hamilton i Dennis Petersen
* 2002: Planet of the Erotic Ape de Lou Vockell
* 2002: .com for Murder de Nico Mastorakis
* 2002: Thirteen Erotic Ghosts de Nicholas Medina
* 2003: Blood Gnome (V) de John Lechago
* 2003: Baberellas de Chuck Cirino
* 2003: Zombiegeddon (V) de Chris Watson
* 2003: Birth Rite (V) de Devin Hamilton
* 2003: Delta Delta Die! (V) de Devin Hamilton
* 2003: Rock n' Roll Cops 2: The Adventure Begins (V) de Scott Shaw
* 2004: Tales from the Crapper (V)
* 2005: Azira: Blood from the Sand de Vinnie Bilancio & Scott Evangelista ... Azira
* 2005: No Pain, No Gain de Samuel Turcotte ... Amazon Beach Goddess
* 2005: Bare Wench: The Final Chapter (TV) de Jim Wynorski... Bare Wench
* 2005: Exterminator City (V) de Clive Cohen
* 2007: Chantal (V) de Tony Marsiglia... Sinister Model
* 2007: The Devil's Muse de Ramzi Abed... Julie
* 2008: The Lusty Busty Babe-a-que (TV) de Jim Wynorski
* 2008: Magus de John Lechago.... Madame Zelda
* 2009: Space Girls in Beverly Hills
* 2011: Dark Dreamers

## Referències

* ↑ «R.I.P.: Julie Strain, B-movie legend and Penthouse Pet, has died at age 58». www.joblo.com, 11-01-2021. [Consulta: 12 gener 2021].
* ↑ «'Heavy Metal Magazine' Model Julie Strain Dead at 58» (en anglès americà). The Pit, 11-01-2021. [Consulta: 12 gener 2021].
* ↑ «Julie Strain a 13 erotic ghosts». elms.com. Arxivat de l'original el 2022-03-29. [Consulta: 10 març 2021].
# Pimelodus pantherinus

Pimelodus pantherinus és una espècie de peix de la família dels pimelòdids i de l'ordre dels siluriformes.

## Referències

* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lundberg, J.G. i M.W. Littmann 2003. Pimelodidae (Long-whiskered catfishes). p. 432-446. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Limfadenopatia

Una adenopatia o una limfadenopatia (o menys emprada, una limfoadenopatia) és un terme que significa malaltia dels ganglis limfàtics. Es tracta, però, gairebé com un sinònim del terme popular de tenir un "gangli inflamat". Pot ser a causa d'una infecció, una malaltia autoimmunitària, o una neoplàsia.
La inflamació d'un gangli limfàtic s'anomena limfadenitis.A la pràctica, la distinció entre la limfadenopatia i limfadenitis rares vegades es fa. (S'anomena limfangitis a la inflamació dels vasos limfàtics.

## Referències

* ↑ Diccionari Enciclopèdic de Medicina
# Clarksburg

«Clarksburg» té aquests significats:
* Clarksburg (Maryland)
* Clarksburg (Massachusetts)
* Clarksburg (Missouri)
* Clarksburg (Ohio)
* Clarksburg (Tennessee)
* Clarksburg (Virgínia de l'Oest)
# Fábula de la bella Palomera

Fábula de la bella Palomera és una pel·lícula brasilera de drama del 1988 dirigida per Ruy Guerra amb un argument basat en un guió de Gabriel García Márquez. Forma part de la producció de TVE Amores difíciles.

## Argument

Orestes, un adinerat propietari d'una empresa productora de cachaça que viu amb una mare força possessiva i que el tracta com un nen, s'enamora de Fulvia, una colomera. Es comuniquen amb coloms per evitar ser descoberts pel seu marit.

## Repartiment

* Ney Latorraca: Orestes
* Claudia Ohana: Fulvia
* Tônia Carrero: mare d'Orestes
* Chico Díaz: marit de Fulvia

## Producció

Es va concebre com una de les sis pel·lícules nascudes de l'interès del novel·lista colombià Gabriel García Márquez pel cinema. García Márquez va escriure els esbossos dels guions i la realització de les pel·lícules que es van lliurar a directors d'Iberoamèrica. Les pel·lícules es van agrupar amb el nom d' Amores Difíciles i estan formades per: Yo soy el que tú buscas (dirigida per Jaime Chávarri); El verano de la señora Forbes (dirigida per Jaime Humberto Hermosillo); Un domingo feliz (d'Olegario Becerra). Cartas del parque (dirigida per Tomás Gutiérrez Alea); Fábula de la bella palomera (dirigida per Ruy Guerra); i Milagro en Roma.

