OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Magdalena Rialp

Magdalena Rialp i Safont (Pla d'Urgell, 2 de febrer de 1668 - Barcelona, 15 de novembre de 1710) fou una religiosa jerònima catalana, deixeble de sant Josep Oriol. Ha estat proclamada venerable per l'Església catòlica.

## Biografia

Era filla de Josep de Rialp i Francesca Safont i nasqué al Pla d'Urgell en 1668. De petita mostrà inclinació a la religió i la vida pietosa i l'oració. Va refusar de casar-se, per lliurar-se a Déu, i va ingressar al monestir de monges jerònimes de Sant Maties de Barcelona, el 16 d'abril de 1686. Destacà per la seva humilitat i capacitat de pregària; en 1695 va començar una rigorosa abstinència i només menjava pa un cop al dia. Va tenir, especialment a partir de llavors, episodis místics com èxtasis, visions i sentiment del dolor de les nafres de Crist. Des de 1693 tingué com a director espiritual sant Josep Oriol, de qui es considerava deixebla. Morí el 15 de novembre de 1710.
Se li atribuïren miracles i guariments després de la seva mort.

## Bibliografia

* Joan Francesc de Masdéu. Vida del beato Josef Oriol. Barcelona: Jordi, Roca y Gaspar, 1807. p. 215-217, "Vida de Doña Magdalena Rialp".

## Referències

* ↑ Joan Francesc de Masdéu. Vida del beato Josef Oriol. Barcelona: Jordi, Roca y Gaspar, 1807. p. 215
# Magdalena Rigo i Vanrell

Magdalena Rigo i Vanrell (Campos, 25 de setembre de 1969) és una exciclista mallorquina que es proclamà campiona d'Espanya el 1986.
El seu primer triomf important va ser en el campionat de Balears de muntanya celebrat a Galilea, on als dotze anys es proclamà campiona. El 1984 la Federació Balear de Ciclisme la va seleccionar per al campionat d'Espanya de fons en carretera disputat a Barcelona i en el qual Magdalena Rigo va quedar en cinquè lloc.
El 1985, amb setze anys, fitxà per l'equip Seat Orbea de Sant Sebastià (Guipúzcoa) i en el campionat d'Espanya celebrat a Astúries quedà subcampiona. La campiona fou la mallorquina Maria Mora Cirer, també de Campos. A més, aquell any pogué participar amb la selecció espanyola en el Mundial d'Itàlia. Un any després, el 1986, es proclamà campiona d'Espanya de fons en carretera a Múrcia. Poc després, amb denou anys, decidí retirar-se temporalment del ciclisme professional.
El 1993 tornà a la competició i fitxà per un bon equip, el Saunier Duval. Així, el 1994, guanyà a Alcázar de San Juan la medalla de bronze en el campionat d'Espanya de puntuació.
També aconseguí el bronze en el velòdrom de Son Moix en una prova de la Copa d'Espanya i en ruta va guanyar el Cinturó de Bilbao.
El 1996 es va retirar definitivament.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Cent anys d'esport a Mallorca. Un segle de llegenda, 2001, p. 196-197.
# Maces

«Maces» té aquests significats:
* Maces, plural de maça
* Maces (Aràbia), poble d'Aràbia esmentat per Ptolemeu, a la vora del golf Pèrsic, probablement al Cap Musandan
* Maces (Líbia), tribu líbia de la regió del Gran Sirte, a la costa nord de Líbia
* Maces i Àngels, comparseria de la Patum, la festa del Corpus de Berga
# Macerata

Macerata és un municipi italià, situat a la regió de les Marques i a la província de Macerata. L'any 2006 tenia 42.568 habitants.

## Fills il·lustres

* Giovanni Lucantoni (1825-1902) compositor musical.
* Domenico Annibali (1705-1779), cantant castrati,
* Giovanni Mario Crescimbeni (1663-1728), literat i editor,
* Giuseppe Gariboldi (1833-1905), compositor i flautista.
* Lino Liviabella (1902-1964), compositor musical.
# Odigitriaïta

L'odigitriaïta és un mineral de la classe dels silicats. El terme odigitriaïta prové de la paraula grega Oδηγήτρια (ella qui mostra el camí), indicant el seu fraccionament extrem.

