OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ángela Pérez de Barradas y Bernuy

Ángela Apolonia Pérez de Barradas y Bernuy (Còrdova, 9 de febrer de 1827 - Madrid, 13 d'agost de 1903) va ser una noble, filantropa i mecenes espanyola, primera duquessa de Dénia i Tarifa d'ençà 1881.

## Biografia

Va néixer a Còrdova el 9 de febrer de 1827. Filla de Fernando Pérez de Barradas y Arias de Saavedra, novè marquès de Peñaflor, i de María del Rosario Bernuy y Aguayo.
Al llarg de la seva vida va destacar com a filantropa i benefactora: va ser fundadora de la Societat General Protectora de l'Agricultura i de la Indústria i impulsora de la creació de la Creu Roja a Espanya, dintre de la qual va ser fundadora i presidenta perpètua de la secció de senyores el 1870. A més, va ser aficionada a les belles arts per influència de la seva àvia, i sempre va envoltar-se d'escriptors, pintors i escultors.
Es va casar el 2 d'agost de 1848 a l'església de San Martín de Madrid amb Luis Tomás Fernández de Córdoba y Ponce de León, duc de Medinaceli. Ja vídua, el 1881 va rebre el títol de duquessa de Dénia i Tarifa. Després es va casar en segones núpcies el 12 d'agost de 1893 amb Luis de León y Cataumber, marquès de Las Atayuelas. Especialment durant el seu segon matrimoni va ser molt coneguda com a amfitriona de festes, que sempre comptava amb convidats selectes i poc nombrosos. A les tertúlies més íntimes convidava poetes, dramaturgs i escultors.
El 1894 va engrandir el Palau dels Ducs d'Uceda, a la plaça de Colom de Madrid, amb una gran escala de pedra, galeries plenes de quadres amb patis encristallats de Marià Benlliure, una capella d'estil mossàrab, un saló d'armadures decorat amb olis de Moreno Carbonero, un menjador amb enteixinat d'estil renaixentista, així com un oratori que hom afirma semblava una església.
Va morir a Madrid el 13 d'agost de 1903.

### Descendència

Van tenir set fills del seu primer matrimoni:
* Ángela María (1849-1923), consort del duc d'Escalona.
* Luis María (1851-1879), XVI duc de Medinaceli.
* María del Dulce Nombre (1855-1930), consort del duc d'Híxar.
* Alfonso María (1858-1880).
* Fernando María (1860-1936), XIV duc de Lerma.
* Carlos María (1864-1931), II duc de Dénia i de Tarifa.
* María del Carmen (1865-1949), consort del comte de Gavia.

## Referències

* 1 2 «Pérez de Barradas y Bernuy, Ángela (1827-1903)» (en castellà). Arxiu de la Reial Acadèmia Espanyola. [Consulta: 14 novembre 2022].
* 1 2 3 4 5 «Ángela Apolonia Pérez de Barradas y Bernuy» (en castellà). Fundació Casa Ducal de Medinaceli. [Consulta: 14 novembre 2022].
* 1 2 3 Donis, Marisol. Anfritrionas. Crónicas y cronistas de salones 1890-1930 (en castellà). Madrid: Turner, 2021, p. 48.
* ↑ «Ducat de Dénia». Gran Enciclopèdia Catalana. enciclopèdia.cat. [Consulta: 14 novembre 2022].
# Zhou Jichang

    Advertiment: Ji Chang fou un governant dels Zhou i Zhou Jichang és una alt càrrec xinès.
Zhou Jichang (xinès: 周季常; pinyin: Zhōu Jìcháng) fou un pintor de la dinastia Song del qual es coneixen ben poques dades biogràfiques. Se sap que va tenir activitat artística a finals del segle xi. Els seus temes estan relacionats amb el budisme i el seu folklore. Amb un altre artista, Lin Tinggui, va ser responsable de l'obra coneguda com a “Cinc-cents Luhoans” (any 1178). La seva obra més famosa és el “Pont de pedra de la Muntanya Tiantai (on un patriarca budista de l'”Escola del Lotus” hi va viure. La Smithsonian Freer Gallery of Art (Washington D.C.), el Museum of Fine Arts (Museu de Belles Arts) de Boston (Massachusetts) i el temple japonès de Daitoku-ji, a Kyoto, conserven obres seves.

