OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gustav de Vries

Gustav de Vries (Amsterdam, 22 de gener de 1866 - Haarlem, 16 de desembre de 1934) va ser un matemàtic neerlandès conegut per l'equació que porta el seu nom.

## Vida i obra

Gustav de Vries, germà del també matemàtic Jan de Vries professor a Utrecht, va estudiar a la universitat d'Amsterdam on va obtenir el seu doctorat el 1894 amb una tesi que portava per títol Bijdrage tot de Kennis der lange Golven (Contribució al coneixement de les ones llargues), dirigida pel seu professor Diederik Korteweg i en la qual es formulava per primera vegada l'equació avui coneguda com a equació de Korteweg-de Vries o, abreviadament, KdV. Aquesta equació relaciona l'amplitud d'ona i el seus canvies en l'espai amb els canvis de la longitud en el temps. La equació es va fer pública el 1895 en publicar un article conjunt al Philosophical Magazine titulat On the change of form of long waves advancing in a rectangular canal, and on a new type of long stationary waves. Tot i així, sembla que caldria fer notar que anteriorment a aquestes obres, ja havien plantejat equacions similars els matemàtics i físics Boussinesq i Rayleigh.
Poca cosa es coneix de la resta de la vida i obra de de Vries que va ser professor de secundària. Va ser professor de la Hogereburgerschool (Institut de secundària) de Haarlem (Holanda Septentrional), però no sembla que trobes el seu camí acadèmic i es va quedar en aquesta posició, amb llargues absències per malaltia.

## Referències

* ↑ Splinter, 2017, p. 155.
* ↑ Agüero Granados, Fujioka i Ceciliano, 2002, p. 198.
* ↑ autor, any, p. x.
* ↑ Willink, 2007, p. 9-13.
* ↑ Kox, 1995, p. 91.
* ↑ Willink, 2007, p. 7.

## Bibliografia

* Agüero Granados, Máximo; Fujioka, Jorge; Ceciliano, Leonardo «La antisoledad de la onda solitaria» (en castellà). Ciencia ergo sum, Vol. 9, Num. 2, 2002, pàg. 197-201. ISSN: 1405-0269.
* Kox, A.J.. «Korteweg, de Vries, and Dutch Science at the Turn od the Century». A: Michiel Hazewinkel, Hans W. Capel, Eduard M. de Jager (eds.). KdV ’95: Proceedings of the International Symposium held in Amsterdam (en anglès). Springer, 1995, p. 91-92. ISBN 978-94-010-4011-2.
* Splinter, Robert. Illustrated Encyclopedia of Applied and Engineering Physics (en anglès). CRC Press, 2017. ISBN 9781498740784.
* Willink, Bastiaan «The collaboration between Korteweg and de Vries -- An enquiry into personalities» (en anglès). arXiv, 2007, pàg. 1-16.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Gustav de Vries» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
# Gunnar Gren

Gunnar Gren (Gårda, 31 d'octubre, 1920 - Annedal, 10 de novembre, 1991) va ser un destacat futbolista suec i entrenador de futbol. És considerat un dels més grans futbolistes suecs de tots els temps.
Fou un dels integrants del famós trio de davanters del Milan i de la selecció sueca anomenat "Gre-No-Li", junt a Gunnar Nordahl ('No') i Nils Liedholm ('Li'), però també destacà com a com a migcampista ofensiu. Amb el IFK Göteborg guanyà la lliga sueca i fou escollit millor futbolista suec l'any 1946. El 1949, fitxà pel AC Milan, amb qui guanyà la lliga italiana de 1950-51. Va jugar 133 partits a la Sèrie A i va marcar 38 gols. El 1953 fitxà per la Fiorentina, amb qui va jugar 55 partits i va marcar cinc gols i el 1955 passà a jugar al Gènova on va jugar 29 partits i va marcar dos gols.
Amb la selecció sueca debutà el 1940 i hi jugà fins al 1958, amb un total de 57 partits disputats i 32 gols marcats. Fou finalista de la Copa del Món de Futbol 1958 i medalla d'or a les Olimpíades de 1948 de Londres.
Un cop retirat, Gren entrenà diversos clubs com el IK Oddevold i el GAIS. També fou co-entrenador de la Juventus FC l'any 1961.
Gren va morir deu dies després del seu 71è aniversari i es troba enterrat al Västra Kyrkogården (Cementiri Occidental), Göteborg, Västra Götaland, Suècia.