## Característiques

L'odigitriaïta és un silicat de fórmula química CsNa₅Ca₅[Si$_{14}$B₂O$_{38}$]F₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2015. Cristal·litza en el sistema monoclínic, i es troba en forma de grans irregulars allargats de fins a 100 μm de longitud. Presenta un nou tipus d'estructura, i una combinació única d'elements, sent el segon mineral de cesi, sodi i calci després de la senkevichita. Aquesta nova estructura es basa en una làmina de borosilicat de doble capa, amb intercalación cesi i sodi; les capes dobles estan connectades mitjançant àtoms de calci i sodi.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersman, a Moscou (Rússia), amb el número de registre 4706/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la glacera Darai-Pioz, a la serralada Alai, dins la regió sota subordinació republicana, al Tadjikistan. Es tracta de l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Odigitriaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 5 març 2018].
# Ogdensburg (Nova York)

Ogdensburg és l'única ciutat del Comtat de Saint Lawrence a l'Estat de Nova York dels Estats Units d'Amèrica. Limita al nord amb Canadà.

## Demografia

Segons el cens dels Estats Units del 2000 Ogdensburg tenia 11.346 habitants. Segons el cens del 2000, tenia 12.364 habitants, 4.181 habitatges, i 2.583 famílies. La densitat de població era de 941,6 habitants per km².
Dels 4.181 habitatges en un 31,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 41,5% hi vivien parelles casades, en un 15,1% dones solteres, i en un 38,2% no eren unitats familiars. En el 32,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,39 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,3% tenia menys de 18 anys, un 9,5% entre 18 i 24, un 35,3% entre 25 i 44, un 21,3% de 45 a 60 i un 12,4% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 134,6 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 27.954 $ i la renda mitjana per família de 36.236 $. Els homes tenien una renda mitjana de 32.358 $ mentre que les dones 21.485 $. La renda per capita de la població era de 12.650 $. Entorn del 14,2% de les famílies i el 18,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ogdensburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ogdensburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Ogema

Ogema és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 143 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ogema tenia 143 habitants, 62 habitatges, i 32 famílies. La densitat de població era de 45,3 habitants per km².
Dels 62 habitatges en un 19,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 37,1% hi vivien parelles casades, en un 11,3% dones solteres, i en un 46,8% no eren unitats familiars. En el 40,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 25,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,31 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,12.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,5% tenia menys de 18 anys, un 12,6% entre 18 i 24, un 19,6% entre 25 i 44, un 22,4% de 45 a 60 i un 21% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.083 $ i la renda mediana per família de 35.208 $. Els homes tenien una renda mediana de 22.813 $ mentre que les dones 19.583 $. La renda per capita de la població era de 14.622 $. Entorn del 8,9% de les famílies i el 7,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ogema». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ogema». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Oracle d'Abes

L'oracle d'Abes (grec antic: Ἄβαι, llatí: Abae), a la Fòcida, era un dels oracles d'Apol·lo més antics de Grècia i era molt apreciat dels focis. Era a poca distància de la ciutat d'Abes, a la via que anava a Hiàmpolis.
Abans de la invasió dels perses els focis van guanyar una batalla sobre els tessalis i van obtenir un botí de 4000 escuts que van dedicar la meitat a l'oracle, al temple d'Apol·lo a Abes, i l'altra part la van portar a Delfos.
Aquest oracle va ser molt famós i Cressos de Lídia el va anar a consultar però la resposta no li va agradar. Abans de la invasió persa, el temple estava profusament adornat amb imatges i exvots i tenia tresors importants. El general persa Mardoni també el va consultar. Va ser destruït dues vegades pel foc. La primera vegada pels perses quan van marxar contra la Fòcida l'any 480 aC i una segona vegada pels beocis l'any 346 aC.
La ciutat d'Abes tenia d'autogovern en consideració al seu oracle. Hadrià hi va construir un petit temple al costat de l'antic, ja derruït, on hi va posar tres estàtues de bronze d'Apol·lo, Leto i Àrtemis, possiblement recuperades de l'antic temple. De l'antic temple de l'oracle en temps de Pausànias només en quedaven parets.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Abae». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 16 març 2021].
# PALAIOS

PALAIOS és una revista científica bimensual dedicada a l'estudi de l'impacte de la vida sobre la història de la Terra. Combina les disciplines de la paleontologia i la sedimentologia. Ha estat publicada per la Societat de Geologia Sedimentària des del seu llançament el 1986. El títol PALAIOS s'escriu íntegrament amb majúscules tot i no ser una sigla.