## Bibliografia

* ”Gardner's Art through the Ages: Non-Western Perspectives” de Fred Kleiner EdClark Baxter. 2009 | ISBN 0495573671 | ISBN 978-0495573678. Pàg 66-68, 257 i 260

## Enllaços externs

* http://www.mfa.org/collections/object/lohans-in-a-bamboo-grove-receiving-offerings-24138
* https://www.asia.si.edu/SongYuan/F1907.139/F1907-139.Documentation.pdf Arxivat 2012-11-30 a Wayback Machine.
* http://www.nytimes.com/1997/05/04/arts/fabled-images-from-a-fabled-land.html
* http://www.nysun.com/arts/wide-awake/51889/
# West Islip

West Islip és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 28.907 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, West Islip tenia 28.907 habitants, 8.883 habitatges, i 7.594 famílies. La densitat de població era de 1.800,2 habitants per km².
Dels 8.883 habitatges en un 43,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 72,4% hi vivien parelles casades, en un 9,7% dones solteres, i en un 14,5% no eren unitats familiars. En l'11,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,21 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,47.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,5% tenia menys de 18 anys, un 5,8% entre 18 i 24, un 31,7% entre 25 i 44, un 21,9% de 45 a 60 i un 12,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 75.914 $ i la renda mediana per família de 79.546 $. Els homes tenien una renda mediana de 55.371 $ mentre que les dones 35.309 $. La renda per capita de la població era de 27.704 $. Entorn de l'1,8% de les famílies i el 2,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- West Islip». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- West Islip». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Çerkez tavuğu

Çerkez tavuğu o Çerkes tavuğu (pollastre a la circassiana en turc) és un plat de la cuina turca fet amb carn de pollastre bullit, nous, all, una mica de molla del pa, oli, espècies i sal. És com un paté (vege imatge de la font) i es menja fred, per això es pot considerar un meze o entrant.

## Reconeixement internacional gastronòmic

Çerkez tavuğu és un dels plats turcs que han entrat al llibre "1.000 Foods To Eat Before you Die".

## Referències

* ↑ http://mongoliankitchen.com/circassian-chicken/
* ↑ «1.000 Foods To Eat Before you Die». [Consulta: 6 abril 2015].
# Yūji Kuroiwa

Yūji Kuroiwa (黒岩祐治, Kuroiwa Yūji) és un polític japonés i actual governador de la prefectura de Kanagawa des del 23 d'abril de 2011. Anteriorment, i abans d'entrar a la política, Kuroiwa ha treballat com a productor de contingut televisiu per a Fuji Television des de 1980 a 2009, així com també ha fet conferències a la Universitat de Waseda. L'any 2011 va decidir presentar-se a les eleccions a governador de Kanagawa, tot i ser natural de Kobe, a la prefectura de Hyogo. Des de llavors i tot i que com a candidat independent, Kuroiwa ha anat guanyant successivament les eleccions amb el suport del centre-dreta i els demobudistes. Actualment, a data del 2020, Kuroiwa es troba a la tercera legislatura del seu mandat.

## Vegeu també

* Llista de governadors prefecturals del Japó

## Referències

* ↑ Kanagawa Prefecture: Mr. Yuji Kuroiwa, Governor, Foreign press Center Japan, November 20, 2013.
* ↑ The Anchor Man: Kanagawa Governor Yuji Kuroiwa, Tokyo Weekender, July 22, 2013.
* ↑ «Yuji Kuroiwa». Arxivat de l'original el 2019-07-23. [Consulta: 23 juliol 2019].
* ↑ «早稲田大学 大学院 公共経営研究科 [公共経営研究科について：教員紹介]», 01-10-2006. Arxivat de l'original el 2006-10-01. [Consulta: 23 juliol 2019].
# William Camden

William Camden (Londres, 2 de maig de 1551 - ibid, 9 de novembre de 1623) va ser un antiquari i historiador anglès.