## Vegeu també

* Gre-No-Li

## Referències

* ↑ «10 Best Swedish Soccer Players of All Time». Soccer Mavericks. [Consulta: 2 gener 2024].
* ↑ «Homepage – AC Milan». acmilan.com.
* 1 2 «A.C. Milan Hall of Fame: Gunnar Gren». A.C. Milan. [Consulta: 8 febrer 2016].
* ↑ «EFFETTO SIMONI 'SONO DI MODA MA NON VECCHIO'» (en italià). La Repubblica, 07-03-1997.
* 1 2 Gunnar Gren. enciclopediadelcalcio.com
* ↑ «Olympedia – Gunnar Gren». [Consulta: 14 febrer 2024].
* ↑ «Välkommen till GAIS». gais.se. Arxivat de l'original el 1 March 2009.

## Enllaços externs

* Partits internacionals a RSSSF
# Gymnothorax bathyphilus

Gymnothorax bathyphilus és una espècie de peix de la família dels murènids i de l'ordre dels anguil·liformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 76,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Illa de Pasqua.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons (1994).
* Smith, D.G., 1994. Catalog of type specimens of recent fishes in the National Museum of Natural History, Smithsonian Institution, 6: Anguilliformes, Saccopharyngiformes, and Notacanthiformes (Teleostei: Elopomorpha). Smithson. Contrib. 566:50 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Gymnothorax berndti

Gymnothorax berndti és una espècie de peix de la família dels murènids i de l'ordre dels anguil·liformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 100 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oest de l'Índic (Maldives i Maurici) i al Pacífic (des de Taiwan fins a Nova Zelanda i les Hawaii).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons (1994).
* Smith, D.G., 1994. Catalog of type specimens of recent fishes in the National Museum of Natural History, Smithsonian Institution, 6: Anguilliformes, Saccopharyngiformes, and Notacanthiformes (Teleostei: Elopomorpha). Smithson. Contrib. 566:50 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Grenyana

Grenyana (o Granyena o Granyana) és una partida de l'Horta de Lleida, de Lleida.
L'origen del seu nom cal trobar-lo en l'atorgament del seu terme a Berenguer de Granyana després de la conquesta comtal de 1149. Amb posterioritat també la trobem als capbreus amb els noms de Vinverme (d'origen àrab) o Carnaça.
És centrada pel santuari de Granyana, esmentat ja el 1308, on és venerada la Mare de Déu de Granyana, patrona d'Alcoletge. El papa Benet XII concedí el 1340 determinades indulgències al santuari.
D'economia bàsicament agrícola, arbres fruiters sobretot, hom hi explota així mateix una planta d'extracció d'àrids.
És creuada de sud a nord tant pel camí municipal del mateix nom, des del qual es pot accedir al Parc de la Mitjana, com per la línia ferroviària de Lleida a la Pobla de Segur.
Els habitants de la partida viuen sobretot en torres, i constitueixen una associació de veïns de gran activitat cultural i recreativa.
Limita:
* Al nord i a l'oest amb la partida de la Plana.
* A l'est amb la partida de les Canals.
* Al sud amb el polígon industrial El Segre.

## Bibliografia

* Jordi Bolòs i Masclans. Dins les muralles de la ciutat. Pagès Editors. Lleida 2008. ISBN 978-84-9779-715-3

## Referències

* ↑ Gran Enciclopèdia Catalana. «Granyena». [Consulta: 2 maig 2024].

