OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Reo

Reo (en grec antic Ῥοὶω, Rhoeo «la Magrana»), va ser, segons la mitologia grega, una filla d'Estàfil i neta de Dionís. Tenia dues germanes, Molpàdia (o Hemitea) i Pàrtenos.
Quan Lircos va passar per les seves terres, Reo s'enamorà del seu hoste i va disputar amb la seva germana el dret de convertir-se amb la seva amant. Més endavant va ser amant d'Apol·lo. El seu pare, Estàfil, no es va creure que es tractés d'un déu, sinó que el responsable havia de ser un mortal. La va tancar dins d'un cofre i la va llançar al mar. El cofre va arribar a Eubea (o potser a Delos). Rea va tenir un fill, Anios, a qui Apol·lo li va atorgar el do de la profecia.
Més endavant es va casar amb Zàrex, fill de Carist, amb el que va tenir cinc fills (en algunes versions només dos).

## Referències

* ↑ «Rhoeo». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.
* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 475. ISBN 9788496061972.
Viccionari
# Tahelouante

Tahelouante (en àrab تاهلوانت, Tāhlwānt; en amazic ⵜⴰⵀⵍⵡⴰⵏⵜ) és una comuna rural de la província d'Essaouira, a la regió de Marràqueix-Safi, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 3.919 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Ravza Kavakçı Kan

Ravza Kavakçı Kan (Istanbul, 30 de març de 1972) és una política turca que va ser elegida diputada del Partit de la Justícia i el Desenvolupament (Adalet ve Kalkınma Partisi, AK Parti) per Istanbul el 7 de juny de 2015. És membre del Comitè Central d'Execució de Decisió del Partit de la Justícia i el Desenvolupament, i també va ser membre de la junta directiva de la Universitat d'Üsküdar.

## Referències

* ↑ sabah.com.tr Most diverse Parliament in history following Turkey's elections, 4 Christian deputies to take oath
* ↑ «Ravza Kavakçı Kan». [Consulta: 24 novembre 2015].
* ↑ http://www.akparti.org.tr/english/yonetim/mkyk
* ↑ http://www.bbc.com/turkce/haberler/2015/09/150912_akp_kongre
* ↑ https://www.pamer.org/en/sayfa/boards Arxivat 2015-11-27 a Wayback Machine.
# Resolució 1072 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1072 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 30 d'agost de 1996. Després de reafirmar totes les resolucions i declaracions del President del Consell de Seguretat sobre la guerra civil a Burundi, el Consell analitza els esforços per aconseguir un acord polític al conflicte del país.
Un intent de cop d'Estat va ser condemnat pel Consell i es va expressar preocupació pels assassinats, tortures i detencions arbitràries que amenaçaven la pau i l'estabilitat a la regió dels Grans Llacs d'Àfrica. Es van condemnar els atacs a treballadors d'ajuda humanitària i es va destacar la necessitat d'establir corredors d'ajuda humanitària. Mentrestant, es van intentar reiniciar el diàleg i iniciar negociacions, ja que el Consell va assenyalar que, per la Resolució 1040 (1996), es podrien imposar noves mesures contra Burundi.
Es va denunciar el derrocament del govern legítim i l'ordre constitucional a Burundi. Es va demanar al règim que restaurés l'ordre constitucional i l'Assemblea Nacional i aixequés la prohibició dels partits polítics. Es va instar a cessar immediatament totes les hostilitats, i a la convocatòria d'una conferència per l'estabilitat regional.
La resolució va declarar que el tema tornaria a ser reconsiderat el 31 d'octubre de 1996 i va demanar al Secretari General Boutros Boutros-Ghali que informés aleshores sobre la situació a Burundi, inclòs l'estat de les negociacions. Si es feia poc o cap progrés, es consideraria un embargament d'armes i restriccions contra els líders del règim segons la Carta de les Nacions Unides.

## Referències

* ↑ «Security Council calls on Burundi regime to restore constitutional order, demands unconditional negotiations towards political settlement». United Nations, 30-08-1996.
* ↑ Yusuf, Abdulqawi. African Yearbook of International Law Vol 5 1997. Martinus Nijhoff Publishers, 1998, p. 299. ISBN 978-90-411-1055-8.
* ↑ «Burundi: violence continues». UN Chronicle, 1996.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1001 a la 1100 (1995 - 1997)
* Guerra Civil de Burundi
* Història de Burundi

