OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Histona

Les histones són proteïnes bàsiques, de baix pes molecular, molt conservades evolutivament entre els eucariotes i alguns procariotes. Formen la cromatina juntament amb l'ADN, sobre la base d'unes unitats conegudes com a nucleosomes.
Les quatre histones core, o nuclears, formen un octàmer (paquets de 8 molècules) al voltant del qual s'enrotlla l'ADN, en una longitud variable d'acord amb l'organisme. Aquest octàmer s'acobla a partir d'un tetràmer de les histones anomenades H3 i H4, a les que s'agreguen dos heterodímers de les histones denominades H2A i H2B. Les histones externes, o linker, H1 (i H5 en ocells) interaccionen amb l'ADN internucleosomal. El conjunt de l'ADN enrotllat al voltant de l'octàmer d'histones, juntament amb la histona H1 i una certa longitud d'ADN linker, o internucleosomal, constitueix el que es coneix com a nucleosoma. Les histones core desenvolupen un paper decisiu en el primer nivell de compactació de l'ADN dintre del nucli, de l'estructura coneguda com a nucleosoma. Les histones linker, d'altra banda, produeixen un empaquetament d'ordre superior dels nucleosomes.
Les histones contenen un patró estructural molt important per als contactes moleculars dintre de l'octàmer d'histones core, denominat histone fold (es podria traduir com plec d'histona). Aquest motiu consisteix en 65 aminoàcids que s'estructuren en una organització estesa tipus hèlix-fulla-hèlix. En concret, conté una curta hèlix alfa, un gir/fulla beta, una hèlix alfa llarga, altre gir/fulla beta, i altra hèlix alfa curta.
Les histones core poden ser modificades covalent i post-traduccionalment, en general en els seus extrems amino-terminals, mitjançant reaccions catalitzades per una sèrie d'activitats enzimàtiques. Aquestes poden ser citoplasmàtiques, i actuen sobre les histones prèviament al seu assemblatge als nucleosomes, o bé, nuclears i afecten histones nucleosomals. S'ha postulat una teoria denominada histone code, o "codi d'histones", segons la qual aquestes modificacions poden tenir conseqüències quant a:
1) La facilitat amb la qual proteïnes associades a cromatina (factors transcripcionals, etc.) podrien accedir a l'ADN.
2) La generació de combinacions de modificacions en un extrem de la histona, o en diversos dintre d'un nucleosoma.
3) Les estructures d'eucromatina i heterocromatina seran en major mesura dependents de les concentracions locals d'histones modificades.
En conclusió, aquestes modificacions podrien estendre la informació potencial del material genètic.

## Vegeu també

* Històmer
# Làguerni

Làguerni (en rus: Лагерный) és un poble (un khútor) de l'óblast de Rostov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 57 habitants, pertany al municipi de Kàmennaia Balka.

## Referències

* ↑ Указ президиума ВС РСФСР от 22.12.1987 г. "О наименовании некоторых населенных пунктов в Ростовской области", 1987.
* ↑ «Карты Генштаба L-38 (А) 1:100000. Республика Калмыкия и Ростовская область.». Arxivat de l'original el 2015-09-24.
# La invasión de los vampiros

La invasión de los vampiros és una pel·lícula mexicana de suspens, misteri i terror de 1963 dirigida per Miguel Morayta i protagonitzada per Erna Martha Bauman, Rafael del Río, Tito Junco, Fernando Soto, Bertha Moss i Carlos Agostí.
És part d'una duología de pel·lícules de vampirs dirigida per Morayta, sent precedida per El vampiro sangriento (1962).
En 1965 es va llançar una versió en anglès, produïda per K. Gordon Murray per a American International Pictures.

