OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tilosaure

El tilosaure (Tylosaurus, "llangardaix protuberància") és un gènere de sauròpsids (rèptils) escatosos de la família dels mosasàurids que visqueren en el Cretaci superior en el que avui és Amèrica del Nord i Nova Zelanda.

## Descripció

Els tilosaures eren depredadors marins estretament emparentats amb els varans i les serps. Posseïen fosses nasals en la punta del musell, membres transformats en aletes per nedar ràpid, aleta dorsal i cua poderosa. La seva longitud era de 8 metres fins a 11 metres. Una característica distintiva dels tilosaures era el seu premaxil·lar (musell), del qual reben el seu nom i que podria haver estat emprat per escometre i atordir preses i pels combats intraespecífics.
Entre els tilosaures estava el Tylosaurus proriger que era el més gran de tots els mosasaures (juntament amb el Hainosaurus i el Mosasaurus hoffmannii), aconseguint una longitud màxima de 15 m o més. El contingut d'estómac associat amb espècimens de Tylosaurus proriger indica que aquest ferotge mosasaure tenia una dieta variada, inclosos peixos, taurons, mosasaures més petits, plesiosaures, i aus bussejadores no voladores tals com Hesperornis.

## Taxonomia

* Tylosaurus proriger (Cope, 1869) (tipus)
* Tylosaurus nepaeolicus
* Tylosaurus haumuriensis
* Tylosaurus kansasensis
* Tylosaurus capensis
* Tylosaurus pembinensis
* Tylosaurus saskatchewanensis
# Dubi

Dubi és una tribu del Iemen que ocupa un petit territori a l'Alt Yafa, entre Mawsata al sud-oest, i els hadhrami al nord-est, amb el Baix Yafa al sud i el soldanat de l'Alt Yafa al nord.
Dubi va formar almenys nominalment del Protectorat Occidental d'Aden (no consta la data del tractat). Mai va ingressar a la Federació d'Aràbia del Sud per la qual cosa fou part del Protectorat d'Aràbia del Sud entre el 1963 i el 1967. El 1967 va passar a la República Popular del Iemen del Sud on va romandre fins al 1990 com a part de la muhafazah III. El 1990 amb la unió dels dos Iemen, va quedar integrada a la governació de Dhala.

## Xeics

* Muhammad
* Jabir ben Muhammad vers 1800
* Atif ben Jabir
* Ahmad ben Atif vers 1850
* Salih ben Ahmad ben Atif fins vers 1900
* Muhammad ben Muthana ben Atif vers 1900-?
* Umar ben Muthana ben Atif vers 1900-?
* Salim ben Salih ben Atif Jabir, fins a 1946
* Abd al-Rahman ben Salih 1946-1967
# András Schubert

András Schubert (9 d'abril de 1946) és un químic i gestor d'informació hongarès. Es doctorà en química a la Universitat de Tecnologia i Economia de Budapest. El 1979 entrà a formar part del Grup de Recerca en Ciències de la Informació i Cienciometries (SSRU) de l'Acadèmia de Ciències d'Hongria. Com a cap del Servei de Bibliometria d'aquesta institució dirigí molts projectes de recerca, publicà més de cent articles i impartí molts cursos i conferències. La seva principal àrea de recerca és la construcció i anàlisi dels indicadors cienciomètrics, particularment els de nivell macro, com també l'estudi de les estructures en xarxa de les comunitats de recerca científica. Actualment és científic sènior de l'Institut de Recerca en Polítiques Científiques de l'Acadèmia de Ciències d'Hongria i editor de la revista Scientometrics. El 1993 va rebre la medalla Derek de Solla Price