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 1074 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1074 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat l'1 d'octubre de 1996. Després de recordar totes les resolucions sobre els conflictes a l'antiga Iugoslàvia, i, en particular, la Resolució 1022 (1995), el Consell va rescindir totes les mesures restants contra l'antiga Iugoslàvia de resolucions anteriors amb efecte immediat.
S'ha acollit amb beneplàcit la millora de la implementació de l'Acord de Dayton per a Bòsnia i Hercegovina, juntament amb el reconeixement mutu i l'establiment de relacions diplomàtiques entre tots els estats de l'antiga Iugoslàvia. Com a part de l'acord, era essencial que tots els països cooperessin amb el Tribunal Penal Internacional per a l'antiga Iugoslàvia (ICTY). També es va assenyalar que s'havien celebrat eleccions a Bòsnia i Hercegovina.
Actuant en virtut del Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, el Consell va observar que les eleccions van contribuir a fer un pas significatiu cap a l'aplicació de l'acord de pau i va autoritzar la rescissió de les sancions internacionals contra els estats de l'antiga Iugoslàvia. Es va instar a totes les parts a complir els seus compromisos i va assenyalar que mantindria la situació sota observació i que es reimposarien les mesures si alguna part no compleix les seves obligacions derivades de l'acord.
Finalment, el Comitè establert en virtut de la Resolució 724 (1991) es dissoldrà un cop finalitzat el seu informe. La Comissió havia celebrat 141 reunions abans que finalitzés el 15 de novembre de 1996.

## Referències

* ↑ «Security Council decides on immediate termination of all sanctions against Federal Republic of Yugoslavia». United Nations, 01-10-1996.
* ↑ Bailey, Sydney Dawson; Daws, Sam. The procedure of the UN Security Council. 3rd. Oxford University Press, 1998, p. 371. ISBN 978-0-19-828073-6.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1001 a la 1100 (1995 - 1997)
* Guerra de Bòsnia
* Dissolució de Iugoslàvia

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Stéphane Lannoy

Stéphane Laurent Lannoy (Boulogne-sur-Mer, 18 de setembre del 1969) és un àrbitre de futbol francès. Lannoy és àrbitre internacional FIFA des de 2006.
# Rectoria de Joanetes

La rectoria de Joanetes és una casa de Joanetes, al municipi de la Vall d'en Bas (Garrotxa), protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici de grans dimensions situat davant l'església, orientat a l'est i cobert amb teulada a dues vessants. Sorprèn la gran alçada de l'edifici que consta de planta baixa i dos pisos de gran alçada. Davant la façana principal hi ha un gran contrafort. La casa té una forma irregular donada sobretot per la façana esquerra. Les obertures són escasses i donen un aire de sobrietat. A la façana dreta hi ha un cos afegit.

## Història

Aquesta edificació havia estat residència d'una de les més antigues i nobles famílies que contribuïren a la història de Joanetes, els Santromà.

## Referències

* 1 2 3 4 «Rectoria de Joanetes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 novembre 2016].
# Resolució 1444 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1444 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 27 de novembre de 2002. Després de reafirmar totes les resolucions sobre la situació a l'Afganistan, en particular les resolucions 1386 (2001) i 1413 (2002), i les resolucions 1368 (2001) i 1373 (2001) sobre terrorisme, el Consell va estendre l'autorització de la Força Internacional d'Assistència i de Seguretat (ISAF) durant un any fins al 20 de desembre de 2003.
El Consell de Seguretat va reconèixer que la responsabilitat de proporcionar seguretat i ordre públic a tot l'Afganistan residia amb els mateixos afganesos. Va apreciar el lideratge de Turquia a la ISAF i les contribucions de moltes nacions a la força. Mentrestant, va donar la benvinguda a les ofertes d'Alemanya i dels Països Baixos per succeir a Turquia en el lideratge de la ISAF. El Consell també va determinar que la situació a l'Afganistan era una amenaça per a la pau i la seguretat internacionals i va exigir a la ISAF que complís el seu mandat.
Actuant sota el Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, el Consell va prorrogar l'autorització de la ISAF a Afganistan durant un any fins al 20 de desembre de 2003, i per a totes les nacions participants en la ISAF que utilitzessin totes les mesures necessàries per complir el seu mandat. Es va demanar als Estats que proporcionessin personal, equips i altres recursos a la ISAF i al fons fiduciari voluntari.
Finalment, el lideratge de la ISAF havia de presentar informes trimestrals sobre l'aplicació del seu mandat. La força només va poder dur a terme el seu mandat a la capital Kabul i el Govern de l'Afganistan havia demanat que es desplegués a tot el país per proporcionar seguretat.