## Repartiment

* Erna Martha Bauman com Brunhilda Frankenhausen.
* Rafael del Río com Dr. Ulises Albarrán.
* Tito Junco com Marqués Gonzalo Guzmán de la Serna.
* Fernando Soto com Crescencio
* Bertha Moss com Frau Hildegarda.
* Carlos Agostí com Conde Frankenhausen.
* Enrique Lucero com Lázaro.
* David Reynoso com Don Máximo, alcalde.
* Enrique García Álvarez com Pare Victor.
* José Chávez com Pueblerino.
* Victorio Blanco com Anciano pueblerino (no acreditat).
* Mario Cid com Paulino, hijo del alcalde (no acreditat).
* Armando Gutiérrez com Don Efrén, metge
* Leonor Gómez com Pueblerina

## Recepció

Rob Craig a American International Pictures: A Comprehensive Filmography va donar una crítica molt positiva de la pel·lícula, dient: «És un exemple genuïnament esborronador i commovedor de l'horror gòtic modern, i pot ser l'obra mestra del cànon de terror de K. Gordon Murray. Hi ha un alt drama, revelació sobrenatural i fins i tot una mica de perversitat sexual en aquesta importació mexicana de terror més fort».

## Referències

* ↑ El misterio de los vampiros. Ediciones Brontes, 2019, p. 216.
* ↑ Una mirada insólita: temas y géneros del cine mexicano. Océano, 2004, p. 1957. ISBN 9789706519061.
* ↑ Hampones, pelados y pecatrices: Sujetos peligrosos de la Ciudad de México (1940-1960). Fondo de Cultura Economica, 2020, p. 21. ISBN 978-607-16-6751-9.
* 1 2 American International Pictures: A Comprehensive Filmography (en anglès). McFarland, 2019, p. 209. ISBN 978-1-4766-6631-0.

## Enllaços externs

* La invasión de los vampiros a YouTube
# Uni

Uni fou un estat tributari protegit a l'agència de Malwa, Índia central.
La superfície era de 13 km² i la població de 494 habitants el 1901. Els ingressos s'estimaven el mateix any en 1.800 rúpies. El sobirà portava el títol de thakur i era un rajput doria.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908. , article Malwa Agency
Viccionari
# Canal d'Agra

El canal d'Agra és un canal de rec de gran importància situat prop de Delhi i els districtes de Gurgaon, Muttra i Agra. També arribava al principat de Bharatpur avui al Rajasthan. Rep l'aigua del riu Jumna a Okla a uns 15 km de Delhi i corre paral·lel al Jumna.
Fou inaugurat el març de 1874 i irriga una àrea de 376.000 acres als districtes de Gurgaon, Muttra i Agra i el principat de Bharatpur. Mesura 225 km en la branca principal i 503 km a les secundàries.

## Referències

Aquest article incorpora text de la Imperial Gazetteer of India, Oxford, Clarendon Press, 1908-1931
# Moltifao

Moltifao (en cors Moltifau) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 549 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 465 | 437 | 383 | 434 | 427 | 549 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2007 | Serge Grisoni | DVG |
| 2007-2008 | Jacques Costa | PRG |
| 2008- | Serge Grisoni | DVG |

## Personatges il·lustres

* André Grisoni (1886-1975), polític col·laboracionista
# Lust och fägring stor

Lust och fägring stor és una pel·lícula sueca escrita i dirigida per Bo Widerberg. Es va estrenar als cinemes el 3 de novembre de 1995 i va ser l'última pel·lícula de Widerberg. Explica la història d'una relació sexual entre una professora i el seu alumne de 15 anys a Malmö durant la Segona Guerra Mundial. El fill de Widerberg, Johan Widerberg, interpreta el jove Stig i Marika Lagercrantz interpreta la seva professora Viola. El títol original està extret de l'himne suec Den blomstertid nu kommer, que es canta tradicionalment a les escoles abans de tancar per les vacances d'estiu.
La pel·lícula va guanyar diversos premis nacionals i internacionals i va ser nominada a l'Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa als Premis Oscar de 1995. Va ser guardonada amb el Gran Premi del Jurat i el Premi Àngel Blau al 46è Festival Internacional de Cinema de Berlín, i el Premi del Públic al Festival de Cinema de Göteborg. També va guanyar els premis al millor actor (Johan Widerberg) al Festival de cinema nòrdic de Rouen i a la millor actriu (Marika Lagercrantz) al Festival Internacional de Cinema de Tróia.
Als premis Guldbagge, la pel·lícula va guanyar en tres categories: Millor pel·lícula, Millor direcció i Millor actor secundari (Tomas von Brömssen). Johan Widerberg i Marika Lagercrantz van ser nominats com a millor actor i millor actriu respectivament.

## Argument

L'any 1943, en plena Segona Guerra Mundial, Stig és un jove de 15 anys que estudia en una escola a Malmö, després d'haver-s'hi traslladat amb la seva família des d'Estocolm dos anys abans. Un dia durant la classe, Stig és descobert passant missatges i la seva professora Viola li demana veure la nota, que revela la ignorància dels nois sobre el sexe amb detalls obscens. Amb els temps, Stig desenvolupa una atracció per Viola, una dona casada, i fingeix interès per la seva col·lecció de diccionaris com a excusa per a estar amb ella. Viola correspon als afectes de Stig i aviat s'embarquen en una aventura amorosa. Mentrestant, Kjell, el marit de Viola, i Stig comencen a establir un vincle a través de la música clàssica.

## Referències

* ↑ «La belleza de las cosas (1995) de Bo Widerberg». [Consulta: 9 febrer 2024].
* 1 2 3 «Lust och fägring stor» (en anglès). Swedish Film Database, 03-11-1995. [Consulta: 7 octubre 2016].
* ↑ «All Things Fair». Variety, 05-11-1995 [Consulta: 22 març 2022].
* ↑ Martin, Adrian. «All Things Fair». www.filmcritic.com.au, 01-05-1997. [Consulta: 22 març 2022].
* ↑ «The 68th Academy Awards (1996) Nominees and Winners». oscars.org. [Consulta: 4 octubre 2015].
* ↑ «Berlinale: 1996 Prize Winners». berlinale.de. Arxivat de l'original el 30 agost 2019. [Consulta: 1r gener 2012].
# La nit dels ignorants

La nit dels ignorants és un programa radiofònic creat el 1987 per Carles Cuní a Catalunya Ràdio i presentat actualment per Xavier Solà. El programa consisteix en la recepció de trucades telefòniques en les quals els oients fan preguntes i en responen d'altres ja fetes.
El programa es va crear el dia de la Mercè de l'any 1987 en el despatx de Jordi Daroca, aleshores director de Catalunya Ràdio. El títol va ser idea de tot l'equip que l'impulsava i la primera emissió va començar a la una i cinc minuts de la matinada del 5 al 6 d'octubre de 1987. Fins al 1996 va ser presentat per Carles Cuní, però a causa de discrepàncies amb l'emissora va deixar-ho i va agafar el relleu Sílvia Tarragona, que va presentar l'espai durant quatre anys. A continuació va agafar el relleu Ariadna Ferrer per una temporada i, durant tres temporades més (fins al 2004) el presentador va ser Joan Bosch.
A causa de la renovació de la graella de Catalunya Ràdio impulsada per Montserrat Minobis, el programa va ser eliminat de la graella la matinada del 15 al 16 de juliol de 2004, la qual cosa va provocar que un grup d'oients es mobilitzés per intentar que tingués continuïtat. Finalment, al setembre del 2008 es va recuperar el programa, amb Mireia Mallol com a presentadora. El 2010 va agafar el relleu Xavier Solà que va fer una aposta decidida per les xarxes socials i va posar l'afegit 2.0 al títol del programa.
Actualment s'emet sota el títol de "La nit dels ignorants 3.0". L'equip està format per: Xavier Solà, Oriol Fidalgo, Aina Grau i Rafael Bigorra.

## Referències

* ↑ «Més de vint anys deixant parlar els ignorants». Ara, 17-02-2011. [Consulta: 30 desembre 2014].
* ↑ «‘La nit dels ignorants' s'acomiada després de 17 anys a Catalunya Ràdio». Avui, 15-07-2020 [Consulta: 1r agost 2020].
* ↑ «Catalunya Ràdio recupera Xavier Solà, que dirigirà 'La nit dels ignorants' aquest estiu». Directe.cat, 16-07-2010 [Consulta: 30 desembre 2014].

## Enllaços externs

* La nit dels ignorants
# Toshimasa Yoshioka

Toshimasa Yoshioka, (en japonès: 吉岡稔真, Kitakyūshū, 15 de juny de 1970) va ser un ciclista japonès, que s'especialitzà amb la pista. Va guanyar una medalla de bronze al Campionat del món de keirin de 1993.

## Referències

* ↑ «Track Cycling World Championships 2016 to 1893» (en anglès). [Consulta: 27 juliol 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Camí de Monistrol de Calders a Marfà

El Camí de Monistrol de Calders a Marfà és una pista forestal dels termes municipals de Monistrol de Calders i de Castellcir, a la comarca del Moianès.

## Terme municipal de Monistrol de Calders

El camí arrenca de la Carretera de la Coma a Coll Girant, des d'on, en direcció a llevant, ressegueix per sota la Pedrera de Coll Girant, fins que arriba a la dreta del torrent del Sot de Pumanyà, on gira cap al nord primer i cap a llevant després; ascendeix fins que arriba a la paret de la resclosa de Pumanyà, havent deixat abans a l'esquerra l'entrada a la pedrera esmentada.
Un cop al capdamunt de la paret de la resclosa, torna a girar cap al sud-est, fins que depassa, pel costat de migdia, el Serrat de Pumanyà, on gira cap a llevant. Segueix sempre per la dreta del torrent de Colljovà, decantant-se progressivament cap al nord-est fent diverses giragonses, fins que arriba a Colljovà, on abandona el terme monistrolenc.

## Terme municipal de Castellcir (la Vall de Marfà)

Ja dins del terme de l'enclavament de Marfà, pertanyent a Castellcir, fa la volta cap al sud-est per l'extrem sud-oest del Serrat del Coll, i torna a emprendre cap al nord-est, per tal d'arribar al Coll de Marfà, a 676,3 metres d'altitud. Poc després arriba al punt de màxima alçada del camí, a 687 metres d'altitud, en el vessant nord-oest del Serrat dels Llamps, vessant que segueix cap al nord-est per tal d'anar baixant cap a la casa de Marfà.

## Etimologia

Com en el cas de la major part de camins, el nom que els designa és clarament descriptiu. En aquest cas, el nom del camí fa esment als dos extrems del camí: el poble de Monistrol de Calders i la masia de Marfà.

## Bibliografia

* ERILL I PINYOT, Gustau, GUAL I PURTÍ, Jordi (fotografies) i MANENT I ORISTRELL, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: El poble dels pagesos enginyers. Moià-Monistrol de Calders: Gràfiques Ister. Ajuntament de Monistrol de Calders, 2006. (Col·lecció Pedra i aigua, 1). DL. B-54.339/2006
* PERARNAU I LLORENS, Jaume i PIÑERO I SUBIRANA, Jordi. Monistrol de Calders. La seva història i el seu patrimoni. Monistrol de Calders: Ajuntament de Monistrol de Calders, 1993. Sense ISBN.

## Enllaços externs

* El Camí de Monistrol de Calders a Marfà en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Marc Juni Silà (cònsol any 46)

Marc Juni Silà (en llatí Marcus Junius Silanus) va ser un magistrat romà, Era fill d'Appi Juni Silà. Va néixer el mateix any en què August va morir, l'any 14, i era rebesnet d'aquest emperador. Plini diu que August encara va viure per veure'l. Formava part de la gens Júnia i era de la família dels Silà.
Va ser elegit cònsol en el regnat de Claudi l'any 46 junt amb Publi Valeri Asiàtic. L'any 54 aC, en temps de Neró, va ser procònsol d'Àsia. Va ser enverinat per ordre d'Agripina Menor, la mare de Neró, que temia que no volgués venjar la mort del seu germà Luci Juni Silà o que per ser descendent d'August fos preferible a Neró. Tàcit diu no obstant que no tenia cap ambició, i que Cal·lígula l'anomenava Pecus aurea, (xai, o home covard, daurat). Els executors foren Publi Cèler i el llibert Heli.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 821.
* ↑ Tàcit. Annals XIII 1.
# Moluques Septentrionals

Les Moluques Septentrionals (en indonesi: Maluku Utara) són una província de la República d'Indonèsia. Abasta la part nord de les illes Moluques, que es van dividir entre aquesta província i la província de les Moluques. La capital prevista per a aquesta província era Sofifi, a Halmahera, però l'actual capital i amb més població és Ternate.
Durant els segles xvi i xvii les Moluques del Nord eren les originals "illes de les Espècies". En aquell temps la regió fou l'única font de clau d'olor. Els neerlandesos, portuguesos, espanyols, i locals de Ternate i sultanats, incloent Tidore, van lluitar entre si pel control del lucratiu comerç d'aquestes espècies. El clau d'olor ha estat transportat i replantat a tot el món i la demanda d'aquesta espècia ha baixat en aquest indret.
Aquesta província és habitada per unes 1.035.478 persones, repartits en els 30.895 quilòmetres quadrats que la conformen. La densitat és de 28,80 habitants per quilòmetre quadrat.
Una de les illes que en formen part és Pulau Lelei, de 300 m², hi viuen uns 50 habitants. La seva altitud màxima és de 42m. En aquesta illa hi abunda força la vegetació, per això les platges són força petites, però de sorra blanca i aigua cristal·lina.

## Vegeu també

* Gura Ici

## Referències

* ↑ Central Bureau of Statistics: Census 2010, consulta el 17 de gener de 2011 (indonesi)
# Herbera

Herbera és una caseria d'hàbitat dispers del municipi de Montanui, a la Ribagorça, situat a 1.180 m d'altitud, dins de l'antic terme de Benifonts, a l'esquerra de la Valira de Castanesa.

## Referències

* ↑ «Erbera - Montanuy». Arxivat de l'original el 2021-11-17. [Consulta: 5 juny 2021].
* ↑ SL, DiCom Medios. «Gran Enciclopedia Aragonesa Online» (en castellà). www.enciclopedia-aragonesa.com. [Consulta: 5 juny 2021].
# Lluís Muntada i Vendrell

Lluís Muntada Vendrell (Riudellots de la Selva, 1964) és un escriptor català, doctor en Filosofia i lletres, amb la tesi doctoral "La literatura de Jorge Luis Borges com a reelaboració dels materials del pensament i la cultura". És catedràtic d'ensenyament secundari. Ha impartit classes a secundària, a la Universitat de Girona, a l'Aula d'escriptura, i ha estat assessor del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya. Ha exercit la crítica literària, al diari El País i a la revista L'Avenç. També ha exercit d'articulista al diari El Punt Avui, al Diari de Barcelona i al Diari de Girona. Entre l'any 2008 i el 2018 va dirigir la Col·lecció Josep Pla de la Diputació de Girona. Va ser guanyador del premi de novel·la curta Just Manuel Casero 1982 amb l'obra Espirals (publicada per Empúries / Pont de pedra)). L'any 2002 va guanyar el Premi Mercè Rodoreda per Canvi d'agulles, publicat per l'editorial Proa i el 2011 el premi Setè Cel per la novel·la L'elegància del número zero, publicada per l'editorial Proa. El 2023 va publicar el llibre de contes Els dies previs, publicada per l'editorial Llibres del segle.

## Obres

* Espirals. (Empúries / El pont de pedra, 1989)
* Canvi d'agulles. (Proa, 2003)
* Girona, primeres mirades.(coautor) (Ajuntament de Girona, 2003)
* Torres Monsó. El dret a mirar. (Ajuntament de Girona, 2004)
* Girona, XXI segles. (Coautor). (Ajuntament de Girona / Lunwerg, 2008)
* Miralls amb memòria. "Els nostres etruscs". (Coautor). (Casa de Cultura, 2008)
* L'elegància del número zero. (Proa, 2010)
* Torres Monsó. Una illa habitada (2012)
* Mirades a la col·lecció. "La línia d'ombra". (Coautor). (Diputació de Girona, 2022)
* Els dies previs. (Llibres del Segle, 2023)

## Referències

* ↑ «Lluís Muntada Vendrell al Qui és Qui de les Lletres Catalanes».
* ↑ «Palmarès Premis Casero».
* ↑ «Premi Mercè Rodoreda d'Òmnium Cultural i Fundació Enciclopèdia Catalana».
* ↑ «Muntada rep El Setè Cel article». El Punt Avui.

## Enllaços externs

* Entrevista al Diari de Girona (2010) Arxivat 2013-01-23 a Wayback Machine.
* Entrevista a 7 de saber, del blog "LLibres i Companyia" del Servei de Biblioteques de la Diputació de Girona(2012)
* Entrevista al Diari Ara https://www.ara.cat/comarquesgironines/LLUIS-MUNTADA-literatura-dautoreivindicar-se-universal_0_1898810105.html
* RESOLUCIÓ CLT/800/2019, de 27 de març, de nomenament del senyor Lluis Muntada Vendrell com a assessor en matèria de comunicació i difusió del Departament de Cultura.
# (1108) Demeter

(1108) Demeter és un asteroide que forma part del cinturó d'asteroides i va ser descobert el 31 de maig de 1929 per Karl Wilhelm Reinmuth des de l'observatori de Heidelberg-Königstuhl, Alemanya.

## Designació i nom

Demeter va rebre inicialment la designació de 1929 CA. Més endavant es va nomenar per Demèter, una deessa de la mitologia grega.

## Característiques orbitals

Demeter està situat a una distància mitjana de 2,429 ua del Sol, i pot allunyar-se fins a 3,051 ua i apropar-se fins a 1,807 ua. Té una excentricitat de 0,2562 i una inclinació orbital de 24,9°. Triga a completar una òrbita al voltant del Sol 1383 dies.

## Vegeu també

* Llista d'asteroides (1001-2000)
* Cos menor del sistema solar

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 octubre 2023].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1108.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Schmadel, Lutz D. Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglés). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «(1108) Demeter» (en anglés). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 6 agost 2015].
Viccionari
# Upeneichthys lineatus

Upeneichthys lineatus és una espècie de peix de la família dels múl·lids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 30 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'est d'Austràlia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Camí de Monistrol de Calders a Bellveí

El Camí de Monistrol de Calders a Bellveí és una pista forestal dels termes municipals de Monistrol de Calders i de Calders, a la comarca del Moianès.
La primera part del camí, entre Monistrol de Calders i la capella de Sant Pere Màrtir s'anomena Camí de Sant Pere Màrtir, per la qual cosa es considera que l'inici del camí de Monistrol de Calders a Bellveí és, en realitat, al costat de la capella esmentada.
Des d'aquest lloc, el camí emprèn la direcció de ponent, decantant-se tot el seu recorregut cap al nord. Troba el trencall de la pista que, cap al nord, ressegueix la carena de la Serra de les Abrines i, cap al sud, s'adreça al Bosc i a Mussarra, i segueix tota la Solella de Mas Pujol, pel vessant sud de la Serra de Mas Pujol, en direcció a ponent. Quan arriba al Collet del Benet es bifurca en dos camins, que es tornen a trobar al cap de poc en un altre petit coll. En aquest segon collet, just a llevant del Turó del Jep Dó, el camí es torna a bifurcar, però el que mena a Bellveí és el que se'n va per la cara nord del Turó del Jep Dó. Des d'aquest lloc ressegueix la Baga de Bellveí, en direcció nord-oest, i, en un tram de forta baixada, arriba aviat a la Casa Gran de Bellveí.

## Bibliografia

* ERILL I PINYOT, Gustau, GUAL I PURTÍ, Jordi (fotografies) i MANENT I ORISTRELL, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: El poble dels pagesos enginyers. Moià-Monistrol de Calders: Gràfiques Ister. Ajuntament de Monistrol de Calders, 2006. (Col·lecció Pedra i aigua, 1). DL. B-54.339/2006
* PERARNAU I LLORENS, Jaume i PIÑERO I SUBIRANA, Jordi. Monistrol de Calders. La seva història i el seu patrimoni. Monistrol de Calders: Ajuntament de Monistrol de Calders, 1993. Sense ISBN.
# Horsens

Horsens és una ciutat danesa de la costa est de península de Jutlàndia, a la riba del fiord de Horsens. És la capital del municipi de Horsens que forma part de la regió de Midtjylland, ambdós creats l'1 de gener del 2007 com a part d'una reforma territorial. És la tercera ciutat de l'est de Jutlàndia en nombre d'habitants després d'Århus i Randers, i la vuitena del país.

## Història

Horsens apareix documentada per primer cop al segle xii, a l'edat mitjana la ciutat va ser força important, comptava amb diversos monestirs i fortificacions. El 1442 el rei Cristòfor de Baviera va renovar els antics privilegis i va concedir-ne de nous.

## Personatges il·lustres

* Vitus Bering (1681 – 1741) Navegant danès al servei de Rússia nat a Horsens
* Dagmar Borup (1867–1959), pianista i pedagoga musical danesa.

## Vegeu també

* Llista de ciutats de Dinamarca

## Enllaços externs

* Europæisk Middelalder Festival, Festival Medieval europeu de Horsens
* Visit Horsens, lloc web turístic oficial de Horsens.