## Referències

* ↑ «András Schubert» (en anglès). IMPACT-EV ː evaluating the impact and outcomes of EU SSH research. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 5 febrer 2016].
* ↑ Arencibia-Jorge, Ricardo «Nuevos indicadores de rendimiento científico institucional basados en análisis de citas: los índices H sucesivos». Revista Española de Documentación Científica, 32, 3, juliol-setembre 2009, p. 101-106. DOI: 10.3989/redc.2009.3.692. ISSN: 0210-0614 [Consulta: 27 setembre 2018].
* ↑ AADD. András Schubert—A World of Models and Metrics. A Festschrift on the Occasion of His 70th Birthday (en anglès). Publicat com a volum extraordinari del ISSI e-Newsletter, vol. 12–S. Budapest: International Society for Scientometrics and Informetrics, març 2016.
* ↑ «András Schubert wins the 1993 Derek John de Solla Price award» (en anglès). Scientometrics. Akadémiai Kiadó [Budapest], 28, 3, 1993, p. 233-235 [Consulta: 27 setembre 2018].
* ↑ «Derek John de Solla Price award of the journal 'Scientometrics'» (en anglès). ISSIː International Society for Scientometrics and Informetrics. Arxivat de l'original el 4 de març 2016. [Consulta: 4 febrer 2016].
# Paraliparis australiensis

Paraliparis australiensis és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Descripció

* La femella fa 16,4 cm de llargària màxima.
* Nombre de vèrtebres: 65.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 1.090 i 1.160 m de fondària al talús continental.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índic sud-oriental: davant les costes d'Austràlia Meridional.

## Costums

És bentònic.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Collett R., 1879. Fiske fra Nordhavs-expeditionens sidste togt, sommeren 1878. Forh. Vidensk. Selsk. Christiania v. 14. 1-106.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stein, D. L., N. V. Chernova & A. P. Andriàixev, 2001. Snailfishes (Pisces: Liparidae) of Australia, including descriptions of thirty new species. Rec. Aust. Mus. v. 53: 341-406.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Bibliografia

* Txernova, N. V.; Stein, D. L.; Andriàixev, A. P «Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes» (en anglès). California Academy of Sciences Annotated Checklists of Fishes, 31, 72, 2004.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Virectarieae

Virectarieae és una tribu de plantes que pertany a la família de les Rubiaceae.

## Gèneres
### Segons NCBI

* Hekistocarpa - Virectaria

## Referències

* ↑ Virectarieae a NCBI
# Entraigas (Cuneo)

Entraigas (piemontès Entràive) és un municipi italià, situat a la regió del Piemont. L'any 2007 tenia 833 habitants. Està situat a la Val Ges, dins de les Valls Occitanes. Limita amb els municipis de Belvédère (Alps Marítims), La Brigue, Limone Piemonte, Roaschia, Saint-Martin-Vésubie (Alps Marítims), Valdieri i Vernante.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Roberto Gosso | Llista cívica |
# Entrada nyap

En computació l'antipatró de disseny entrada nyap succeeix quan l'entrada de dades d'un programa específic no es tracta adequadament. Per exemple, si un programa accepta l'entrada de qualsevol text per part de l'usuari final i s'utilitza un algorisme que manipuli totes les cadenes possibles tant si són vàlides com si no ho són.
En general és difícil per a un programador detectar, mitjançant una prova unitària, totes les possibles combinacions errònies d'una entrada de dades. Tot i així és molt fàcil per a l'usuari final reconèixer que la cadena d'entrada és incorrecta i així bloquejar el programa. De fet, el desbordament de búfer és un exemple de forat de seguretat provocat pels problemes que causa un mal tractament de les dades d'entrada.
Per evitar el nyap d'entrada es poden utilitzar algorismes de validació que determinin quines dades han de ser vàlides i evitar així el tractament de les dades no vàlides. Per exemple, realitzar l'anàlisi lèxic i/o sintàctic utilitzant programari específic tal com Lex, Yacc i GNU Bison que permeten dur a terme un control robust de text mitjançant expressions regulars i gramàtiques lliures de context del llenguatge. Es recomana la utilització d'aquestes tecnologies per assegurar el tractament adequat d'entrades inesperades.

