OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hallennes-lez-Haubourdin

Hallennes-lez-Haubourdin és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 4.101 habitants. Limita al nord-oest amb Escobecques, al nord amb Englos, al nord-est amb Sequedin, a l'oest amb Erquinghem-le-Sec, a l'est amb Haubourdin, al sud-oest amb Beaucamps-Ligny i al sud amb Santes.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 1.894 | 2.405 | 3.286 | 3.251 | 3.851 | 3.810 | 4.101 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1989-1995 | Jacques Becq | |
| 1995-2007 | Patrick Genelle | UMP |
| 2007- | André Pau | |
# Roca de Cavalls

La Roca de Cavalls és una roca i cinglera amb el punt més elevat a 1.150,5 metres del terme actual de Conca de Dalt, pertanyent a l'antic municipi de Claverol, dins de l'antic enclavament dels Masos de Baiarri. És a prop de l'extrem sud-occidental de l'enclavament, a llevant i a prop de la quasi homònima Roca Cavalls. Queda a migdia de l'antiga caseria dels Masos de Baiarri.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer un pas d'aproximació
# Luc Millecamps

Luc Millecamps (10 de setembre de 1951) és un exfutbolista belga. El seu germà fou el també futbolista Marc Millecamps.

## Selecció de Bèlgica

Va formar part de l'equip belga a la Copa del Món de 1982.

## Referències

* ↑ «World Cup Trivia - Fathers, Sons and Brothers, Uncles and Nephews». RSSSF, 02-10-2014. Arxivat de l'original el 26 febrer 2015.
* ↑ «Royal Belgian Football Association: Number of caps». Arxivat de l'original el 2012-03-20. [Consulta: 18 gener 2018].
# Paracostibita

La paracostibita és un mineral de la classe dels sulfurs que pertany al grup de la löllingita. Rep el nom del grec "para" per a prop, i costibita, per la relació polimòrfica amb aquest mineral.

## Característiques

La paracostibita és un sulfur de fórmula química CoSbS. Es tracta d'una espècie aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional, i publicada per primera vegada el 1970. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 7.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la paracostibita pertany a «02.EA: Sulfurs metàl·lics, M:S = 1:2, amb Fe, Co, Ni, PGE, etc.» juntament amb els següents minerals: aurostibita, bambollaïta, cattierita, erlichmanita, fukuchilita, geversita, hauerita, insizwaïta, krutaïta, laurita, penroseïta, pirita, sperrylita, trogtalita, vaesita, villamaninita, dzharkenita, gaotaiïta, al·loclasita, costibita, ferroselita, frohbergita, glaucodot, kullerudita, marcassita, mattagamita, pararammelsbergita, oenita, anduoïta, clinosafflorita, löllingita, nisbita, omeiïta, paxita, rammelsbergita, safflorita, seinäjokita, arsenopirita, gudmundita, osarsita, ruarsita, cobaltita, gersdorffita, hol·lingworthita, irarsita, jol·liffeïta, krutovita, maslovita, michenerita, padmaïta, platarsita, testibiopal·ladita, tolovkita, ullmannita, wil·lyamita, changchengita, mayingita, hollingsworthita, kalungaïta, milotaïta, urvantsevita i reniïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina de coure Trout Bay, situada a la localitat de Mulcahy, al districte de Kenora (Ontario, Canadà). També ha estat descrita a Anglaterra, Suècia, Àustria, Rússia, el Japó i Austràlia.

## Referències

* ↑ «Paracostibite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 abril 2021].
# Ecatepec de Morelos

San Cristóbal Ecatepec és la ciutat més gran i pràcticament coextensiva amb el municipi d'Ecatepec de Morelos, del qual és la ciutat capçalera. El nom d'Ecatepec es deriva del nàhuatl que vol dir puig ventós, un nom alternatiu o invocació de Quetzalcóatl. Morelos, per altra banda, és el nom de l'insurgent de la independència de Mèxic, José María Morelos.
El municipi d'Ecatepec, pertany a l'estat de Mèxic. És situat al nord-oest de la ciutat de Mèxic; de fet, limita amb una de les delegacions del Districte Federal, i és part de l'àrea metropolitana de la ciutat de Mèxic. El 2005, tenia 1,6 milions d'habitants, fent-la la segona ciutat més gran de l'àrea metropolitana, després de la ciutat de Mèxic. Tot i que moltes fàbriques industrials s'hi troben, el municipi és una de les àrees més pobres de la conurbació.
Té tres biblioteques funcionals que estan dins de tres avions rehabilitats i instal·lats l'any 2011.