## Referències

* ↑ «PALAIOS» (en anglès). JSTOR.
* ↑ e.g. Soreghan, G.S. «SPOTLIGHT: Déjà-Vu All Over Again: Deep Time (Climate) Is Here To Stay» (en anglès). PALAIOS, 19, 1, 2004, pàg. 1-2. DOI: 10.1669/0883-1351(2004)019<0001:daoadt>2.0.co;2.
# Maladzietxna

Maladzietxna (belarús Маладзе́чна, transcrit al català: Maladzietxna; rus Молоде́чно, transcrit al català: Molodietxno; polonès Mołodeczno; transcrit a l'anglès: Maladzyechna), és una ciutat de la vóblasts o Província de Minsk a Belarús, i centre administratiu del districte de Maladzietxna (Raion de Maladzietxna). Té 98.514 habitants (2006) i es troba a 72 km al nord-oest de Minsk, a 54° 19′ N, 26° 51′ E﻿ / ﻿54.317°N,26.850°E﻿ / 54.317; 26.850 als marges del Riu Uixa. Està habitat des del 1388, quan formà part del Gran Ducat de Lituània.

## Enllaços externs

* Fotos a GlobusBelarus
* Fotos a Radzima.org
* Pàgina oficial de l'ajuntament Arxivat 2019-05-07 a Wayback Machine. (pàgina principalment en rus, amb només alguns detalls en belarús)
# Malafogassa

Malafogassa és una masia del municipi de Vilanova de Sau (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Masia

Masia de planta quadrada coberta a dues vessants i amb el carener paral·lel a la façana, orientada a ponent. S'hi observen diverses etapes constructives, com una ampliació de la part de tramuntana que provocà l'aixecament de la teulada. Aquesta banda presenta poques obertures, només un portalet, unes espieres i petites finestretes. El portal es troba descentrat de la façana i al damunt s'hi obre una finestra de totxo amb l'ampit de pedra. Per la banda de llevant s'accedeix directament al primer pis, en aquest indret encara es conserva l'antic forn.
És construïda en pedra, granit i còdols de riu units amb fang o bé amb morter de calç. L'estat de conservació és regular.

## Història

Masia situada prop de la riera major i als peus del pont de Malafogassa.
Fins fa poc estava destinada a tasques agrícoles, actualment serveix com a segona residència.
Es troba registrada al Nomenclàtor de la província de l'any 1892 com a molí fariner, activitat que segurament es portava a terme en aquesta masia, ja que està situada a la riba de la riera Major, prop de la desembocadura de la riera de Castanyadell. Malgrat aquesta suposició no hi ha cap turbina ni resclosa que ho confirmi, el que fa pensar en la possibilitat que es tracti d'una altra construcció que adoptés el mateix nom de la masia.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Malafogassa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 desembre 2012].

## Enllaços externs

* «Casa de Malafogassa». Mapa de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona.
# Paralaurionita

La paralaurionita és un mineral de la classe dels halurs, que pertany al grup de la matlockita. Rep el seu nom per la seva relació amb la laurionita.

## Característiques

La paralaurionita és un halur de fórmula química PbCl(OH). Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la paralaurionita pertany a «03.DC - Oxihalurs, hidroxihalurs i halurs amb doble enllaç, amb Pb (As,Sb,Bi), sense Cu» juntament amb els següents minerals: laurionita, fiedlerita, penfieldita, laurelita, bismoclita, daubreeïta, matlockita, rorisita, zavaritskita, zhangpeishanita, nadorita, perita, aravaipaïta, calcioaravaipaïta, thorikosita, mereheadita, blixita, pinalita, symesita, ecdemita, heliofil·lita, mendipita, damaraïta, onoratoïta, cotunnita, pseudocotunnita i barstowita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al districte de Làurion, a la prefectura d'Attikí, a Grècia. Ha estat descrita en altres indrets del país hel·lè, així com a altres indrets europeus: França, Alemanya, la República Txeca, Àustria, Itàlia i el Regne Unit. També ha estat descrita fora del vell continent: als Estats Units, el Marroc, Sud-àfrica, Xile i Austràlia.

