OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Éraville

Éraville és un municipi francès situat al departament del Charente i a la regió de la Nova Aquitània. L'any 20107 tenia 216 habitants.

## Demografia

El 2007 hi havia 75 famílies de les quals 29 eren unipersonals.

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 115 persones, 85 de les quals eren actives i 30 eren inactives. De les 85 persones actives 82 estaven ocupades (46 homes i 36 dones) i 3 estaven aturades (1 home i 2 dones). De les 30 persones inactives 11 estaven jubilades, 7 estaven estudiant i 12 estaven classificades com a «altres inactius».
El 2009 a Éraville hi havia 87 unitats fiscals que integraven 197,5 persones, i la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 17.271 €.
Dels 8 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de construcció, 2 d'empreses de comerç i reparació d'automòbils, 1 d'una empresa de transport, 2 d'empreses de serveis i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
Dels 2 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era una lampisteria i 1 electricista. L'any 2000 a Éraville hi havia 20 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 612 hectàrees.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Éraville a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Éraville a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Stok Kangri

L'Stok Kangri és la muntanya més alta a la serralada de Stok a l'Himàlaia a la regió de Ladakh del nord-oest de l'Índia, amb una alçada de 6.153 metres. El pic està situat al Parc Nacional d'Hemis, 12 quilòmetres al sud-oest de l'inici del camí a 3.610 metres en el llogaret de Stok i al voltant de 15 quilòmetres al sud-oest de la capital ladakhi de Leh.
Malgrat la seva altitud, l'Stok Kangri és un pic popular de trekking i és sovint escalat com una incursió inicial no tècnica en el muntanyisme d'alta altitud. No obstant això, l'Stok Kangri és molt sovint subestimat pel seu nivell de dificultat i en particular la necessitat d'aclimatar abans i durant l'ascensió.
A finals de juliol i agost, tot excepte la part superior del bec estava lliure de neu. Les dades de l'elevació van ser verificats per les lectures del GPS a partir d'11 satèl·lits en la cimera durant una expedició conjunta del Nepal i Estats Units de finals de juliol de 2007 que va trobar una coberta de neu a partir del 85% de l'escalada final de quatre hores, de quatre quilòmetres, i que cobria 900 metres.

## Ascensió

L'Stok Kangri ha guanyat en els últims anys una enorme popularitat entre els trekkers i muntanyencs novells causa de la naturalesa no tècnica del seu ascens. Malgrat la seva relativa facilitat, el pic de 6.000 metres presenta els reptes habituals d'una expedició de muntanyisme. L'aclimatació a Leh, especialment per a aquells que volen des de Delhi, abans d'intentar l'ascens i la aclimatació d'altitud durant la caminada és essencial. El major obstacle a aquests altituds és l'aire congelat, que pot donar mal de cap agut, nàusees i altres símptomes del mal d'altura fins i tot als escaladors aptes cap a la darrera etapa d'escalar el pic.
La jornada per arribar al cim dura de 12 a 14 hores, ascendint a més de 1.000 metres del campament base de l'Stok Kangri (4.980 metres) fins a la cimera. El camí més curt al pic (sovint utilitzat per al descens) és al llarg de la vall d'Stok, seguint per l'Stok Chu al poble de Stok. El paisatge de pasturatge d'aquesta vall, especialment prop del poble, va ser devastat per les inundacions de Leh de 2010, les més severes en dècades.

## Referències

* ↑ «Tallest Mountain Facts: Stok Kangri». FindTheData. Arxivat de l'original el 2016-06-02. [Consulta: 26 novembre 2016].
* ↑ «Hemis National Park on Google Maps».
* 1 2 «Trek up Stok Kangri - one of the world's highest climbable mountains». [Consulta: 26 novembre 2016].
* 1 2 Arjun Majumdar. «Why the Stok Kangri trek in Ladakh is meant for the experienced trekker». [Consulta: 26 novembre 2016].
* 1 2 Nick Allen. «Stok Kangri: A Different Kind of Success». Arxivat de l'original el 2016-10-29. [Consulta: 26 novembre 2016].
* ↑ «Stok Kangri - Itinerary».
* ↑ Ladakh and Zanskar Trekking Map. Milestone Books. ISBN 978-81-903270-9-1.
# Síntesi d'obertura