## Vegeu també

* Municipis de l'estat de Mèxic

## Enllaços externs

* Ajuntament del Municipi d'Ecatepec de Morelos en castellà

## Referències

* ↑ «Bibliotecas voladoras». La Prensa, 22-02-2011 [Consulta: 11 febrer 2016].
# Kamla Persad-Bissessar

Kamla Persad-Bissessar (Siparia, Trinitat i Tobago, 22 d'abril de 1952) és una advocada i política que va ser primera ministra de Trinitat i Tobago del 26 de maig de 2010 al 9 de setembre de 2015. Era la primera dona del país a ser primera ministra. I abans havia estat la primera dona nomenada fiscal general i ministra d'Afers Jurídics, la primera dona líder política de la UNC i també la primera dona líder de l'oposició de Trinitat i Tobago.
Persad-Bissessar es va graduar a la Iere High School, escola presbiteriana mixta. Va estudiar al Norwood Technical College (Londres), a la Universitat de les Índies Occidentals (UWI) i a la Hugh Wooding Law School, al Campus de St. Augustine, a Trinitat i Tobago, on es llicencià en Educació i Dret. El 2006 va obtenir un Màster Executiu en Administració d'Empreses (EMBA) de l'Arthur Lok Jack Graduate School of Business, a Trinitat.
Va treballar com a professora de secundària i als 25 anys va esdevenir una de les professores universitàries més joves de la Universitat de les Índies Occidentals.
L'any 1987 Persad-Bissessar va entrar en política. Des de 1995 és diputada al Parlament de Siparia. Ha exercit com a fiscal general, ministra d'Afers Jurídics i ministra de Educació entre 1995 i 2001. Durant els seus dos anys d'ocupació en el càrrec de ministra d'Educació, Persad-Bissessar va aconseguir establir l'educació secundària universal. El 2002 el seu partit va tornar a l'oposició i el 2006, fou nomenada líder de l'oposició.
Persad-Bissessar és la líder del Partit del Congrés Nacional Unit des de 2010 i l'actual líder de l'oposició de la coalició Societat de les Persones en l'onzè parlament, una coalició de tres partits, que es va formar per disputar les eleccions generals del 24 de maig de 2010. El dimarts 26 de maig de 2010, dos dies després de la victòria a les urnes, la senyora Persad-Bissessar va esdevenir la primera dona a ocupar el càrrec de Primera Ministra de la República de Trinitat i Tobago.
El 2015 tornaria a guanyar l'escó de Siparia a les eleccions generals de 2015, aquesta vegada servint a l'oposició.

## Referències

* 1 2 3 4 «The Honourable Kamla Persad-Bissessar, SC, MP». Trinidad and Tobago Parliament. [Consulta: 16 febrer 2022].
* ↑ «Kamla Persad-Bissessar». Munzinger Biographie. [Consulta: 16 febrer 2022].
* ↑ «Kamla Persad-Bissessar, la primera mujer en el poder en Trinidad y Tobago» (en castellà). RTVE, 25-05-2010. [Consulta: 16 febrer 2022].
* 1 2 3 4 Sookraj, Radhica «Kamla came from humble beginnings». Trinidad Tobago Guardian, 26-05-2010.
# Demetri Quitres

Demetri Quitres (grec antic: Δημήτριος Χύτρας, llatí: Demetrius Chytras) fou un filòsof cínic nadiu d'Alexandria que va viure en el regnat de Constanci II. Acusat de pràctiques prohibides l'emperador va ordenar que fos torturat, cosa que va suportar molt bé com a bon filòsof, i després fou alliberat. En parla Ammià Marcel·lí.
Probablement és la mateixa persona mencionada per l'emperador Julià amb el nom de Quitró.