## Vegeu també

* Antipatró de disseny
* Patró de disseny
* GNU Bison
* Yacc

## Enllaços externs

* Input Kludge AntiPattern Problem by Sourcemaking Teaching IT Professionals
# Estació d'Estivella-Albalat dels Tarongers

Mapa Rodalies València línia C-5 :
Estivella-Albalat dels Tarongers és una estació de la línia C-5 de la xarxa de Rodalies Renfe de València situada al sud del nucli urbà d'Estivella a la comarca del Camp de Morvedre de la província de València. L'estació forma part de la línia Saragossa-València.
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Rodalies València de Renfe |||||
| València-Nord Gilet | Sagunt | C-5 | Algímia d'Alfara | Caudiel |

## Vegeu també

* Línia 5 (Rodalies València)
* Rodalies València
* Renfe Operadora
# Zincaluminita

La zincaluminita és un mineral de la classe dels sulfats, que pertany al grup de la glaucocerinita. Anomenada així en al·lusió a la seva semblança amb l'aluminita i el seu contingut de zinc i alum (sulfat d'alumini). Es tracta d'un mineral qüestionable, ja que la seva cristal·lografia és desconeguda i el patró de raigs X encara s'ha de determinar. En una reevaluació de la nomenclatura del supergrup de l'hidrotalcita es va determinar que l'espècie havia de ser investigada més detalladament.

## Classificació

Segons la classificació de Nickel-Strunz, la zincaluminita pertany a «07.D - Sulfats (selenats, etc.) amb anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana només; plans d'octaedres que comparteixen vores» juntament amb els següents minerals: felsőbanyaïta, langita, posnjakita, wroewolfeïta, spangolita, ktenasita, christelita, campigliaïta, devil·lina, ortoserpierita, serpierita, niedermayrita, edwardsita, carrboydita, glaucocerinita, honessita, hidrohonessita, motukoreaïta, mountkeithita, wermlandita, woodwardita, shigaïta, hidrowoodwardita, zincowoodwardita, natroglaucocerinita, nikischerita, lawsonbauerita, torreyita, mooreïta, namuwita, bechererita, ramsbeckita, vonbezingita, redgillita, calcoalumita, nickelalumita, kyrgyzstanita, guarinoïta, schulenbergita, theresemagnanita, UM1992-30-SO:CCuHZn i montetrisaïta.

## Característiques

La zincaluminita és un sulfat de fórmula química Zn₆Al₆(SO₄)₂(OH)$_{16}$·5H₂O. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5 a 3. Forma plaquetes hexagonals primes i crostes.

## Formació i jaciments

A la seva localitat tipus s'ha trobat associada a smithsonita i a serpierita; en altres contextos també ha estat trobada amb adamita, atzurita, rosasita i auricalcita. S'ha descrit a Alemanya, Grècia i els EUA.

## Referències

* 1 2 «Zincaluminite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
Supergrup de la hidrotalcita :
# Wu Lien-teh

Wu Lien-teh (xinès: 伍連德; 10 de març de 1879 - 21 de gener de 1960), també conegut com a Goh Lean Tuck i Ng Leen Tuck segons la transliteració en minnan i la cantonesa respectivament, va ser un metge de Malàisia conegut per la seva tasca en salut pública i particularment, la pesta manxuriana (1910–11), amb l'ús de la mascareta quirúrgica per a la població.
Wu va ser el primer estudiant de medicina de descendència xinesa a estudiar a la Universitat de Cambridge. També va ser el primer malai candidat al Premi Nobel de Medicina o Fisiologia el 1935.