La síntesi d'obertura o imatge sintètica és un tipus d'interferometria que mescla els senyals d'un conjunt de telescopis per produir imatges amb una mateixa resolució angular, com si fos un instrument de la mida del conjunt de telescopis. A cada separació i orientació, el patró de l'interferòmetre produeix una sortida que és una component de la transformada de Fournier de la distribució espacial de la lluentor de l'objecte observat. La imatge (o mapa) de la font es construeix a partir d'aquestes mesures. Els interferòmetres astronòmics s'usen normalment per a observacions submil·limètriques òptiques infraroges d'alta resolució i per a radioastronomia.

## Principi

Per tal de poder formar una imatge d'alta qualitat, cal un nombre important de separacions entre els telescopis. La separació entre dos telescopis, vista des de l'objecte observat, s'anomena línia de base. Com més nombroses siguin les línies de base, millor serà la imatge. Per exemple, el telescopi Very Large Array consta de 27 telescopis, que formen 351 línies de base independents. Per contra, els conjunt de telescopis dins el visible més gran tan sols agrupen 6 telescopis, i donen imatges de pitjor qualitat amb 15 línies de base.
La majoria dels sistemes que usen la síntesi d'obertura utilitzen la rotació de la Terra per a augmentar el nombre de línies de base. Agrupant les dades preses en diferents moments, se'n pot accedir a angles i separacions més variades, sense la necessitat d'un telescopi suplementari. Alguns instruments utilitzen una rotació artificial del conjunt d'interferòmetres, com en la interferometria d'emmascarament d'obertura.

## Referències

* ↑ «Development of Radio Interferometry».(anglès)
* ↑ A preliminary survey of the radio stars in the Northern Hemisphere Arxivat 2019-08-21 a Wayback Machine.(anglès)
# Síntesi de Gabriel

La síntesi de Gabriel és un procediment químic que permet obtenir amines primàries a partir d'halogenurs d'alquil utilitzant ftalimida de potassi. Rep el nom del químic alemany Siegmund Gabriel.

## Mecanisme de reacció
### Formació de la ftalimida de potassi

La ftalimida al reaccionar amb hidròxid de potassi amb etanol (reactiu conegut com a potassa alcohòlica) produeix la ftalimida de potassi mitjançant una reacció àcid-base.

### Alquilació de la ftalimida de potassi

La ftalimida de potassi reacciona amb un halogenur d'alquil primari o secundari mitjançant un mecanisme de reacció SN2. La reacció ocorre en un sol pas sense intermedis de reacció.

### Hidròlisi amb tractament amb hidrazina

La separació de l'amina primària pot ocórrer de diferents formes, l'elecció del mètode adequat dependrà de les necessitats del protocol experimental:
* hidròlisi bàsica amb una base forta com NaOH: En aquest cas s'obtindran com productes ftalat de sodi (soluble en aigua) i alquilamina.
* hidròlisi àcida amb un àcid fort com HCl: S'obtindran àcid ftàlic (insoluble en aigua) i clorur d'alquilamoni (soluble en aigua).
* Tractament amb NH₂NH₂: S'obtindrà ftalilhidrazina i alquilamina.

## Referències

* 1 2 3 4 McMurry, John. «Aminas». A: Química Orgánica. sexta. Thompson, 2004, p. 905-906. ISBN 970-686-354-0.
* ↑ Allinger, Norman L. «Amidas». A: Química orgánica. segunda. Reverté, 1984, p. 805. ISBN 84-291-7015-4.
# Síntesi de Wenker

La síntesi de Wenker és una reacció orgànica que converteix un β-aminoalcohol en una aziridina en presència d'àcid sulfúric.

## Referències

* ↑ Henry Wenker «The Preparation of Ethylene Imine from Monoethanolamine». Journal of the American Chemical Society, 57, 1, 1935, pàg. 2328–2328. DOI: 10.1021/ja01314a504.
# Tamaïta

La tamaïta és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la ganofil·lita.