## Referències

* ↑ 11.Demetrius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 968-969
# Agnes Kant

Agnes Catharina Kant (Hessisch Oldendorf, Baixa Saxònia, 20 de gener de 1967) és una política neerlandesa, principalment coneguda per haver estat la líder del Partit Socialista dels Països Baixos.
Com a política, fou membre del Tweede Kamer entre 1998 i 2010, essent a més la líder del seu partit des del 20 de juny de 2008 i fins al 4 de març de 2010. Després de patir una greu desfeta electoral en les eleccions municipals del 3 de març d'aquell any, Kant va decidir fer un pas enrere, abandonat el càrrec de cap del grup parlamentari i anunciant que no es presentaria a la reelecció en les properes eleccions nacionals.

## Referències

* (neerlandès) Parlement.com biography
* ↑ (neerlandès) Kant wordt SP-leider Arxivat 2008-06-22 a Wayback Machine.. Nederlandse Omroep Stichting. Retrieved on 2008-06-19.
* ↑ (neerlandès) SP-Kamerlid Agnes Kant. Partit Socialista. Retrieved on 2008-06-19.
* ↑ (neerlandès) Kant ziet af van lijsttrekkerschap. De Telegraaf. Retrieved on 2010-03-04.
# Rodrigo Alonso Pimentel y Téllez de Meneses

Rodrigo Alonso Pimentel y Téllez de Meneses (? - m. 27 d'octubre de 1440) va ser un noble castellà, comte de Benavente, senyor de Mayorga i Villalón.
Fill dels comtes Juan Alonso Pimentel i Juana de Meneses. Va servir al rei Joan II de Castella, va estar present durant les guerres contra els musulmans a Granada el 1431. També va actuar com a ambaixador el 1420 davant el rei de França Carles VI, al costat de Diego de Anaya, arquebisbe de Sevilla. Progressivament va anar augmentant els seus estats, pels seus mèrits, va rebre el 1430 la vila de Mayorga, de la qual el seu primogènit en seria el primer comte, i el 1434 la de Villalón.
Es va casar amb Leonor Enríquez el 1410, amb la qual van tenir la següent descendència:
* Juan Alfonso (m. 1437)
* Alfonso (m. 1461)
* Juana (m. 1484)
* Beatriz (1416-1490)
* Leonor (?)

## Referències

* 1 2 3 «Fitxa de Rodrigo Alonso Pimentel» (en castellà). Fundació Casa Ducal de Medinaceli. [Consulta: 31 juliol 2016].
* 1 2 Sosa, Jerónimo de. Noticia de la Gran Casa de los Marqueses de Villafranca y su parentesco con las mayores de Europa (en castellà). Nàpols: Por Nouelo de Bonis Impresor Arçobispal, 1676, p. 162.
# Luc Nilis

Luc Gilbert Cyrille Nilis (Hasselt, 25 de maig de 1967) és un exfutbolista belga de la dècada de 1990.
Pel que fa a clubs, defensà els colors del K.F.C. Winterslag, RSC Anderlecht, PSV Eindhoven i Aston Villa FC. Fou 56 cops internacional amb la selecció belga de futbol entre 1988 i 2000, amb la qual disputà la Copa del Món de futbol de 1994 i Copa del Món de futbol de 1998.
Un cop retirat començà una carrera d'entrenador a clubs com el PSV, Kasımpaşa Spor Kulübü o Gençlerbirliği S.K..

## Palmarès
### Anderlecht

* Lliga belga de futbol:
** 1986-87, 1990-91, 1992-93, 1993-94
* Copa belga de futbol:
** 1988-89, 1989-90, 1993-94
* Supercopa belga de futbol:
** 1987, 1993

### PSV Eindhoven

* Lliga neerlandesa de futbol:
** 1996-97, 1999-00
* Copa neerlandesa de futbol:
** 1995-96
* Supercopa neerlandesa de futbol:
** 1996

## Referències

* ↑ «Topscorers». EredivisieStats.nl. [Consulta: 23 gener 2016].
* ↑ Beresford, Jack «Luc Nilis: The PSV Eindhoven hitman who ran out of luck at Aston Villa». loaded.co.uk. Loaded, 09-09-2016 [Consulta: 9 setembre 2016].
* ↑ Lansley, Pete. «Nilis turns blind eye to Villa». BBC Sport, 09-06-2000. [Consulta: 5 gener 2014].
* ↑ Coughlan, David «Belgium legend Luc Nilis opens up about the 1998 World Cup playoff against Ireland & our chances at Euro 2016». buzz.ie, 13-06-2016. Arxivat 19 de setembre 2016 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-09-19. [Consulta: 12 juliol 2017].
* ↑ «Luc Nilis». BBC Sport, 14-05-2000 [Consulta: 9 setembre 2016].
* ↑ «Luc Nilis joins PSV's backroom team», 17-04-2015. Arxivat de l'original el 17 de novembre 2015. [Consulta: 8 octubre 2015].