## Obres

Les seves principals obres van ser:
* Britannia, una descripció topogràfica de la Gran Bretanya realitzada amb el suport d'Abraham Ortelius, publicada en llatí el 1586.
* Annales, una cronologia de la història d'Anglaterra sota el regnat d'Isabel I, fet a instàncies del conseller d'aquesta, Lord Burghley.
També va escriure una gramàtica grega molt popular a la seva època; Remaines of a Greater Worke, Concerning Britaine (1605), una col·lecció de material reunit per a Britannia però no inclòs en aquesta; la crònica oficial de la conspiració de la poudre; i un catàleg d'epitafis de l'abadia de Westminster.

## Enllaços externs

* Britannia, anglès i llatí.
* Annals, anglès i llatí.
# Xarxa domèstica

Una xarxa domèstica o xarxa per a la llar (també conegut com home area network en anglès, o pel seu acrònim HAN) és un tipus de xarxa d'àrea local (LAN) que es desenvolupa a partir de la necessitat de facilitar la comunicació i la interoperabilitat entre els dispositius digitals presents a l'interior o en els voltants d'una casa.
Els dispositius capaços de participar en aquesta xarxa - dispositius intel·ligents, com a impressores de xarxa i ordinadors portàtils- sovint aconsegueixen majors capacitats emergents per llur capacitat d'interactuar. Aquestes capacitats addicionals es poden utilitzar llavors per augmentar la qualitat de vida dins de la casa en una varietat de formes, tals com l'automatització de les tasques repetitives, augment de la productivitat personal, la seguretat domèstica millorada i un accés més fàcil a l'entreteniment.

## Referències

* “Discover and Learn,” WiFi Alliance, {{format ref}} https://web.archive.org/web/20100704025608/http://www.wi-fi.org/discover_and_learn.php (consultat el juny 30, 2010).
* Faure, Jean-Philippe. “IEEE P1901 Draft Standard for Broadband over Power Line Networks: Medium Access Control and Physical Layer Specifications,” IEEE Standards Association, {{format ref}} http://grouper.ieee.org/groups/1901/ (consultat el juny 22, 2010).
* “Frequently Asked Questions,” HomePlug Powerline Alliance, {{format ref}} http://www.homeplug.org/about/faqs/ (consultat el juny 22, 2010).
* Wangerien, Brian. "The Challenges of Wi-Fi." Communications News. Encyclopædia Britannica. Web {{format ref}} http://www.britannica.com/bps/additionalcontent/18/21597846/the-challenges-of-wifi.
* Greg Holden, Lawrence C. Miller, Home Networking Do-It-Yourself for Dummies, John Wiley and Sons, 2011.

## Vegeu també

* Digital Living Network Alliance (DLNA)
* Domòtica
# Zagorski

Zagorski (en rus: Загорский) és un poble (un possiólok) del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 114 habitants. Pertany al districte de Zaoziorni.

## Referències

* ↑ «Топокарты ГГЦ». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 26 març 2020].
* ↑ Список населенных мест Сибирского края. Том II. Округа Северо-Восточной Сибири. Новосибирск. 1929
# Xavier Gabaix

Xavier Gabaix (agost de 1971) és un economista francès
Actualment professor de finances a la Stern School of Business de la Universitat de Nova York. Prèviament fou professor associat d'economia al Massachusetts Institute of Technology. Inclòs entre els vuit joves economistes més brillants per The Economist el 2008, Gabaix ha centrat sa recerca en les avaluacions, les l'economia de la conducta i la macroeconomia. La seva formació comprèn un mestrage en matemàtiques de l'Escola Normal Superior de París (1991-1995) i un doctorat en economia a la Universitat Harvard (1995-1999).

## Referències

* ↑ «curriculum vitae» (en anglès). NYU Stern. [Consulta: 23 agost 2011].
* ↑ International bright young things, 30 de desembre del 2008.

## Enllaços externs

* Homepage at NYU Stern
# Zalman Xazar

Zalman Xazar (hebreu: זלמן שז"ר‎) (24 de novembre de 1889 - 5 d'octubre de 1974) fou un polític, autor i poeta israelià. Va ser el tercer President d'Israel entre 1963 i 1973.