## Característiques

La tamaïta és un silicat de fórmula química (Ca,K,Ba,Na)$_{3-4}$Mn$_{24}$(Si,Al)$_{40}$(O,OH)$_{112}$·21H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la tamaïta pertany a «09.EG - Fil·losilicats amb xarxes dobles amb 6-enllaços més grans» juntament amb els següents minerals: cymrita, naujakasita, manganonaujakasita, dmisteinbergita, kampfita, strätlingita, vertumnita, eggletonita, ganofil·lita, coombsita, zussmanita, franklinfil·lita, lennilenapeïta, parsettensita, estilpnomelana, latiumita, tuscanita, jagoïta, wickenburgita, hyttsjoïta, armbrusterita, britvinita i bannisterita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Shiromaru, a Okutama-cho, dins el districte de Nishitama (Prefectura de Tòquio, Japó). També ha estat descrita a la mina Molinello, a la localitat italiana de Ne (província de Gènova, Ligúria). Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Tamaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 8 febrer 2020].
# Yeğen Mehmet Paixà

Gümbükçu Yeğen Mehmed Paşa (†1745) fou gran visir otomà de 1737 a 1739. El seu nom vol dir 'nebot', i li fou donat perquè era fill de la germana d'un alt dignatari (el defterdar Kel Yusuf Efendi).
Va néixer a Antalya. Va fer carrera a l'administració exercint nombrosos càrrecs i va arribar al rang de visir el 1737 i el 16 o 19 de desembre va ser designat caimacan i dies després va substituir Muhsinzade Abdullah Pasha com a gran visir. Va iniciar els preparatius de la guerra contra Rússia i va demanar a França fer de mediadora. Com a serdar (comandant en cap) va deixar Istanbul el 5 d'abril de 1738 cap a Ada Kale, a través d'Edirne i Nish. Després de durs combats en aquesta regió va conquerir Mehadiye, Ada Kale i Semendire (13 d'agost de 1738) retornant a Istanbul al final de la campanya, començant a preparar la recuperació de Belgrad, aconsellat pel kan de Crimea. però el sultà Mahmut I va destituir al gran visir per consell de l'influent favorit Beshir Agha, el 23 de març de 1739 abans de l'inici de les operacions, i fou enviat en exili a Quios (Sakiz) durant uns 16 mesos.
Llavors fou nomenat governador militar de Càndia i després de Negrepont i de Bòsnia. El 1744 va rebre el nomenament de sandjakbegi d'Aydın i el mateix any (al final) nomenat beglerbegi d'Anadolu i comandant en cap, i com a tal va anar a Kars i al front persa amb un exèrcit important; mercès a l'activitat del kan de Crimea, Selim II Giray (1743-1748) i els seus tàtars, els otomans van atacar les fortificacions perses a la zona d'Erevan el 10 d'agost de 1745; al cap d'una setmana de combats Yeğen Mehmed Pasha es va posar malalt i va quedar incapacitat i sense comandament els combats van cessar; dos o tres dies després (19 d'agost de 1745) va morir. Fou enterrat a Kars.

## Referències

* Histoire de l'Empire ottoman, depuis son origine jusqu'à nos jours, par J. von Hammer; traduit de l'allemand par J. J. Hellert, Volum 1 a 18
Gran visir otomà :
# Ángel Acosta Martín

Ángel Acosta Martín (Puerto de la Cruz, Illes Canàries, 25 de novembre de 1922 - Tortosa, Baix Ebre, 12 d'abril de 2015), va ser un escultor i pintor canari.
Es va formar a l'escola de Luján Pérez, a Las Palmas de Gran Canaria, on va elaborar la seva primera escultura, una imatge de Santa Teresa de Jesús. L'any 1947 va ingressar a la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Jordi de Barcelona. És llavors quan fixa la seva residència a Tortosa, on obriria el seu propi taller, i se li encarregaria la talla de la Verge de la Cinta. El 1949 tornaria momentàniament a Puerto de la Cruz, on es va casar amb Argelia Padrón Jesús.
El 16 de juliol de 2001 se li va concedir el títol de Fill Predilecte de Puerto de la Cruz, mentre que l'any 2005 va rebre el títol de Fill Adoptiu de Tortosa, ciutat on havia arribat de ben jove. Entre les obres que va realitzar a la ciutat de Tortosa hi ha el monument de la plaça de la Corona d'Aragó, que havia dissenyat prèviament Innocenci Soriano-Montagut. També va ser l'autor de dos passos de la Setmana Santa tortosina, en concret el de la Verge de les Angoixes (1999) i el del Despullament de Jesús (2001-2004). Per a la seva ciutat natal, el 1954 Acosta va esculpir la Verge del Carme que es troba a l'església de Nuestra Señora de la Peña de Francia. El 2003, el Govern canari va declarar "Bé d'Interès Cultural" a la categoria de Monument aquesta església i els seus bens immobles, entre els quals l'escultura d'Acosta.
Una plaça del barri de Sant Llàtzer de Tortosa porta el seu nom. També una plaça a la seva localitat natal porta el seu nom.