## Referències

* ↑ «Paralaurionite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 11 novembre 2017].
# Louvil

Louvil és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 840 habitants. Limita al nord-est amb Cysoing, al sud-oest amb Templeuve-en-Pévèle i al nord-oest amb Péronne-en-Mélantois.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 478 | 494 | 646 | 674 | 793 | 835 | 840 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Marie-Françoise Seneschal | |
| 2008- | Jean-Paul Béarez | |
# Malambo (pel·lícula de 1984)

Malambo és una pel·lícula dramàtica austríaca de 1984 dirigida per Milan Dor. La pel·lícula va ser seleccionada com a entrada austríaca per l'Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa al Premis Oscar de 1985, però no va ser acceptat com a nominada.

## Argument

Chris és un jove de províncies admirador de Harry Houdini que somia triomfar com a escapista. Rep l'ajuda de Mischa, especialista en buscar-se la vida i de la seva xicota. Intentarà el repte de llançar-se lligat al Danubi i sortir-ne.

## Repartiment

* Klaus Rohrmoser com Chris
* Miodrag Andrić com Mischa
* Nirit Sommerfeld com Nada
* Dietrich Siegl com Hans
* Oliver Stern com Anatol
* Dagmar Schwarz com Rita
* Georg Trenkwitz com Martin
* Gerhard Swoboda com Peter
* Predrag Milinković com Pero

## Referències

* ↑ «Malambo». Austrian Film Commission. Arxivat de l'original el 12 November 2013. [Consulta: 12 novembre 2013].
* ↑ Margaret Herrick Library, Academy of Motion Picture Arts and Sciences

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·Lícula a YouTube
# Papamosques gorjaestriat

El papamosques gorjaestriat (Eumyias additus) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae). És endèmic de l'illa de Buru, a l'arxipèlag de les Moluques, Indonèsia, on habita boscos tropicals a cotes d'entre 500 i 1.500 metres. El seu estat de conservació és gairebé amenaçat.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «papamosques gorjaestriat». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 31 desembre 2021].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 697. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Streaky-breasted Jungle-flycatcher. Eumyias additus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 31 desembre 2021].
# Papamosques gorjablau

El papamosques gorjablau (Cyornis rubeculoides) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae) del sud-est asiàtic. Es troba al nord, est i sud del subcontinent indi, desplaçant-se des de l'Himàlaia, als Ghats occidentals a l'hivern. A més de l'Índia, s'estén per Bangladesh, arribant a les muntanyes d'Arakan i de Tenasserim, de Myanmar i Tailàndia. Habita els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits i els matollars. El seu estat de conservació és de risc mínim.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «papamosques gorjablau». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 4 gener 2021].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 699. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Blue-throated Blue-flycatcher. Cyornis rubeculoides» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 4 gener 2021].
# Orcajo

Orcajo és un municipi de la província de Saragossa, a la comunitat autònoma d'Aragó i enquadrat a la comarca de la Camp de Daroca.
# Paraliparis auriculatus

Paraliparis auriculatus és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids. La femella fa 13,1 cm de llargària màxima. Tenen seixanta-vuit vèrtebres i la boca de color gris. Es troba a l'Índic oriental: la costa occidental de Tasmània (Austràlia). És un peix marí i batidemersal que viu entre 992 i 1.000 m de fondària al talús continental. És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Collett R., 1879. Fiske fra Nordhavs-expeditionens sidste togt, sommeren 1878. Forh. Vidensk. Selsk. Christiania v. 14. 1-106.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stein, D. L., N. V. Chernova & A. P. Andriashev, 2001. Snailfishes (Pisces: Liparidae) of Australia, including descriptions of thirty new species. Rec. Aust. Mus. v. 53: 341-406.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Bibliografia

* Chernova, N.V., D.L. Stein i A.P. Andriashev, 2004. Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (31):72.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Pasqual Canals Flix

Pasqual Canals Flix (Martorell, 15 de setembre de 1984), és un ciclista català, especialitzat en el ciclisme de muntanya, concretament en el descens. El 2007 va aconseguir el segon lloc al Campionat d'Europa d'aquesta especialitat darrera el cerdanyolenc David Vázquez.