## Enllaços externs

* (neerlandès) Voetbal international website - Nilis stats
* (neerlandès) Beijen website Arxivat 2011-07-17 a Wayback Machine. - CV
* (anglès) Eurosoccer website - End of career report
* (anglès) Google Video Arxivat 2011-10-26 a Wayback Machine. - Luc Nilis Compilation
* Belgium stats at Belgian FA
# Cases Barates de Tarragona

Les Cases Barates de Tarragona són un exemple paradigmàtic de Cases Barates construïdes en règim cooperatiu i mantingudes o rehabilitades pels seus propietaris, estan situades a l'entrada de la principal via de comunicació de Tarragona i es conserven tal com van ser pensades pels seus fundadors.
El conjunt arquitectònic que observeu està format per 35 cases en quatre fileres de 9 cases (excepte una de 8) unides per dos carrers privats, Balmes i Emili Morera de Tarragona, i van ser construïdes a partir de 1930 per la Cooperativa de Cases Barates "La Colectiva" que va crear-se expressament el 1927 per la construcció dels esmentats habitatges, i recolzada per personatges històrics com Severiano Martínez Anido, Pedro Sangro y Ros de Olano (més conegut com el Marqués de Guad-el-Jelú), Eduardo Aunós Pérez, José Calvo Sotelo, Francisco Largo Caballero, Niceto Alcalá-Zamora y Torres, Marcel·lí Domingo, ministres del govern espanyol, diversos consellers de la Generalitat de Catalunya, entre els quals destaca Antoni Rovira i Virgili, alcaldes de la ciutat de Tarragona (Pere Lloret Ordeix, ...), i prohoms de la ciutat com el cardenal-arquebisbe Vidal i Barraquer, tots ells de l'època prèvia al 1939.
El projecte constructiu i la direcció d'obra van ser efectuats pels arquitectes Manuel Cases Lamolla, José Maria Monravà Lòpez i Francisco Monravà de 1928 a 1935, obtenint de l'Ajuntament de Tarragona el certificat d'habitabilitat i qualificació definitiva entre 1934 i 1935, depenent de les fases. El 1939 el canvi de règim obligà a inscriure la cooperativa amb la denominació "Cooperativa sindical de Viviendas Protegidas el Pinar". El 1946 l'Ajuntament de Tarragona incorporà les Cases Barates al nucli urbà de la ciutat.
Actualment, les 35 cases i els 2 carrers privats (Balmes i Emili Morera) formen un conjunt arquitectònic singular, preservat per la iniciativa privada dels seus propietaris.
Arran de l'aprovació del Pla d'Ordenació Urbanística Municipal 2007 de la ciutat de Tarragona, que preveia enderrocar-les per construir-hi edificis de sis plantes, han estat recuperats de l'oblit més de 3500 documents de l'arxiu de la comunitat, que s'estan estudiant conjuntament, per un equip interdisciplinari d'especialistes de la Universitat de Barcelona i de la Universitat Rovira i Virgili.

## Referències

* ↑ «Ajuntament de Tarragona». [Consulta: 28 febrer 2017].
* ↑ «VilaWeb - El Punt». [Consulta: 28 febrer 2017].
* ↑ Gavaldà, Jordi. El Plan de Ordenación Urbanística Municipal de la ciudad de Tarragona de 2007 (POUM 2007) y su incidencia sobre el conjunto arquitectónico de las Casas Baratas. Biblio 3W Revista Bibliográfica de Geografía y Ciencias Sociales, Universidad de Barcelona, Vol.XII, nº 757, 30 de octubre de 2007. ISSN 1138-9796 Pla d'ordenació urbanística municipal (POUM)
# Clau omega

Clau omega (títol original en anglès The Osterman Weekend) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Sam Peckinpah, estrenada el 1983.