## Referències

* 1 2 3 4 «Puerto de la Cruz de luto oficial por el fallecimiento de Ángel Acosta Martín» (en castellà). Puerto de la Cruz: diario digital independiente, 15-04-2015. [Consulta: 26 març 2021].
* ↑ Cabo Ramón, Bernardo. «Ángel Acosta Martín, escultor y imaginero» (en castellà). Puerto de la Cruz, sus gentes y sus cosas, 21-01-2012. [Consulta: 26 març 2021].
* ↑ Gulesserian, Gabriela «La ciudad se viste de luto por la muerte de Ángel Acosta». Diario de Avisos, 15-04-2015 [Consulta: 26 març 2021].
* ↑ «Se inaugura en Tortosa una plaza y busto en honor del artista portuense Ángel Acosta Martín» (en castellà). Ayuntamiento de Puerto de la Cruz, 28-11-2016. [Consulta: 26 març 2021].
* 1 2 3 4 Bonet, Cinta. «Tortosa dedica un bust i una plaça a l'escultor Ángel Acosta» (en catal). Hemeroteca Canal 21. [Consulta: 26 març 2021].
* ↑ «Decreto 85/3003, de 12 de mayo, por el que se declara...». Boletín Oficial de Canarias, 10-06-2003, pàg. 9495-9498.

## Enllaços externs

* Pàgina d'Ángel Acosta Martín a la Ilercavònia
# Sàhara Francès

El Sàhara Francès fou la denominació habitual d'un territori organitzat per França en un intent de mantenir el seu control sobre el Sàhara a Algèria, on estava realitzant les proves nuclears.
L'embrió cal buscar-lo el 1902 quan el 24 de desembre es van unir administrativament sis districtes per formar els "Territoris del sud" després dividits (14 d'agost de 1905) en quatre territoris: Aïn Sefra, Ghardaia, Oasis, i Tuggurt (escrit en francès Touggourt).
Amb l'increment de les accions guerrilleres a Algèria (la guerra havia començat el 1954), el govern francès va reorganitzar l'administració al Sàhara i va unir els quatre territoris en l'anomenada Organització Comuna de les Regions Saharianes coneguda com a Sàhara Francès (10 de gener de 1957) sota l'autoritat d'un ministre resident a París; sota aquest òrgan es va reorganitzar l'administració i el 7 d'agost de 1957 es van crear dos departaments francesos: Saoura (antic territori d'Aïn Sefra) i Oasis (antics territoris de Ghardaia, Oasis i Touggourt).
França va haver d'acceptar finalment la sobirania algeriana a la zona (19 de març de 1962) i va transferir formalment el territori a la nova república d'Algèria el 3 de juliol de 1962 però els acords d'Evian preveien (en una clàusula secreta) la utilització d'algunes bases per l'exèrcit francès, al Sàhara per cinc anys i a Mars al-Kebir per quinze. La primera prova nuclear francesa coneguda com a "Gerboise bleue" s'havia fet 13 de febrer de 1960, i després en van seguir altres entre l'1 d'abril de 1960 i el 25 d'abril de 1961. Aquestes proves van provocar protestes internacionals. Les experiències nuclears subterrànies van començar el novembre de 1961 i van durar fins al febrer de 1966 (en total tretze proves fetes a In Ekker a 150 km al nord de Tamanrasset, entre el 7 de novembre de 1961 i el 16 de febrer de 1966); finalment l'1 de juliol de 1967 totes les instal·lacions franceses foren evacuades.