## Enllaços externs

* Xarxa camins municipals de l'Horta de Lleida
* Institut Català de Cartografia
* Web de l'Horta de la Paeria de Lleida
* Blog de la partida
# Hamsa

* Per a altres significats, vegeu «Fàbrica Hamsa».
El hamsa o khamsa —àrab: خمسة, ẖamsa, literalment ‘cinc’— és un símbol que consisteix en una mà amb un ull enmig. Els musulmans l'anomenen la mà de Fàtima (per Fàtima az-Zahrà, filla de Mahoma) i els jueus la mà de Míriam (per Míriam, germana de Moisès). Sembla tenir un origen púnic, com a símbol de la deessa Tanit. Actua com a amulet per protegir contra els mals esperits. Recentment hi ha qui li vol donar un altre significat: el diàleg religiós i el bressol oriental comú a l'islam i el judaisme.
Aquest símbol no s'ha de confondre amb el cigne mític (hamsa), que simbolitza puresa, seny i bellesa en l'hinduisme. Els cignes constitueixen un element important de la simbologia poètica i mítica del subcontinent indi.

## Referències

* ↑ Què és el hamsa? (anglès)
* ↑ Eckard Schleberger, Die Indische Götterwelt.
# Hamuliakovo

Hamuliakovo és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Bratislava, a l'extrem occidental del país, prop de la frontera amb Àustria.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1242.
# Harstigita

La harstigita és un mineral de la classe dels silicats. Rep el seu nom de la seva localitat tipus.

## Característiques

La harstigita és un sorosilicat de fórmula química Ca₆(Mn,Mg)Be₄Si₆(O,OH)$_{24}$. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la harstigita pertany a «09.BF - Sorosilicats amb grups barrejats de SiO₄ i Si²O₇; cations en coordinació tetraèdrica [4] i major coordinació» juntament amb els següents minerals: samfowlerita, davreuxita i queitita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1886 a la mina Harstigen, a Pajsberg, al districte de Persberg, a Filipstad (Värmland, Suècia), on es troba associada a altres minerals com la rhodonita, el granat i la calcita. Ha estat citada a Campània (Itàlia), però calen anàlisi més profunds que corroborin la troballa en aquest indret.

## Referències

* ↑ «Harstigite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 2 octubre 2016].
* ↑ «Fiano tuff quarries, Nocera Inferiore, Salerno Province, Phlegrean Volcanic Complex, Campania, Italy» (en anglès). Mindat. [Consulta: 2 octubre 2016].
# Halt auf freier Strecke

Halt auf freier Strecke és una pel·lícula de 2011. Està dirigit per Andreas Dresen i interpretat per Steffi Kühnert, Milan Peschel, Talisa Lili Lemke i Mika Nilson Seidel. La pel·lícula ha estat doblada amb el suport del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya. El juny de 2012 s'estrenà en versió original subtitulada en català del fim. El film va ser el gran guanyador de la nit dels German Film Awards 2012, amb 4 premis. El 2011 va ser guardonat amb el premi Un Certain Regard al festival de Cannes.

## Argument

Halt auf freier Strecke és la història d'una família que s'ha d'enfrontar a una gran pèrdua. A en Frank, de 40 anys, li acaben de diagnosticar un tumor cerebral incurable i decideix viure els seus últims dies a la casa on acaba de traslladar-se amb la seva dona i els seus dos fills.

## Repartiment

* Milan Peschel: Frank
* Steffi Kühnert: Simone
* Mika Seidel: Mika
* Talisa Lilli Lemke: Lilly
* Otto Mellies: Pare de Frank
* Ursula Werner: mare de Simone
* Marie Rosa Tietjen: germana de Simone
* Harald Schmidt: ell mateix

## Referències

* ↑ Títol en català
* ↑ Divendres s'estrena 'Stopped on track' en versió original subtitulada en català
* ↑ «Halt auf freier Strecke». Allociné.