## Referències

* ↑ Homenaje a García Márquez en La 2 con la cinta "Fábula de la bella palomera", La Información, 18 d'abril de 2014
* ↑ Tatjana Pavlović, Inmaculada Alvarez, Rosana Blanco-Cano, Anitra Grisales, Alejandra Osorio and Alejandra Sánchez 100 Years of Spanish Cinema, p. 144, a Google Books
* ↑ Jaimes Peña, Katerine «De la santa al Milagro en Roma». Su Vida, 14-09-2014. Arxivat 4 de març 2016 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Fábula de la bella Palomera. a rtve.es
# Emili Carles de Leiningen

Emili Carles de Leiningen (en alemany Emich Carl zu Leiningen) va néixer a Dürkheim el 27 de setembre de 1763 i va morir a Amorbach el 4 de juliol de 1814. Era el quart fill del comte Carles Frederic de Leiningen-Dagsburg-Hartenburg (1724-1807) i de la comtessa Cristina Guillemina de Solms-Rödelheim-Assenheim (1736-1803).
El 3 de juliol de 1779 el seu pare va ser ascendit al rang de príncep del Sacre Imperi Romanogermànic de manera que Emili Carles es va convertir en príncep hereu de Leiningen. Una prerrogativa que el seu pare va perdre el 1801 arran de les guerres napoleòniques quan va perdre els dominis que tenia al merge esquerra del Rin; però dos anys després va ser recompensat amb nous territoris ubicats a Baden, Baviera i Hessen, amb capital de Amorbach. I uns pocs anys després, el 1806 va perdre la seva soberania a causa del procés de mediatització dels petits principats i comtats independents del Sacre Imperi Romanogermànic. A l'any següent, va heretar del seu pare el títol i les possessions que tenia.

## Matrimoni i fills

El 14 de juliol de 1787 es va casar amb Enriqueta de Reuss-Ebersdorf (1767-1801), la filla petita d'Enric XXIV de Reuss-Ebersdorf (1724-1779) i de la comtessa Carolina Ernestina d'Erbach-Schönberg (1727-1796); però ella va morir el 3 de setembre de 1801. El matrimoni va tenir un fill, Frederic Carles (1 de març de 1793 – 22 de febrer de 1800), que va morir als set anys.
Emili Carles es va casar per segona vegada el 21 de desembre de 1803 amb Victòria de Saxònia-Coburg Saalfeld (1786-1861), la quarta filla del duc Francesc I de Saxònia-Coburg-Saalfeld (1750-1806) i d'Augusta de Reuss-Ebersdorf (1757-1831). La parella va tenir dos fills:
* Carles Frederic, duc de Leiningen (1804-1856).
* Feodora de Leiningen (1807 –1872), princesa que es va casar amb Ernest I de Hohenlohe-Langenburg (1794-1860).
La seva vídua Victòria de Saxònia-Coburg Saafeld va ser la mare de la reina Victòria I del Regne Unit, ja que després es va casar amb el duc Eduard de Kent, el cinquè fill del rei Jordi III.

## Enllaços externs

* http://genealogy.euweb.cz/leiningen/leiningen6.html#EC
# Dugesia uenorum

Dugesia uenorum és una espècie de triclàdide dugèsid que habita Cèlebes, Indonèsia.

## Morfologia

D. uenorum és una espècie relativament petita i amb poca pigmentació. Els espècimens sexualment madurs preservats poden arribar a mesurar fins a 10 mm de longitud i 2,5 mm d'amplada.

## Referències

* 1 2 Kawakatsu, M.; Mitchell, Robert W. «Two new freshwater cavernicolous planarians (Turbellaria, Tricladida, Paludicola) from Sulawesi (Celebes), Indonesia». Special Bulletin of the Japanese Society of Coleopterology, 4, 1995, pàg. 81-103.
Espècies de Dugesia :
# Shizuoka

Shizuoka (静岡市 -shi) és la ciutat capital de la Prefectura de Shizuoka al Japó. És una ciutat designada per decret governamental.
L'agost de 2005 la ciutat tenia una població estimada de 710.004 habitants i l'àrea total de la ciutat és 1.373,85 km². La ciutat comprèn tres barris: Aoi-ku, Suruga-ku i Shimizu-ku.
Durant el període Edo, al ciutat fou ocupada per Tokugawa Ieyasu, i posteriorment per un feude de Tokugawa Tadanaga i posteriorment fou administrada directament pel shogunat. La ciutat pròpiament dita fou fundada l'1 d'abril de 1889. El 2003 es va fusionar amb la ciutat de Shimizu (actual barri de Shimizu-ku) per a posteriorment obtenir el decret governamental el 2005.

## Personatges il·lustres

* Riyo Mori.

## Enllaços externs

* Shizuoka - Lloc web oficial
# Fábio Simplício

Fábio Henrique Simplício (São Paulo, Brasil, 23 de setembre de 1979) és un futbolista brasiler que disputà un partit amb la selecció del Brasil.

## Referències

* ↑ National Football Teams