## Referències

* ↑ «Security Council, extending authorisation of assistance force by one year, says situation in Afghanistan still threat to international peace and security». United Nations, 27-11-2002.
* 1 2 Swain, Ashok. The democratization project: opportunities and challenges. Anthem Press, 2009, p. 26. ISBN 978-1-84331-314-4.
* ↑ Conte, Alex. Security in the 21st century: the United Nations, Afghanistan, and Iraq. Ashgate Publishing, Ltd, 2005, p. 58. ISBN 978-0-7546-2442-4.
* ↑ Associated Press «UN extends forces in Kabul». The Age, 28-11-2002.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1401 a la 1500 (2002 - 2003)
* Guerra de l'Afganistan

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 1446 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1446 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 4 de desembre de 2002. Després de recordar totes les resolucions anteriors sobre la situació a Sierra Leone, en particular les resolucions 1132 (1997), 1171 (1998), 1299 (2000), 1306 (2000) i 1385 (2001), el Consell va ampliar les sancions contra la importació de diamants en brut, excepte els controlats pel govern del país fins al 5 de juny de 2003.
El Consell de Seguretat va començar acollint amb beneplàcit el final de la guerra civil del país i els avenços significatius en el procés de pau i la situació de seguretat. Va instar al govern a estendre la seva autoritat a tot el país, incloses les zones productores de diamants. El Consell va assenyalar que el comerç il·lícit de diamants de la sang havia impulsat el conflicte a Sierra Leone i va acollir amb beneplàcit els esforços internacionals per combatre el vincle entre el comerç il·legal de diamants i el conflicte armat, particularment pel Consell Mundial del Diamant.
Actuant sota el Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, la resolució va estendre les restriccions contra la importació de diamants de Sierra Leone que no controlats pel règim de certificat d'origen fins al 5 de juny de 2003, encara que es resoldrien si esqueia. Va donar la benvinguda a un informe que indica que el règim estava ajudant a frenar el comerç il·lícit de diamants. El secretari general Kofi Annan va ser convocat a donar publicitat a les disposicions i obligacions de la resolució actual.

## Referències

* ↑ «Security Council extends prohibition of direct, indirect import of rough diamonds from Sierra Leone until 5 June 2003». United Nations, 04-12-2002.
* ↑ «Security Council votes to continue ban on rough diamonds from Sierra Leone». United Nations News Centre, 04-12-2002.
* ↑ Crocker, Chester A.; Hampson, Fen Osler; Aall, Pamela R. Leashing the dogs of war: conflict management in a divided world. US Institute of Peace Press, 2007, p. 337. ISBN 978-1-929223-96-1.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1401 a la 1500 (2002 - 2003)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 1448 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1448 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada per unanimitat el 9 de desembre de 2002 després de reafirmar la resolució 864 (1993) i totes les resolucions posteriors sobre Angola, en especial la 1127 (1997), 1173 (1998), 1237 (1999), 1295 (2000), 1336 (2002), 1348 (2002), 1374 (2002), 1404 (2002), 1412 (2002), 1432 (2002), 1434 (2002) i 1439 (2002) el Consell ba assenyalar el progrés al país i va aixecar les restants sancions contra UNITA, inclosos un embargament d'armes, restriccions de viatge i la congelació d'actius.
El Consell de Seguretat va expressar la seva preocupació pels efectes de la Guerra Civil angolesa sobre la situació humanitària i va donar la benvinguda a les mesures adoptades pel govern d'Angola per implementar el Protocol de Lusaka i altres acords. També va reafirmar el seu compromís de preservar la sobirania i la integritat territorial d'Angola.
Actuant sota el Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, el Consell va resoldre totes les mesures contra UNITA amb efecte a partir de l'adopció de la resolució actual. Es van imposar per primera vegada l'any 1993 en un intent d'acabar amb la guerra civil angolesa. El Comitè del Consell de Seguretat, establert en la Resolució 864, també es dissoldrà. Finalment, el secretari general Kofi Annan va rebre instruccions per tancar el fons fiduciari voluntari d'Angola que recolzava les investigacions sobre violacions de les sancions mentre estiguessin vigents.

## Vegeu també

* Guerra Civil angolesa
* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1401 a la 1500 (2002 – 2003)

## Referències

* ↑ «Security Council, welcoming progress in Angola peace process, ends sanctions on UNITA». United Nations, 09-12-2002.
* ↑ «UN lifts Unita sanctions». BBC News, 10-12-2002.
* ↑ SAPA; Agence France-Presse «Angolan sanctions lifted after peace accord». Independent Online (South Africa), 11-12-2002.
* ↑ Malone, David. The UN Security Council: from the Cold War to the 21st century. Lynne Rienner Publishers, 2004, p. 195. ISBN 978-1-58826-240-0.
* ↑ Vines, Alex; Oruitemeka, Bereni «Bullets to ballots: The reintegration of UNITA in Angola». Conflict, Security & Development, 8, 2, 2008, pàg. 241–263. DOI: 10.1080/14678800802095385.