## Argument

John Tanner és un periodista d'èxit que presenta un programa d'entrevistes en el transcurs del qual posa sobre la banqueta personalitats polítiques eminents. L'emissió de Tanner és produïda pel seu amic Bernard Osterman. Amb altres amics de Berkeley, es troben regularment per caps de setmana de distensió sobrenomenats "cap de setmana Osterman". Tanner és contactat per Maxwell Danforth, un polític conservador que predica una lluita sense fre contra el comunisme. revela a Tanner que els seus amics són agents soviètics que preparen una operació de desestabilització dels Estats Units. Les proves han estat reunides per un agent de la CIA anomenat Lawrence Fassett. Alguns anys abans, la dona de Fassett, una espia de l'Est, ha estat assassinada per agents del KGB rus. Danforth havia autoritzat en aquell temps els russos a assassinar-lo...

## Repartiment

* Rutger Hauer: John Tanner
* John Hurt: Lawrence Fassett
* Craig T. Nelson: Bernard Osterman
* Dennis Hopper: Richard Tremayne
* Chris Sarandon: Joseph Cardone
* Meg Foster: Ali Tanner
* Helen Shaver: Virginia Tremayne
* Cassie Yates: Betty Cardone
* Sandy McPeak: Stennings
* Christopher Starr: Steve Tanner
* Burt Lancaster: Maxwell Danforth

## Al voltant de la pel·lícula

Última obra de Sam Peckinpah, resulta prou langiana en la forma. Pantalles, manipulació, correcció de fotografies i pel·lícules, miralls, són en el centre de la pel·lícula. Fins al punt que a l'estrena de la pel·lícula un periodista de Télérama va acostar el personatge de Fassett del cèlebre Doctor Mabuse.
La pel·lícula se situa en qualsevol cas sobre el terreny de la manipulació dels sons i de les imatges per fer-los prendre un sentit que no és el seu. Del muntatge d'alguna manera. Potser és una forma de testament del cineasta les obres del qual van ser sovint portades un altre cop al muntatge pels productors.
Com a filigrana, es troben els temes que turmenten l'obra de Peckinpah, sobretot el del bon ús de la força que degenera ràpidament en violència incontrolada i desproveïda de sentit.

## Referències

* ↑ Títol en català a Ésadir.cat
* ↑ «The osterman weekend». The New York Times.
# Cronògraf

El cronògraf és un rellotge o aparell que serveix per registrar gràficament el temps transcorregut durant períodes concrets. Disposa d'accionadors d'arrencada, parada i posada a zero, podent incorporar altres funcions com flyback, compta parcial i altres. Els comptadors poden registrar amb una precisió de centèsimes de segon, dècimes de segon, segons, minuts i hores. La lectura dels resultats pot ser oferta de manera analògica o digital.
També es denomina cronògraf la persona que professa la cronologia o té coneixements especials en la matèria.

## Etimologia

L'etimologia de la paraula "cronògraf" prové del llatí chronogrăphus, i aquest del grec χρονογράφος (en grec significa literalment que escriu el temps ).

## Funcionament

El funcionament usual d'un cronògraf, consisteix a començar a comptar des de zero al prémer el mateix botó que ho deté. A més, habitualment, poden mesurar-se diversos temps amb el mateix començament i diferent final. Per a això es congela els successius temps amb un botó diferent, normalment amb el de reinici , mentre segueix explicant en segon pla fins que es prem el botó de començament.
Per mostrar el segon temps o el temps acumulat, es prem reset o reinici .
Els cronògrafs poden activar amb mètodes automàtics, amb menor marge d'error i sense necessitat d'un actor. Alguns d'aquests sistemes són: el tall d'un feix lluminós o la detecció d'un transceptor o, per exemple, en els ciclocomputadors poden ser activats pel moviment de la roda.
Són habituals les mesures en centèsimes de segon, com en els rellotges de polsera o fins i tot mil·lèsimes de segon.
Està estès el seu ús en competicions esportives, existint diferents aparells i funcions específiques per a cada especialitat, així com en ciència i tecnologia.