## Referències

* ↑ «Proposta de transcripció de l'hebreu en textos escrits en català». IEC.
# Ōiso

Ōiso (大磯町, Ōiso-machi) és una vila i municipi pertanyent al districte de Naka de la prefectura de Kanagawa, a la regió de Kanto, Japó. Es tracta d'una petita localitat turística del Sagami Meridional o Shōnan.

## Geografia

La vila d'Ōiso es troba localitzada a la regió del Sagami Meridional o Shōnan que compren tota la línia costera de la badia de Sagami, a l'oceà pacífic. Excepte el terreny de costa, la resta del terme té un relleu escarpat, amb pujols. Les platjes de la vila són ben conegudes i són un destí popular de vacances i esplai per als habitants d'altres zones de Kanagawa i de Tòquio. El terme municipal d'Ōiso limita amb els de Hiratsuka al nord i a l'est i amb Ninomiya a l'oest.

## Història

Ōiso és l'antiga capital de la província de Sagami. La localització exacta del govern provincial establert durant el període Nara no és coneguda amb seguretat, però la tradició i la localització de l'antic municipi de Kokufu (que es pot traduir com a "capital provincial") fan creure que l'antiga capital provincial s'hi trobava ací.
Sent un petit llogaret costaner, Ōiso va estar sota control del clan Hōjō tardà d'Odawara al període Sengoku. Al període Edo, va formar part del feu d'Odawara, creixent com a Ōiso-juku, una posta al Camí de la mar oriental o Tōkaidō, que connectava Edo amb Kyoto. Després de la restauració Meiji, el 1878 la zona passa a formar part del ja desaparegut districte de Yurugi. Amb la nova llei de municipis, l'1 d'abril de 1889 es creà l'actual vila d'Ōisi i el poble de Kokufu, el qual s'integrà dins d'Ōiso l'1 d'abril de 1952. La vila forma part del Naka des del 26 de març de 1896.

## Administració
### Alcaldes

Aquesta és la llista d'alcaldes des de la fundació de l'actual vila d'Ōiso:
* Yasuo Soneda (1954-1962)
* Genra Nakajima (1962-1970)
* Yūto Toyota (1970-1982)
* Kenji Takashima (1982-1990)
* Nobukazu Ishii (1990-1998)
* Kazuo Katano (1998-2002)
* Tatsuo Misawa (2002-2006)
* Masanori Miyoshi (2006-2010)
* Hisao Nakasaki (2010-present)

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1980 |
| 12.984 | 14.266 | 15.506 | 21.595 | 22.278 | 26.154 | 29.931 |
| 1990 | 2000 | 2010 | 2020 | 2030 | 2040 | 2050 |
| 31.599 | 32.259 | 33.038 | 31.121 | - | - | - |

## Transport
### Ferrocarril

* Companyia de Ferrocarrils del Japó Oriental (JR East)
** Ōiso

### Carretera

* Autopista d'Odawara-Atsugi - Seishō Bypass
* Nacional 1 - Nacional 134
* Xarxa de carreteres prefecturals de Kanagawa

## Agermanaments

* Komoro, prefectura de Nagano, Japó. (19 de setembre de 1968)
* Dayton, Ohio, EUA (19 de setembre de 1968)
* Yamaguchi, prefectura de Nagano, Japó. (29 d'abril de 1973)
* Racine, Wisconsin, EUA. (1 de juliol de 1982)

## Referències

* ↑ https://www.post.japanpost.jp/cgi-zip/zipcode.php?pref=14&city=1143410&cmp=1
* ↑ https://www.pref.kanagawa.jp/docs/ie2/cnt/f530001/p780102.html
* ↑ http://www.town.oiso.kanagawa.jp/machi/1403172558161.html
* ↑ Statistics Bureau of Japan
# Čavoj

Čavoj és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trenčín. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1364.