## Enllaços externs

* Halt auf freier Strecke - Lloc web oficial
# Gulf Breeze

Gulf Breeze és una població dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2005 tenia 6.455 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Gulf Breeze tenia 5.665 habitants, 2.377 habitatges, i 1.678 famílies. La densitat de població era de 460,5 habitants/km².
Dels 2.377 habitatges en un 28,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,7% hi vivien parelles casades, en un 10,6% dones solteres, i en un 29,4% no eren unitats familiars. En el 25,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 13% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,36 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,83.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,3% tenia menys de 18 anys, un 4,6% entre 18 i 24, un 22,5% entre 25 i 44, un 29,7% de 45 a 60 i un 20,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 52.522 $ i la renda mediana per família de 61.661 $. Els homes tenien una renda mediana de 44.408 $ mentre que les dones 28.159 $. La renda per capita de la població era de 34.688 $. Entorn del 3,8% de les famílies i el 4,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Gulf Breeze». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Gulf Breeze». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Gulen

Gulen és un municipi situat al comtat de Vestland, Noruega. Té 2.370 habitants (2016) i la seva superfície és de 597,21 km². El centre administratiu del municipi és la població d'Eivindvik.

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 5 gener 2017].

## Enllaços externs

* Gulen - Lloc web oficial
# Harleyville

Harleyville és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 594 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Harleyville tenia 594 habitants, 250 habitatges i 165 famílies. La densitat de població era de 231,7 habitants/km².
Dels 250 habitatges en un 31,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 38% hi vivien parelles casades, en un 22% dones solteres, i en un 34% no eren unitats familiars. En el 30,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,38 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,3% tenia menys de 18 anys, un 7,6% entre 18 i 24, un 23,6% entre 25 i 44, un 24,6% de 45 a 60 i un 16% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 75,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.397 $ i la renda mediana per família de 35.313 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.083 $ mentre que les dones 21.875 $. La renda per capita de la població era de 16.412 $. Entorn del 23,1% de les famílies i el 43,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Harleyville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Harleyville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Helena Pacheco

Helena Pacheco és empresària i exentrenadora de futbol.
Procedent d'una família esportiva, Helena va començar la seva carrera esportiva a través del voleibol, ja que durant la seva infància el futbol estava prohibit a les dones. Es va donar a conèixer com entrenadora i descobridora del talent de la futbolista Marta Vieira da Silva, coneguda com a Marta, que fa de davantera o de migcampista ofensiva. L'exentrenador va signar un contracte amb la Marta en un dels millors clubs de futbol femení de l'època, quan l'aleshores jugadora només tenia 14 anys. Tot i això, ambdues van passar poc temps junts, perquè al cap de dos anys Vasco va acabar amb l'equip femení per no tenir diners. A més de la Marta, l'exentrenadora també va descobrir dos grans noms del futbol femení brasiler: Pretinha, la tercera màxima golejadora del Brasil, i Kátia Cilene. Helena està a la llista de les 100 dones de l'any de la BBC 2017.

## Carrera

Helena Pacheco va iniciar la seva carrera en l'esport amb el voleibol, donat que durant la seva infància, el futbol era prohibit per dones (la llei va valer de 1941 a 1979). Després de dècades jugant voleibol, va tenir llavors una oportunitat de jugar en el futbol. Ella va començar a jugar en el Radar, equip tradicional de futbol femení de Rio de Janeiro, i en cert moment va ser amb l'equip per una excursió en els Estats Units, allà, es va apassionar més encara pel futbol.
Després d'haver optat per ser entrenadora, l'Helena va anar a estudiar i va experimentar un altre obstacle: la Facultat d'Educació Física no permetia que les dones fessin cursos relacionats amb el futbol.
Fins i tot davant d'aquests obstacles, l'Helena no va renunciar al seu objectiu, va seguir cursos paral·lels i va acabar convertint-se en una de les primeres dones entrenadores de futbol del Brasil.