## Ministres per al Sàhara

* Max Lejeune (1909-1995, 1r cop) 13 de juny de 1957 a 14 de maig de 1958
* Édouard Corniglion-Molinier (1899-1960) 14 de maig de 1958 a 1 de juny de 1958
* Max Lejeune (2nd cop) 3 de juny de 1958 a 8 de gener de 1959
* Robert Lecourt (1908-2004) 5 de febrer de 1960 a 24 d'agost de 1961
* Louis Jacquinot (1898-1993) 24 d'agost de 1961 a 15 d'abril de 1962
# Sàgola

«Sàgola» té aquests significats:
* Sàgola (bandera). Drissa de bandera que passa per una caixa amb bossells o politges.
* Sàgola (corda). Cordeta curta.
# Čakmak

Čakmak és el nom dels següents personatges:
* Adh-Dhàhir Jàqmaq o Čakmak, soldà del Caire
* Mustafa Fevzi Çakmak, conegut també com a Kavakli, general i polític otomà
# Čamovce

Čamovce és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1240.

## Referències

* ↑ «Banskobystrický kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 6 gener 2022].
* ↑ «Obec Čamovce Csoma». [Consulta: 6 gener 2022].
# Čashnagir

Čashnagir (paraula persa que vol dir "degustador") fou un càrrec de la cort dels seljúcides i dinasties posteriors a l'Orient, incloent els mamelucs egipcis, que era generalment exercit per un "amir".
A la cort otomana apareix el Čashnagir-bashi o "cap degustador". En un document de 1478/1479 s'esmenten dotze "dhawwakin" (gustadors) dirigits per Sinan Bey; posteriorment ja apareixen els degustadors en nombre considerable (van arribar a ser fins a 117); el seu nombre es va reduir més tard i al segle xviii només eren 50 i el seu rang havia baixat a la cinquena classe.
# Častkovce

Častkovce és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trenčín.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1392.
# Čataj

Čataj és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Bratislava, a l'extrem occidental del país, prop de la frontera amb Àustria.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1244.
# Yisa Sofoluwe

Yisa Sofoluwe (28 de desembre de 1967 - Lagos University Teaching Hospital, 9 de febrer de 2021) va ser un exfutbolista nigerià de la dècada de 1980.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Nigèria.
Pel que fa a clubs, destacà a Abiola Babes.

## Referències

* ↑ Courtney, Barrie. «African Nations Cup 1984 - Final Tournament Details». RSSSF, 12-06-2009. [Consulta: 13 agost 2009].
* ↑ Courtney, Barrie. «African Nations Cup 1988 - Final Tournament Details». RSSSF, 12-06-2009. [Consulta: 13 agost 2009].
* ↑ Courtney, Barrie. «Yisa Sofoluwe - International Appearances». RSSSF, 12-06-2009. [Consulta: 13 agost 2009].
* ↑ Nigerian Players
* ↑ Yisa Sofoluwe a National-Football-Teams.com (anglès)
# Taizo Kawamoto

Taizo Kawamoto (en japonès: 川本 泰三, Kawamoto Taizo; Seto, Prefectura d'Aichi, Japó, 17 de gener de 1914 - Kitaku, Osaka, Prefectura d'Osaka, Japó, 20 de setembre de 1985), va ser un futbolista i entrenador japonès.

## Selecció japonesa

Taizo Kawamoto va disputar 9 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* Japan National Football Team Database
# Taizé (Saona i Loira)

Taizé és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 175 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Jean Dorin | |
| 2008- | Georges Bouillin | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 127 | 128 | 144 | 140 | 118 | 161 | 175 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||

## Personatges il·lustres

* Roger Schutz
# Telmatoscopus thompsoni

Telmatoscopus thompsoni és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a les Grans Antilles: l'illa de la Hispaniola.