## Referències

* ↑ Wu Lien-Teh, 2014. Plague Fighter: The Autobiography of a Modern Chinese Physician. Penang: Areca Books.
* ↑ Wu, Lien-Teh. «The Nomination Database for the Nobel Prize in Physiology or Medicine, 1901-1953».
# Weg ohne Umkehr

Weg ohne Umkehr (en alemany Camí sense retorn) és una pel·lícula dramàtica d'Alemanya Occidental dirigida el 1953 per Victor Vicas i protagonitzada per Ivan Desny, Ruth Niehaus i René Deltgen. Va ser feta durant el punt culminant de la Guerra Freda. Fou seleccionada al I Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià.

## Argument

El 1945 després de la batalla de Berlín, un oficial de l'Exèrcit Roig és capaç de protegir a una jove alemanya que troba vivint en un celler. Alguns anys després torna a la ciutat com a civil, la troba de nou i planteja fugir d'Alemanya Oriental a Alemanya Occidental sota els nassos del KGB.

## Repartiment

* Ivan Desny - Michael Zorin aka Mischa
* Ruth Niehaus - Anna Brückner
* René Deltgen - Major Kazanow
* Karl John - Friedrich Schultz
* Lila Kedrova - Ljuba
* Serge Beloussow - Litvinski
* Leonid Pylajew - Wassilij
* Alf Marholm - Direktor Berger
* Erika Dannhoff
* John Haggerty - Steve McCullough
* Wolfgang Neuss - Comedian
* Herbert von Boxberger
* Bogislav von Heyden
* Reinhard Kolldeh

## Referències

* ↑ Bock & Bergfelder p.82
* ↑ Pel·lícules seleccionades al I Festival de Sant Sebastià

## Bibliografia

* Bock, Hans-Michael & Bergfelder, Tim. The Concise Cinegraph: Encyclopaedia of German Cinema. Berghahn Books, 2009.
# Epitafi de Basili II

El llarg regnat de l'emperador romà d'Orient Basili II Bulgaròcton (976-1025) va veure guerres contínues tant a l'est (contra els àrabs) com a l'oest (contra els búlgars). Basili II, un autèntic soldat emperador, va dirigir en persona la majoria de campanyes, cosa que es reflecteix en el seu epitafi. La subjugació total de l'estat búlgar li va valer l'epítet de «Bulgaròcton». Inicialment, anava a ser soterrat en el darrer sarcòfag disponible en la rotonda de Constantí I el Gran a l'església dels Sants Apòstols de Constantinoble. Després, però, Basili va demanar al seu germà i successor Constantí VIII ser enterrat a l'església de Sant Joan el Teòleg, a Hébdomon, un suburbi fora de muralla de Constantinoble que tradicionalment era un important campament militar i plaça d'armes. L'epitafi d'aquesta tomba celebrava les campanyes i victòries de Basili. El text sobreviu en diferents variants, i l'autoria i data no en són clares. És atribuït per un manuscrit del segle xiv a Miquel Psel·los.