## Referències

* 1 2 (en anglès) BBC News, 27-09-2017 [Consulta: 24 gener 2023].
* ↑ Gortázar, Naiara Galarraga; Pires, Breiller «Marta Vieira da Silva, la reina del fútbol» (en castellà). El País [Madrid], 08-06-2019. ISSN: 1134-6582.
* 1 2 (en portuguès brasiler) BBC News Brasil [Consulta: 24 gener 2023].
* ↑ «Treinadora que revelou Marta critica gestão do futebol feminino no Brasil» (en portuguès brasiler), 12-03-2018. Arxivat de l'original el 2023-06-29. [Consulta: 29 juny 2023].
# Haworthia arachnoidea var. namaquensis

Haworthia arachnoidea var. namaquensis, és una varietat de Haworthia arachnoidea del gènere Haworthia de la subfamília de les asfodelòidies.

## Descripció

Haworthia arachnoidea var. namaquensis és una forma septentrional de plantes de tipus arachnoidea. El diàmetre de la roseta és de fins a 4 cm i el color de la fulla és de color verd més pàl·lid, generalment de color més clar que l'aracnoidea normal. L'època de floració és a principis de primavera.

## Distribució i hàbitat

Aquesta varietat és força comú a les províncies sud-africanes del Cap Septentrional i Occidental on n'hi han diverses subvarietats.
A l'hàbitat, estan més resguardades al sòl i a les pedres de quars o creixen a les escletxes de les roques.

## Taxonomia

Haworthia arachnoidea var. namaquensis va ser descrita per Martin Bruce Bayer i publicat a Haworthia Revisited 31, a l'any 1999.

### Etimologia

Haworthia: nom en honor del botànic britànic Adrian Hardy Haworth (1767-1833).
arachnoidea: epítet llatí que vol dir "semblant a una teranyina".
var. namaquensis: epítet de la regió geogràfica semiàrida de Namaqualand.

## Referències

* 1 2 3 4 Jilemicky, Jakob. «Haworthia arachnoidea var. namaquensis» (en anglès). www.haworhia-gasteria.com | All you want to know about Haworthia, Gasteria & Astroloba. [Consulta: 23 juny 2021].
* ↑ «Haworthia arachnoidea var. namaquensis» (en anglès). Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 23 juny 2021].
* ↑ Charters, Michael L. «California Plant Names: Latin and Greek Meanings and Derivations. A Dictionary of Botanical and Biographical Etymology» (en anglès), 2021. [Consulta: 4 maig 2021].
* ↑ «Dictionary of Botanical Epithets». [Consulta: 8 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Galeria fotogràfica de Haworthia arachnoidea var. namaquensis
# Guran

Guran (occità Guran) és un municipi francès del department de l'Alta Garona, a la regió Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 49 | 65 | 56 | 41 | 30 | 45 | 56 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Georges Trèvere | |
| 2008- | Bernard Mora | |
# Hipsaltes

Els hipsaltes (en llatí Hypsaltae, en grec antic Ύψαλταί) eren una de les tribus de Tràcia que menciona Plini el Vell. Esteve de Bizanci els anomena Ὑψηλῖται ("Hypselitai"), segurament els mateixos.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Hypsaltae». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 21 gener 2021].
# Rutes E0x

Xarxa de carreteres europees de tipus 0xx han estat definides en l'Acord europeu sobre les grans rutes de trànsit internacional.