## Altres aparells de mesura similars

És molt freqüent la confusió del terme cronògraf amb el de cronòmetre, el significat obeeix a un certificat atorgat a determinats mecanismes de rellotges capaços de mantenir una alta precisió després de ser sotmesos a rigoroses proves sota circumstàncies adverses. Des de 1973, aquest certificat és atorgat a Suïssa pel COSCE - Controli Officiel Suisse des Chronomètres -.

## Vegeu també

* Cronòmetre
* Ampolleta (nàutica)

## Notes i referències

* ↑ «Cronògraf». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Cronògraf». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Chronometer» (en anglès). COSCE - Controli Officiel Suisse des Chronomètres -. Arxivat de l'original el 13 d'abril 2008. [Consulta: 30 gener 2011].
# Tàngara alagroga

La tàngara alagroga (Thraupis abbas) és una espècie d'ocell passeriforme de la família dels mímids. Viu a altituds de fins a 1.600 msnm a Belize, El Salvador, Guatemala, Hondures, Mèxic i Nicaragua. El seu hàbitat natural són els boscos. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, abbas, significa 'abat' en llatí.

## Referències

* ↑ «Tàngara alagroga». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
* ↑ BirdLife International. «Tangara abbas» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2018. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2018-2.RLTS.T22722543A132155095.en. [Consulta: 13 novembre 2021].
* ↑ Jobling, 2010, «abbas».

## Bibliografia

* Jobling, J. A. Helm Dictionary of Scientific Bird Names (en anglès). Christopher Helm, 2010. ISBN 9781408133262.
# Wuzhun Shifan

Wuzhun Shifan (en xinès tradicional: 無準師範; en xinès simplificat: 无准师范; en pinyin: Wú zhǔn shīfàn) fou un monjo budista chan, pintor i cal·lígraf que va viure durant la dinastia Song. Va néixer el 1178 a Zitong, província de Sichuan, i es va morir el 1249. L'emperador Lizong of Song va voler entrevistar-se amb Wuzhun Shifan per tal de discutir sobre la doctrina chan. Va ensenyar a nombrosos alumnes, entre els quals destaca el cèlebre monjo japonès Enni Be'nen.

## Bibliografia

* “Painting Faith: Li Gonglin and Northern Song Buddhist Culture” d'An-Yi Pan. 2007. ISBN 978 90 04 16061 3. Pàg,102.
* “Song Dynasty Painting: Song Dynasty Painters, Song Dynasty Paintings, Su Shi, Mi Fu, Emperor Huizong of Song, Xia GUI, Wuzhun Shifan”, LLC Books. ISBN 9781158109722, ISBN 1158109725.

## Vegeu també

* Tōfuku-ji.

## Enllaços externs

* http://www.chinaonlinemuseum.com/painting-anonymous-chan-master.php
* http://arts.cultural-china.com/en/63Arts13702.html Arxivat 2013-05-12 a Wayback Machine.
# Luc Thériault

Luc Thériault (Mont-real, 31 de gener del 1960) és un polític i acadèmic quebequès membre del Partit Quebequès, representant del districte de Masson des del 2003 fins al 2007. L'any 2015, va ser elegit al parlament canadenc representant el districte de Montcalm com a membre del Bloc Québécois.
Luc Thériault va néixer a Mont-real (Quebec) i va estudiar filosofia a la Universitat de Quebec a Montreal. Després d'aconseguir el grau de màster, va ser professor al Collège de Maisonneuve des del 1985 fins al 2003.

## Referències

* ↑ «Luc Thériault - Overview - House of Commons of Canada» (en anglès). https://www.ourcommons.ca,+11-06-2019. Arxivat de l'original el 2019-06-12. [Consulta: 11 juny 2019].
* ↑ «Luc Thériault, Bloc MP for Montcalm | openparliament.ca» (en anglès). https://openparliament.ca,+11-06-2019.+[Consulta: 11 juny 2019].
* ↑ «Luc Thériault» (en francès). https://www.blocquebecois.org,+11-06-2019. Arxivat de l'original el 2019-06-21. [Consulta: 11 juny 2019].
* ↑ «Luc Thériault - Assemblée nationale du Québec» (en francès). http://www.assnat.qc.ca,+11-06-2019.+[Consulta: 11 juny 2019].