## Text i traducció

| Text original | Traducció en català |
| στίχοι ἐπιτάφιοι εἰς τὸν τάφον κυροῦ Βασιλείου τοῦ Βουλγαροκτόνου καὶ βασιλέως. ἄλλοι μὲν ἄλλῃ τῶν πάλαι βασιλέων αὑτοῖς προαφώρισαν εἰς ταφὴν τόπους, ἐγὼ δὲ Βασίλειος, πορφύρας γόνος, ἵστημι τύμβον ἐν τόπῳ γῆς Ἑβδόμου καὶ σαββατίζω τῶν ἀμετρήτων πόνων οὓς ἐν μάχαις ἔστεργον, οὓς ἐκαρτέρουν· οὐ γάρ τις εἶδεν ἠρεμοῦν ἐμὸν δόρυ, ἀφ’ οὗ βασιλεὺς οὐρανῶν κέκληκέ με αὐτοκράτορα γῆς, μέγαν βασιλέα· ἀλλ’ ἀγρυπνῶν ἅπαντα τὸν ζωῆς χρόνον Ῥώμης τὰ τέκνα τῆς Νέας ἐρυόμην ὁτὲ στρατεύων ἀνδρικῶς πρὸς ἑσπέραν, ὁτὲ πρὸς αὐτοὺς τοὺς ὅρους τοὺς τῆς ἕω, ἱστῶν τρόπαια πανταχοῦ γῆς μυρία· καὶ μαρτυροῦσι τοῦτο Πέρσαι καὶ Σκύθαι, σὺν οἷς Ἀβασγός, Ἰσμαήλ, Ἄραψ, Ἴβηρ· καὶ νῦν ὁρῶν, ἄνθρωπε, τόνδε τὸν τάφον εὐχαῖς ἀμείβου τὰς ἐμὰς στρατηγίας. | Versos fúnebres sobre la tomba del senyor (kírios) Basili el Bulgaròcton i basileu. Altres reis d'antany, altres, tenen els seus llocs de soterrar designats. Però jo, Basili, porfirogènit, col·loque la meua tomba a l'Hébdomon i descanse de les interminables fatigues que vaig acceptar en les batalles, i vaig haver de suportar. Perquè ningú va veure'm la llança en repòs, des que el Rei dels Cels em va cridar autocràtor de la terra i gran emperador, però he vigilant durant tota ma vida i protegit els fills de la Nova Roma quan he marxat valentament cap a l'Oest (Hespèria), i fins a les mateixes fronteres de l'Est (Eos), dipositant innombrables trofeus per tota la terra. Els perses i escites (búlgars) en donen testimoni, i també els d'Abkhàzia, els ismaelites, els àrabs i els ibers. I ara, visitant, contemplant aquesta tomba, recompensa les meues campanyes amb un res. |

## Referències

* ↑ Wortley, 2010, p. 28.
# Epitadeu

Epitadeu (en grec antic Ἐπιτάδευς, Epitadeus) va ser un polític espartà. Va viure al segle iv aC. Quan era èfor va promulgar una rhetra (disposició legislativa) que permetia la donació en vida o el llegat després de la mort dels béns familiars a favor de qualsevol espartà.
Epitadeu és un personatge obscur, citat només per Plutarc, que el descriu com un home de caràcter poderós, obstinat i violent (δυνατός, αὐθάδης καὶ χαλεπὸς τὸν τρόπον). Un cop elegit èfor, en un any no especificat després del final de la guerra del Peloponès, va revocar l'antiga llei de Licurg segons la qual els béns familiars, mobles i immobles, només es podien transmetre de pares a fills, mantenint així, sense canvis en el temps, la distribució de la riquesa entre les famílies espartanes. Amb la nova llei, anomenada rhetra pels espartans, cada ciutadà podia decidir de donar les seves possessions a qualsevol altre espartà i podia redactar un testament a favor de qualsevol altra persona.
Aquesta llei, segons Plutarc, promulgada per Epitadeu només per raons personals (en estar en desacord amb el seu fill, no volia llegar-li el seu patrimoni), va concentrar tota la riquesa en mans d'unes poques persones, obligant a molts ciutadans a buscar feines indignes de la seva posició social, i causant animositat i enveja a la ciutat. Com a efecte secundari, gran part de la riquesa es va concentrar en mans de les dones espartanes.
Xenofont no menciona directament Epitadeu en les seves obres, però observa que, en el seu temps, els espartans ja no observaven les lleis de Licurg.

## Referències

* 1 2 3 Plutarc. Vides paral·leles: Agis, 5
* 1 2 Pomeroy, Sara B. Spartan women. Nova York: Oxford University Press, 2002, p. X, XI. ISBN 9780195130669.
* ↑ Xenofont. La República dels lacedemonis, 15
# Werther (pel·lícula de 1990)

Werther és una pel·lícula sueca del 1990 dirigida per Håkan Alexandersson. Els protagonistes foren Gert Fylking, Ulrika Hansson i Peter Kneip.

## Argument

El director Max ha estat en procés de fer una adaptació cinematogràfica de Les tribulacions del jove Werther de Goethe durant diversos anys, però té preocupacions tant a nivell privat com amb la pel·lícula.

## Repartiment

* Gert Fylking – Lessing
* Ulrika Hansson – Lotta / Lotte
* Peter Kneip – Walther
* Ellen Lamm – Emilia
* Jon Mellqvist – Ossian
* Tomas Norström – Max Karlsson
* Peter Sjöquist – Viktor / Werther
* Lena Strömdahl – Martha
* Göran Thorell – Wilhelm / Albert
* Pernilla Glaser – un altre repartiment
* Nina Holst Ahlbom – altres participants
* My Liljander - altres actors
* Irma Schultz - altres actors
* Sophie Tolstoi - un altre repartiment

## Producció

La font de la pel·lícula va ser la novel·la Les tribulacions del jove Werther (1774), que va ser reelaborada en un guió per Alexandersson, Johann Peckermann i Tomas Norström . El fotògraf va ser Christer Strandell, el compositor Kjell Westling i l'editor Thomas Täng. El rodatge va tenir lloc a Suècia el 1989 i la pel·lícula es va estrenar el 2 de febrer de 1990 als cinemes Bian de Malmö i Fågel Blå d’Estocolm .

## Referències

* 1 2 3 «Werther». Svensk Filmdatabas, 26 maj 2013.
# Hold Your Man

Hold Your Man és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Sam Wood i estrenada el 1933.

## Argument

Eddie Hall, un petit lladregot sense envergadura, es refugia a casa de Ruby Adams, per escapar-se de la policia. Fent-se passar pel seu marit, intenta fer cantar Al Simpson, el promès de Ruby. El mata accidentalment. Pres del pànic, Eddie se salva, mentre que Ruby és detinguda i és conduïda a una presó per a dones.

## Repartiment

* Jean Harlow: Ruby Adams
* Clark Gable: Eddie Hall
* Stuart Erwin: Al Simpson
* Dorothy Burgess: Gypsy Angecon
* Muriel Kirkland: Bertha Dillion
* Garry Owen: Slim
* Barbara Barondess: Sadie Cline
* Inez Courtney: Mazie
* Blanche Friderici: Mrs Wagner
* Helen Shipman: Miss Davis
* Guy Kibbee
* Louise Beavers
* Paul Hurst
* Joe Sawyer
* Henry B. Walthall

## Producció

Hold Your Man – elsun títol treballat pel que era "Black Orange Blossoms", "He Was Her Man" i "Nora" – va estar en producció des del 16 d'abril fins al maig de 1933.
Harlow i Gable van fer sis pel·lícules junts, i Hold Your Man va ser la tercera, seguint l'èxit de Red Dust (1932). L'escriptora Anita Loos també va tenir una àmplia relació laborable amb Harlow: va ser la segona de cinc pel·lícules que van fer junts, la primera Red-Headed Woman. Sota el regnat de la Hays Office, Loos va ser forçada per Louis B. Mayer, el cap de la MGM, a castigar el paper de Harlow pels seus pecats (sexe pre- marital entre ells), per això Ruby s'està un temps en un reformatori, i també fer què Ruby i Eddie s'hagin de casar. Harlow i Gable van fer altres pel·lícules juntes com The Secret Six i China Seas, totes dues amb Wallace Beery, Wife vs. Secretary amb Myrna Loy i James Stewart, i Saratoga amb Lionel Barrymore.

## Rebuda

A Variety un crític va escriure "les seqüències primeres tenen abundància de gingebre, però els detalls tòrrids són gestionats amb discreció mentre fan el màxim d'efecte." I Frank Nugent a The New York Times va escriure "La transició sobtada del dur-bullit i ocurrent idil·li a penitència sentimental proporciona una sacsejada."
No obstant això, els crítics van elogiar Harlow i Gable, i la pel·lícula va ser un èxit de taquilla, aconseguint 1,1 milions de dòlars (654.000$ als EUA i Canadà i 419.000$ en altres llocs) per un pressupost de 260.000$—un benefici de 433.000$.
Harlow era a la seva manera la més gran estrella de Hollywood, i la seva pròxima pel·lícula, Bombshell (1933), ni tan sols necessitaria una estrella masculina per portar la pel·lícula.