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Reesterificació

La reesterificació (en anglès resterification) és un procés de la química orgànica pel qual s'esterifica un alcohol o àcid carboxílic que s'ha obtingut prèviament per hidròlisi d'un èster. Especialment, es refereix a l'esterificació d'un colesterol o àcid gras durant el metabolisme.
També es coneix com a reesterificació un procés que es pot seguir en la modificació industrial de l'oli d'oliva i altres greixos. L'increment de la reesterificació dels àcids grassos està lligada amb l'obesitat.

## Reesterificació en l'organismes

La reesterificació o síntesi de TAG és un procés que es porta a terme en estadi postprandial (o sia, que té lloc destrés d'un àpat), la finalitat del qual és la formació del TAG per al seu emmagatzemament o transport a altres teixits del cos. Aquest procés es porta a terme en el teixit hepàtic (fetge) adipós (greixos) i intestinal. Depenent del teixit la reesterificació variarà la forma mitjançant la qual compleix la seva funció de TAG.

### Reesterificació en l'intestí

L'intestí realitza reesterificiació a partir de compostos lipídics que provenen de la digestió, quan els àcids grassos penetren en l'eritròcit s'uneixen a una proteïna fixadora d'àcids grassos o proteïna Z. L'enzim tiocinasa activa els àcids grassos i així l'àcid gras es torna més inestable i reactiu.
La síntesi de TAG ocorre en el reticle endoplasmàtic llis.

### Reesterificació en el fetge i el teixit adipós

La reesterificació en aquests teixits s'ha d'iniciar amb el glicerol i àcid gras actiu. En el teixit hepàtic l'activació del glicerol es dona principalment per l'enzim piruvat-cinasa mentre que en el teixit adipós es fa principalment per l'enzim glicerol-3-P deshidrogenasa. Els TAG en el teixit adipós seran emmagatzemats de tal manera que en un moment de dejú puguin ser alliberats per a fornir l'energia necessària per a l'organisme, mentre que en el teixit hepàtic els TAG surten en l'interior de la lipoproteïna VLDL, d'aquesta manera el fetge proporciona TAG a teixits sense la capacitat de reesterificar, permetent que aquests realitzin molts processos amb els TAG produïts.

## Referències

* ↑ diabetesjournals.org
* http://biovitanet.wikispaces.com/
# Resolució 1980 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1980 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 28 d'abril de 2011. Després de recordar les resolucions anteriors sobre la situació a Costa d'Ivori, incloses les resolucions 1880 (2009), 1893 (2009), 1911 (2010), 1933 (2010), 1946 (2010), 1962 (2010) i la 1975 (2011), el Consell va prorrogar un embargament d'armes, prohibició del comerç de diamants i sancions financeres i de viatge dirigides a funcionaris ivorians fins al 30 d'abril de 2012.
L'ambaixador de Costa d'Ivori davant les Nacions Unides va acollir amb satisfacció l'aprovació de la resolució per aconseguir "el final de l'estat de la bel·ligerància, des d'on el país va patir durant mesos."

## Resolució
### Observacions

El Consell de Seguretat va reiterar que es van adoptar resolucions anteriors que autoritzaven sancions per contribuir a l'estabilitat de Costa d'Ivori i donar suport al seu procés de pau. Va donar la benvinguda al fet que Alassane Ouattara havia assumit totes les responsabilitats del Cap d'Estat i va condemnar totes les violacions dels drets humans i dret internacional humanitari.

### Actes

Actuant sota el Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, es va renovar l'embargament d'armes, la prohibició del comerç de diamants i les sancions financeres i de viatges contra determinats funcionaris de Costa d'Ivori fins al 30 d'abril de 2012. El Consell va assenyalar que la supressió de les mesures estava condicionada a la celebració de eleccions, la implementació de parts importants del procés de pau, la protecció dels drets humans i l'estabilitat del país. Les mesures serien revisades abans del 31 d'octubre de 2011.
La resolució va instar als combatents il·legals a abandonar immediatament les seves armes, que serien recollides per l'Operació de les Nacions Unides a Costa d'Ivori (UNOCI) i el govern ivorià. També hi havia preocupació per la presència de mercenaris a Costa d'Ivori, particularment dels països veïns; tant Costa d'Ivori com Libèria van ser convidats a abordar el problema.
Finalment, el Consell de Seguretat va ampliar el mandat d'un grup d'experts que vigilava la implementació de sancions contra el país fins al 30 d'abril de 2012.

## Referències

* ↑ «Security Council renews Côte d'Ivoire arms embargo, diamond trade ban, targeted sanctions until 30 April 2012». United Nations, 28-04-2011.
* ↑ Xinhua «UN Security Council renews arms embargo on Cote d'Ivoire, extends sanctions». People's Daily, 29-04-2011.
* ↑ Rawat, Dinesh Singh «UNSC Continues Ban Côte d'Ivoire Diamond Trade By 2012 Read more about UNSC Continues Ban Côte d'Ivoire Diamond Trade By 2012». ABC Live (India), 29-04-2011.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1901 a la 2000 (2009 - 2011)
* Crisi ivoriana de 2010-2011

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 471 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 471 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 5 de juny de 1980 sota el Capítol VI de la Carta de les Nacions Unides va tractar sobre l'ocupació israeliana i l'activitat d'assentaments israelians als territoris palestins de Jerusalem Est, Cisjordània, Franja de Gaza i Alts del Golan.
Va criticar l'ocupació israeliana d'aquests territoris. A més, va expressar la seva preocupació perquè Israel no hagués protegit als civils dels territoris ocupats i va demanar Israel que compensés els danys soferts per civils per aquesta falta de protecció. Finalment, va demanar Israel que compleixi totes les resolucions pertinents del Consell de Seguretat de les Nacions Unides i les disposicions de la Quarta Convenció de Ginebra.
La resolució 471 va ser aprovada per 14 vots contra cap, i l'abstenció dels Estats Units.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 401 a la 500 (1976 - 1982)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Reft

Reft (en rus: Рефт) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Sverdlovsk, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 6 habitants.

## Referències

* ↑ Статья об открывшемся новом ФАПе в посёлке Белоречка
* ↑ «Поселок Басьяновский». Свердловская областная универсальная научная библиотека им. В. Г. Белинского. [Consulta: 18 agost 2019].
* ↑ «Об отнесении рабочего поселка Басьяновский, расположенного на территории Верхнесалдинского района, к категории сельских населенных пунктов к виду поселок, Закон Свердловской области от 21 июля 2004 года №54-ОЗ». docs.cntd.ru. Arxivat de l'original el 2018-04-23. [Consulta: 22 abril 2018].
# Refugi-Museu de la Guerra Civil de Cartagena

El Refugi-Museu de la Guerra Civil de Cartagena és un museu instal·lat en un dels refugis de la ciutat de Cartagena (Espanya). El refugi fou construït excavant galeries dins del “Cerro de la Concepción”, tot i que les excavacions no es van arribar a acabar. L'exposició permanent del refugi consta de diversos plafons expositius sobre la vida quotidiana, els importants bombardejos soferts a Cartagena, diverses recreacions sobre la vida en l'època i audiovisuals en la mateixa línia. Els audiovisuals treballen sobre l'educació per a la pau i ho fan en diversos idiomes. La museografia és senzilla, amb la voluntat de reproduir amb exactitud el refugi tal com era, i els plafons ens van guiant per la història de la ciutat de Cartagena relacionada amb la Guerra Civil i els bombardejos.
Cartagena fou la darrera ciutat republicana a ser ocupada per les tropes franquistes, el dia 31 de març de 1939, un dia abans del final de la Guerra Civil. La importància d'aquesta ciutat rau en el fet que fou un dels ports més importants de la flota de guerra republicana i, evidentment, l'últim a caure en mans dels sublevats. La història del port de Cartagena també pren importància al tractar-se del darrer lloc des d'on sortien els exiliats republicans de l'est de la Península després de l'ocupació de Catalunya. En els darrers dies de la Cartagena republicana la majoria dels exiliats per mar van fer cap a Algèria, llavors colònia francesa, i diversos llocs nord-africans, els quals tindran uns recorreguts força diferents als camins de “La Retirada” (gener-febrer 1939, camps concentració francesos). Cartagena fou una de les ciutats més castigades pels bombardejos durant la Guerra Civil; segons les fonts, van haver-hi entre 40 i 117 bombardejos, amb un gran nombre de civils morts.

## Referències

* 1 2 «Refugi-Museu de la Guerra Civil de Cartagena». Memorial. Gencat. Arxivat de l'original el 19 de setembre 2016. [Consulta: 8 octubre 2016].