## Referències

* ↑ Eaton, A. E., 1904. New Genera of European Psychodidae. Entomologist's Monthly Magazine. 40:55-59.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Wagner, R., 1999. Psychodidae from the Dominican Republic: Records and Descriptions of New Species (Insecta: Diptera). Journal of the Kansas Entomological Society. 72:233-245.
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Ježek, J., 1989. Contribution to the taxonomy of the genus Telmatoscopus Eat. (Diptera, Psychodidae). Acta Musei Nationalis Pragae. 44B:75-104.

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Teatre Estatal Rus de Drama de l'Azerbaidjan

El Teatre Estatal Rus de Drama de l'Azerbaidjan (àzeri: 'Azərbaycan Dövlət Rus Drama Teatrı', rus: Азербайджанский государственный русский драматический театр) és un teatre estatal a la ciutat de Bakú, la capital de l'Azerbaidjan que es troba específicament al carrer Xaqani 7, al districte central de la ciutat. Va ser inaugurat el 1937 i nomenat en honor del poeta i dramaturg azerbaidjanès Samed Vurgun des de 1956. El director de teatre és Adalet Haciyev i el director artístic és Alexander Sharovski. Els espectacles del teatre són principalment obres russes d'art i literatura amb alguns espectacles d'escriptors azerbaidjanesos i europeus clàssics. També hi ha espectacles per a nens a la tarda els caps de setmana.

## Referències

* ↑ «El teatro estatal ruso de drama de Azerbaiyán». Azerbaijans.com. (castellà)

## Enllaços externs

* Lloc web oficial (rus) (àzeri)
# Teatre Goya

«Teatre Goya» té aquests significats:
* Teatre Goya (Barcelona)
* Teatre Goya o Teatre Armengol de Bellpuig (Urgell)
* Sala Goya o Teatre Josep Maria de Sagarra de Santa Coloma de Gramenet
* Teatro Goya (Casp) (Aragó)
# Tatuyo

El tatuyo és una llengua que pertany al grup central de les llengües tucanes, i és parlada pels tatuyos a l'Amazònia colombiana, al sud del Vaupés, al llarg del riu Piraparana per 400 persones el 2007.

## Fonologia
### Vocals

| | Anterior | Central | Posterior |
| Tancada | i i | ɨ ɨ | u u |
| Mitjana | e e | | o o |
| Oberta | | a a | |

### Consonants

| | | Bilabial | Dental | Palatal | Velar | Glotal |
| Oclusives | Sordes | p p | t t | | k k | |
| Oclusives | Sonores | b b | d d | | g g | |
| Fricatives | Fricatives | | | | | h h |
| Líquides | Líquides | | r r | | | |
| Semivocals | Semivocals | w w | | y y | | |

## Referències

* ↑ Aikhenvald, 1996, art. cité
* ↑ Tatuyo a Ethnologue (18th ed., 2015)

## Bibliografia

* (anglès) Aikhenvald, Alexandra Y., Areal Diffusion in Northwest Amazonia: The Case of Tariana, Anthropological Linguistics, 38:1, 1996.
* (castellà) Whisler, David; et Whisler, Janice; Tatuyo, dans Sistemas fonológicos de idiomas colombianos, tome III, Bogota, Ministerio de Gobierno et Instituto Lingüístico de Verano, 1976.
# Teixidor estriat

El teixidor estriat o teixidor ratllat (Ploceus manyar) és una espècie d'ocell de la família dels plocèids (Ploceidae) que habita praderies, canyars i conreus de l'est del Pakistan, l'Índia, Sri Lanka, Bangladesh, Myanmar, Indoxina, sud-oest de la Xina i Java. Introduït al delta del Nil.

## Referències

* ↑ «Teixidor estriat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2022(català)
* ↑ Fitxa del teixidor ratllat a Birdguides Arxivat 2012-11-08 a Wayback Machine. Rev. 20/01/2013 (anglès)
# Teixidor gorjabrú meridional

El teixidor gorjabrú meridional (Ploceus xanthopterus) és un ocell de la família dels ploceids (Ploceidae).

## Hàbitat i distribució

Habita canyars al sud-oest de Zàmbia, extrem nord-est de Namíbia, nord de Botswana, sud-est de Tanzània, Malawi, est de Zimbabwe, centre i sud de Moçambic i est de Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ «Teixidor gorjabrú meridional». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2022(català)