## Palmarès

* 2001
** Campió d'Espanya júnior en Descens
* 2002
** Campió d'Espanya júnior en Descens
* 2003
** Campió d'Espanya sub-23 en Descens
* 2004
** Campió d'Espanya sub-23 en Descens
* 2005
** Campió d'Espanya sub-23 en Descens
* 2007
** 2n al Campionat d'Europa en Descens

## Referències

* ↑ «Pasqual Canals: descens a alta velocitat». laxarxa.com, 25-10-2015 [Consulta: 17 juliol 2017].
* ↑ «Oro para David Vázquez y plata para Pasqual Canals, en los Europeos de descenso en Grecia». rfec.com, 31-07-2007 [Consulta: 17 juliol 2017].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Paquimé

Paquimé és una zona arqueològica de la Cultura de Paquimé, està localitzada aproximadament a 350 km al nord-oest de la ciutat de Chihuahua, a l'estat de Chihuahua a Mèxic, i a mig quilòmetre del poblat de Casas Grandes. Aquesta zona arqueològica va ser nomenada Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 1998.

## Referències

* ↑ Turismo, Secretaría de. «Casas Grandes, Chihuahua» (en castellà). gob.mx. [Consulta: 25 maig 2021].
* ↑ «Archaeological Zone of Paquimé, Casas Grandes» (en anglès). UNESCO. [Consulta: 12 octubre 2024].
* ↑ Hughes, Delain. «Complementary Dualities: The Significance of East/West Architectural Difference in Paquimé» (en english), 01-08-2005. [Consulta: 12 octubre 2024].
# Manama

«Manama» té aquests significats:
* Al-Manama, capital de Bahrain
* Manama (Ajman), oasi dependent de l'emirat d'Ajman enclavat entre territori de Fujeira i Sharjah
# Manama (Ajman)

Manama (àrab: المنامة, al-Manāma) és una ciutat de menys de cinc mil habitants situada a uns 60 km a l'est d'Ajman, que forma el centre d'un petit enclavament de l'emirat d'Ajman en territori entre els emirats de Sharjah i de Fujeira als Emirats Àrabs Units. Els seus habitants van declarar la seva lleialtat a l'emir d'Ajman en una zona en què la fidelitat entre Sharjah i Fujeira formava el límit entre ambdós xeicats. La ciutat té un antic fortí però la seva fama principal deriva de la gran quantitat de segells postals emesos (sense real necessitat) amb la llegenda "Manama dependency of Ajman" a partir del 5 de juliol de 1966 fins a l'1 de febrer de 1972. El seu nom vol dir "ciutat dormida". La ciutat important més propera és Dhayd a 15 km a l'oest.
L'economia local està basada en l'agricultura de vegetals; es produeixen també rajoles per la construcció i hi ha jaciments de magnesi i curi. Avui dia està ben comunicada per una carretera que va de Sharjah a Dhayd i arriba fins a Masafi on seguix cap a Dibah (nord-est) i cap a Fujeira (sud-est)
# Oscar Zügel

Oscar Zügel (Murrhardt, 18 d'octubre de 1882 - Tossa de Mar, 5 de març de 1968) fou un pintor alemany.
Amic del filòsof Paul Ludwig Landsberg i Marguerite Landsberg, arribà a Tossa de Mar (Selva) els anys trenta, fugitiu de la persecució d'artistes avantguardistes per part del règim nazi. La seva casa va ser construïda per l'arquitecte racionalista Gerhard Planck i va tenir vincles amb el pintor André Masson. L'any 1936, arran d'una denúncia es va exiliar a l'Argentina fins a l'any 1950, moment en què s'instal·là definitivament a Tossa. Conreà una descomposició constructivista de la figura que relaciona la seva obra amb el cubisme.

## Referències

* ↑ «Oscar Zügel» (en alemany). Arts in Exile. [Consulta: 28 setembre 2021].
* ↑ «Oscar Reynald Zügel». enciclopèdia.cat. [Consulta: 28 setembre 2021].

## Bibliografia

* Zügel, Katja; Jakob, Susanne. Oscar Zügel. 1892 - 1968. Retrospectiva. Stadt Balingen, 1992.