## Referències

* ↑ «Hold Your Man». The New York Times.
* ↑ TCM Overview
* ↑ IMDB Business
* 1 2 3 4 Landazuri, Margarita "Hold Your Man" (TCM article)
* 1 2 The Eddie Mannix Ledger, Los Angeles: Margaret Herrick Library, Center for Motion Picture Study.
# Inglewood

* No s'ha de confondre amb Englewood.
«Inglewood» té aquests significats:
* Inglewood (Califòrnia), ciutat dels Estats Units a l'estat de Califòrnia
* Inglewood (Nebraska), població dels Estats Units a l'estat de Nebraska
* Inglewood-Finn Hill, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Washington
# Il Macigno

Il Macigno és una òpera en dos actes del compositor italià Victor de Sabata amb llibret d'Alberto Colantuoni. L'òpera va ser estrenada el 31 de març 1917, al Teatro alla Scala de Milà. Per a una actuació a Torí en 1935, l'òpera va ser renombrado Driada i es divideix en tres actes. La puntuació va ser destruït durant la Segona Guerra Mundial al bombardeig de Milà en 1943. Només es conserven una partitura de piano i el llibret.

## Números musicals

Acte 1
* Preludio e Introduzione: Chi gunge per Santa Palazia? (Cor, Lionetta, Martano)
* Empirò la tua soglia (Lionetta, Driada, Cor)
* Fiata il vespro sui clivi (Cor)
* Driada, Driada! (Martano, Driada, Búttaro)
* Posa il tuo ferro (Gian della Tolfa, Cor, Martano)
* Per la sera fasciata (Driada, Ibetto)
* A la catasta! (Martano, Driada, Ibetto)
Acte 2, Parte 1
* Levata, s'è la stella – Driada (Ibetto, Driada)
* Scendono! – E la pieve rintocca a mattutino (Lionetta, Donne)
* Genti del monte (Gian della Tolfa, Priore, Cor)
* Falce, mia falce! – (Martano)
* Orsù disciogliete l'abbraccio! (Gian della Tolfa, Martano, Cor, Allodio Fosca, Gancitello)
Acte 2, Parte 2 (Acte 3)
* Giunto sei? (Gianni Ocricchio, Gabaldo di Norcia, Smozzato, Fusco Cammarese, Ibetto)
* Immota sei ma viva, creatura?! (Ibetto, Driada)
* Ah no! È febbre! Follia! (Ibetto, Driada, Martano, Cor)
# Ibn Baixkuwal

Abu-l-Qàssim Khàlaf ibn Abd-al-Màlik ibn Massud ibn Mussa ibn Baixkuwal ibn Yússuf ibn Daha ibn Daqa ibn Nasr ibn Abd-al-Karim ibn Wàqid al-Ansarí (àrab: أبو القاسم خلف الأنصاري الخزرجي بن عبد الملك الأندلسي القرطبي, Abū l-Qāsim Ḥalaf al-Anṣārī al-Ḫazrajī b. ʿAbd al-Mālik al-Andalusī al-Qurṭubī), més conegut simplement com Ibn Baixkuwal (àrab: ابن بشكوال, Ibn Baxkuwāl, literalment ‘Fill de Pasqual’), fou un escriptor andalusí originari de Sorrión, lloc desconegut de la vega de València (no Sarrión a Terol), nascut a Còrdova el 1101. Va escriure biografies dels homes de lletres dels segles xi i xii. Va morir a Sorrión el 5 de gener de 1183.

## Bibliografia

Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. "Ibn Bashkuwāl".