## Rutes de classe B

| Rutes E | Trajecte | Itinerari elbruz.org |
| E001 | Tbilisi (Geòrgia) - Vanadzor (Armènia) | - |
| E002 | Alyat - Sadarak (Azerbaidjan) | - |
| E003 | Uchkuduk (Uzbekistan) - Gaudan (Turkmenistan) | - |
| E004 | Khizilordà (Kazakhstan) - Bukharà (Uzbekistan) | - |
| E005 | Guza - Samarcanda (Uzbekistan) | - |
| E006 | Aini (Tadjikistan) - Kokand (Uzbekistan) | - |
| E007 | Taixkent (Uzbekistan) - Irkeshtam (Kirguizstan) | - |
| E008 | Duixanbe (Tadjikistan) - Frontera entre la República popular de la Xina i el Tadjikistan | - |
| E009 | Jirgatol (Tadjikistan) - Frontera entre la República popular de la Xina i el Tadjikistan | - |
| E010 | Oix - Bixkek (Kirguizstan) | - |
| E011 | Kokpek (Kazakhstan) - Tyup (Kirguizstan) | - |
| E012 | Almati - Frontera entre la República popular de la Xina i el Tadjikistan (Kazakhstan) | - |
| E013 | Sary-Osek - Koktal (Kazakhstan) | - |
| E014 | Usharal - Droujba (Kazakhstan) | - |
| E015 | Taskesken - Bakhty (Kazakhstan) | - |
| E016 | Zapadnoe - Astanà (Kazakhstan) | - |
| E017 | Ielabouga - Ufà (Kazakhstan) | - |
| E018 | Djezkazgan - Uspenovka (Kazakhstan) | - |
| E019 | Petropavl - Zapadnoe (Kazakhstan) | - |

## Referències

* ↑ «ACCORD EUROPEEN SUR LES GRANDES ROUTES DE TRAFIC INTERNATIONAL» (en francès).

## Vegeu també

Rutes "A" Ex Rutes "A" E1x i rutes "B" E1xx Rutes "A" E2x i rutes "B" E2xx Rutes "A" E3x i rutes "B" E3xx Rutes "A" E4x i rutes "B" E4xx Rutes "A" E5x i rutes "B" E5xx Rutes "A" E6x i rutes "B" E6xx Rutes "A" E7x i rutes "B" E7xx Rutes "A" E8x i rutes "B" E8xx Rutes "A" E9x i rutes "B" E9xx
# Mulay Yazid

Mulay Yazid o al-Yazid (en àrab : اليزيد بن محمد, Fes 1748- Marraqueix 1792) fou sultà del Marroc de la dinastia alauita del 1790 al 1792. Era fill de Mulay Muhammad III ibn Ismail contra el que es va revoltar el 1769, el 1771 i el 1775 sent sempre perdonat. Era el segon fill, però el gran, Abul Hasan Mulay Ali ibn Muhammad va premorir el 1783 i això el va fer hereu i va succeir al pare a la mort d'aquest el 9 d'abril de 1790.
Residia a Fes i des del principi fou molt impopular; el 10 de desembre de 1790 el seu germà Mulay Hisham es va revoltar a Marraqueix i es va proclamar sultà. Un altre germà, Mulay Abd al-Rahman ibn Muhammad, es va revoltar al sud el 1791. Els seguidors d'aquests germans foren perseguits implacablement. Segons l'Encyclopedia Judaica fou particularment cruel, i va fer penjar pel peus fins a morir (van tardar 15 dies) als notables jueus de la vila de Meknès. També va fer treure els ulls a 300 notables musulmans. Va fer una guerra sense èxit contra Espanya. Va morir en la batalla de Marraqueix contra el seu germà Mulay Hisham el 23 de febrer de 1792. Hisham fou reconegut sultà mentre Mulay Abd al-Rahman ibn Muhammad havia entrat a Tafilalt. Un tercer germà, Abu l-Rabi Mulay Sulayman ibn Muhammad es va proclamar també sultà a Fes.
Yazid va deixar dos fills, Mulay Ibrahim i Mulay Said.

## Referències

* Genealogia
* Caps d'estat
* Enciclopèdia de l'Islam, V, 1182