## Referències

* ↑ «Trenčiansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 21 desembre 2021].
* ↑ «Z histórie obce». [Consulta: 22 desembre 2021].
# 1497
## Esdeveniments

Països Catalans
Resta del món
* Espanya s'annexiona Melilla.
* Els seguidors de Girolamo Savonarola cremen els objectes de Florència considerats impurs, per la qual cosa el líder és excomunicat.
* Vasco da Gama comença la seva expedició cap a l'Índia.
* Els jueus són comminats a la conversió o a l'expulsió de Portugal, seguint l'exemple d'Espanya.

## Naixements

Països Catalans
Resta del món
* Balkh: Muhammad Zaman ibn Badi al-Zaman, príncep timúrida, emir a Gurgan i governador de Balkh.

## Necrològiques

Països Catalans
* 6 d'octubre, València: Joan Roís de Corella.
Resta del món
* 2 de gener, Florència: Beatriu d'Este, noble italiana i duquessa consort de Milà, que fou una mecenes rellevant (n. 1475).

## Referències

* ↑ «Joan Roís de Corella | enciclopèdia.cat». [Consulta: 30 octubre 2020].
* ↑ «Beatrice d'Este (1475-1497) - Find A Grave...» (en anglès). [Consulta: 27 novembre 2021].
# (228) Agathe

Agathe és l'asteroide número 228. Va ser descobert per l'astrònom Johann Palisa des de l'observatori de Viena (Àustria), el 19 d'agost de 1882.
Agathe va rebre el nom de la filla menor de l'astrònom austríac Theodor von Oppolzer (1841-1886), professor d'astronomia a Viena.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 17 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database Browser: 228 Agathe». Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 12 maig 2016].
* ↑ Schmadel, Lutz D. Dictionary of Minor Planet Names – (228) Agathe. Springer Berlin Heidelberg, 2003, p. 35. DOI 10.1007/978-3-540-29925-7_229. ISBN 978-3-540-29925-7.
# (2282) Andrés Bello

Andrés Bello és l'asteroide número 2282. Va ser descobert per l'astrònom Carlos Torres des de l'observatori de Cerro El Rob, el 22 de març del 1974. La seva designació alternativa és 1974 FE. Fa uns 5,3 km de diàmetre.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 26 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 1r novembre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=2282.
# Abacho

«Abacho» té aquests significats:
* Muntanya: Tossal d'Abacho, prop de Requena
* Riu: rambla d'Abacho, curs d'aigua a Iàtova
# Acerra (caixa)

Acerra (en grec antic λιβανωτρίς) era una caixa que s'usava en els sacrificis religiosos dels romans, segons diuen Virgili i Horaci.
L'encens que contenia es treia de la caixa i era llençat damunt de l'altar, on cremava. Era diferent del turíbul o encenser, on l'encens cremava a dins.
També portava aquest nom, segons Sext Pompeu Fest, un petit altar que es posava davant dels difunts i on es cremaven perfums. A la llei de les Dotze Taules una norma sumptuària restringia l'ús de l'acerra als funerals, segons diu Ciceró.

## Referències

* ↑ Virgili. Eneida, V, 745
* ↑ Horaci. Carmina, III, 8, 2
* ↑ Ciceró. De legibus, II, 24, 60
* ↑ Smith, William (ed.). «Acerra». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 14 març 2022].
# Abcán

Abcán (ortografia moderna: Abhcán) és un déu de la mitologia irlandesa que apareix per primera vegada al mite de Ruad, on és descrit com un poeta i músic nan al servei dels Tuatha Dé Danann, les primeres deïtats celtes d'Irlanda. Es diu que tenia un vaixell de bronze amb una vela d'estany.
Al mite sobre la mort de la deessa Ruad, Abcán l'acompanya des de l'Altre Món fins a Irlanda per a seduir un humà, Aed Srónmár. El so dels càntics de les sirenes o, en algunes versions, la música d'Aes Side, fan que caigui a l'aigua i s'ofegui.
En un altre mitema, Abcán és capturat per l'heroi Cú Chulainn però aconsegueix alliberar-se gràcies a les seves cançons de bressol fent que aquest caigui en un somni profund. Abcán manté una gran semblança amb el músic nan Fer Í, el que ha fet que alguns estudiosos el consideren una variant del mateix personatge.

## Referències

* 1 2 3 Monaghan, Patricia. «A». A: The Encyclopedia of Celtic Mythology and Folklore (en anglès). Nova York: Checkmark Books, 2004, p. 1-2. ISBN 978-0-8160-4524-2.
* ↑ Monaghan, Patricia. «R». A: The Encyclopedia of Celtic Mythology and Folklore (en anglès). Nova York: Checkmark Books, 2004, p. 402-3. ISBN 978-0-8160-4524-2.
Temes de la mitologia celta :
Part de {{Mitologies europees}} :
Temes generals :
Mitologia irlandesa :
Mitologia escocesa :
Mitologia gal·lesa :
Mitologia bretona :
Vegeu també: Mitologia de les illes Hèbrides, {{Mitologia gal·lo-britònica}}, {{Mitologia gallega}}, {{Mitologia irlandesa (Ulster)}} i {{Llegenda del Rei Artús}} :
# Adela Fernández y Alonso

Adela Fernández y Alonso (Madrid, 15 de febrer de 1852–?) va ser una pianista espanyola.
Nascuda al carrer del Clavel, 13, de Madrid, el 15 de febrer de 1852. Era filla de Ramón Fernández i d'Eugenia Alonso, que van proporcionar-li una esmerçada i variada educació, des de lletres i aritmètica a francès i música. Aprengué solfeig i rudiments de piano amb Ramona Silvestre, una de les primeres deixebles del Conservatori de Madrid. Dos anys més tard tingué dos professors més fins que el 1866 va fer-li classes de música Baltasar Saldoni. Poc abans de complir 15 anys, va començar a donar concerts a casa del seu mestre i esdevingué una de les alumnes més distingides tant de piano com de cant. El mateix Saldoni el 1866 va dedicar dues romances a la seva alumna titulades Pietoso amor deh rendi i Caro, guardami il puro afetto.

## Referències

* ↑ Ballesteros Robles, Luis. Diccionario biográfico matritense (en castellà). Madrid: Ajuntament de Madrid, 1912, p. 199.
* 1 2 Saldoni y Remendo, Baltasar. Diccionario biográfico-bibliográfico de efemérides de músicos españoles (en castellà). Madrid: Imprenta de D. Antonio Pérez Dubrull, 1868, p. 86, 270-271.
# Abihud

En la Genealogia de Jesús de l'Evangeli segons sant Mateu, Abihud (en hebreu אביהוא Avihu) fou el fill de Zorobabel i el pare d'Eliaquim.
En canvi, a l'Antic Testament no és esmentat a la llista de fills de Zorobabel, el líder del poble jueu que va retornar a Jerusalem després de la deportació a Babilònia per part de Nabucodonosor II. Així, sembla que Abihud seria un descendent de Zorobabel més que no pas un fill seu.

## Referències

* ↑ «Matthew 1:13 Zerubbabel the father of Abiud, Abiud the father of Eliakim, and Eliakim the father of Azor.». [Consulta: 10 novembre 2021].
# Cal Borrut (el Vendrell)

Cal Borrut és un edifici al nucli de Sant Vicenç de Calders (Baix Penedès) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Notes

* ↑ «Cal Borrut». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 desembre 2015].
# Kamimuria infumata

Kamimuria infumata és una espècie d'insecte pertanyent a la família dels pèrlids que es troba a Àsia: la Xina.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Navás, 1936 (1934). Ark. Zool. 27a(15):10.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ New Species of Kamimuria (Klapálek) (Plecoptera: Perlidae) from Thailand and Vietnam, with notes on Chinese Species (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:495.
* Sivec, Stark & Uchida, 1988. Scopolia 16:32.
* Sivec & Stark, 2008. Illiesia 4(12):137.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 10 octubre 2011].

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* Encyclopedia of Life (anglès)
* Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
# Tossal del Colom

El Tossal del Colom és una muntanya de 637 metres que es troba al municipi de la Ribera d'Ondara, a la comarca catalana de la Segarra.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya