OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Acte fallit

Un acte fallit és un comportament anòmal del subjecte que deixa entreveure motivacions de l'inconscient que una conducta sense error no permetria de fer evidents. És sempre un esdeveniment involuntari i puntual que pot pertànyer al domini de la parla (lapsus linguae), del gest o de l'acció i que sol ser corregit quan se n'adona la consciència. Per a Freud és una de les vies d'accés a tot el que roman amagat la ment, tal com els somnis. El terapeuta els pot aprofitar per a ajudar el pacient a ser conscient del que té de reprimit i que li pot causar infelicitat.
Comportament anormal d'un subjecte que falla alguns actes (lapsus, oblits, pèrdua d'objectes, etc), que habitualment realitza de manera correcta.
Aquests errors poden ser causats per distracció, cansament o excitació; segons Freud, són manifestacions emmascarades de desigs inconscients.
# Entonació

«Entonació» té aquests significats:
* entonació (música) és l'afinació de la veu o d'un instrument en un to determinat
* entonació (fonètica) és un tret que marca la corba melòdica de les frases
# Amenemhatankh

Amenemhatankh (ỉmn-m-ḥ3.t-ˁnḫ, "Amenemhat viu") va ser un príncep egipci de la XII Dinastia. Era fill del rei Amenemhet II.
Amenemhatankh en jeroglífic :
Amenhemhatankh apareix esmentat en una falsa porta que originalment es trobava a la seva tomba, però que es va trobar reutilitzada a la tomba de Khenemet i Siese a Dahshur. També se l'esmenta a la base d'una estàtua seva trencada, trobada a Saqqara i que avui es troba al Museu d'Antiguitats Egípcies del Caire; en aquesta base hi consta el nomenament d'un sacerdot anomenat Tetiemsaf.
El seu nom també apareix en una estàtua de Horemsaf de Saqqara, sobre una base d'estàtua trobada al temple de Mut de Karnak (avui al Caire) i a les inscripcions de la tomba del djati Khnumhotep (tomba 2 de Dahshur).

## Referències

* ↑ Dodson i Hilton, 2004, p. 96.

## Bibliografia

* Dodson, Aidan; Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2004. ISBN 0-500-05128-3.
# Els Munts (Tavèrnoles)

Els Munts és una muntanya de 860 metres que es troba al municipi de Tavèrnoles, a la comarca d'Osona. Al cim s'hi pot trobar un vèrtex geodèsic (referència 294100001).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Diable (desambiguació)

«Diable» té aquests significats:
* Un esperit sobrenatural, vegeu diable.
* Ball de diables, un ball folclòric dels països catalans.
    Vegeu també: Dimoni.
Viccionari
# Zena (cantant)

Zinaida Alexandrovna Kupriyanovich (nascuda el 17 de setembre de 2002), més coneguda només per Zina Kupriyanovich o Zena (estilitzat com ZENA), és una cantant, actriz i presentadora de televisió belarussa. Kupriyanovich va representar a Belarús en el Festival d'Eurovisió 2019 amb la cançó "Like It", i va quedar en 24a posició. A més, abans havia fet de presentadora al Festival d'Eurovisió Júnior 2018, y ha participat dues vegades en la preselecció d'Eurovisió Júnior per representar el seu país, l'any 2015 i 2016 (obtenint la quarta posició l'any 2015 i la tercera l'any 2016). També ha posat veu a Moana Waialiki a les pel·lícules Moana i En Ralph destrueix internet en el doblatge rus.

## Història

Va néixer el dia 17 de setembre de 2002 a Minsk. El seu pare és Alexander Kupriyanovich Igorevich, el director del centre de producció "Super Duper", i la seva mare - Nelly Kupriyanovich Nikolaevna, és una psicòloga familiar.

## Carrera
### Carrera musical

L'any 2008, a l'edat de 6 anys, Zinaida es va inscriure en el conjunt "Zaranak" del Centre Nacional d'Arts Musicals im. V. G. Muliavin en la Institució Estatal "Conjunt Estatal Belarús" Pesnyary "" (director artístic Statsenko S. A.). El 2010, va deixar el conjunt de Zaranak i va ingressar a l'Escola de Música Infantil N ° 8 que porta el nom de G. Screens de Minsk al departament coral. En 2011-2012, va participar en molts concerts i concursos (professora professional Popova E.A.).
Des de 2013, ha estat artista en el Super Duper Production Center. En 2013, va ingressar a la final del concurs "New Wave for Children". Després d'una actuació reeixida, el productor rus Igor Krutoy va començar a convidar a Zina als seus projectes, com "Cançó de Nadal de l'any", "Новая волна" (Nova onada), "Детская Новая волна" (Nova onada infantil) i "Детская песня года" (Cançó infantil de l'any). Ja al desembre de 2013, Zina va actuar amb el grup 5sta Family amb la cançó "Буду с тобой" (Estaré amb tu) a la "Cançó de Nadal de l'any" en SK "Olympic". Zina és membre del cor New Wave dirigit per Igor Krutoy.

#### Discografia

* "Мір" (Mir, Pau en català)
* "Космос" (Kosmos, Espai en català)
* "Like It" (M'encanta en català)

## Referències

* ↑ «Meet the hosts of Junior Eurovision 2018!» (en anglès). JuniorEurovision.tv, 26-10-2018. [Consulta: 8 gener 2022].
* ↑ «Ticket to Tel Aviv: Meet ZENA from Belarus» (en anglès). Eurovision.tv, 15-04-2019. [Consulta: 8 gener 2022].
# Camarilla (cortesans)

Una camarilla designa, amb una denotació negativa, a un grup de consellers del príncep o monarca. Habitualment, ells no tenen un càrrec ministerial, i tampoc són titulars d'una autoritat o institució oficial, ja que simplement estan propers al sobirà i li aconsellen de manera informal, en l'ànim de servir o com a manifestació d'interès o bé adulació.
El terme deriva del castellà, camarilla, que assenyala una petita cambra o gabinet privat del monarca. Però tot i que el terme té l'origen en castellà, fou en alemany i més tard en altres idiomes que hi va adquirir rellevància, i particularment per assenyalar dos grups específics de consellers que en alguna mesura van canviar la història :

## Vegeu també

* Imperi alemany
* República de Weimar
* Càbala
* Camarilla (política)
* Grup de pressió
* Grup d'interès

## Notes i referències

* ↑ L'absolutisme d'alguns monarques, com per exemple Ferran VII d'Espanya, sens dubte ha estat alimentat i fomentat moltes vegades des de dins de les corts i des de l' entorn proper del propi monarca, per les camarilles d'aduladors que s'hi formaven.
* ↑ Capítulo 5: A su imagen y semejanza, a El Duque de Lerma: Realeza y privanza en la España de Enrique III 1598-1621, obra de Antonio Ferros, Madrid (2006), ISBN 84-95379-39-2, pág 175, cita: El que sí és evident, és que la invisibilitat i inaccessibilitat del monarca van canviar irrevocablement la naturalesa del Palau Real, que de ser un espai semipúblic en el qual el monarca sentia i es deixava aconsellar pels seus súbdits, va acabar per convertir-se en espai privat on podia retirar-se acompanyat només per un selecte grup de servidors. Per aquesta raó, controlar l'accés al rei es va convertir en l'instrument més important per a aquells que desitjaven adquirir el seu favor, l'única porta cap al poder, la influència i riquesa personal. Un favorit que fos capaç de controlar l'accés al rei podria defensar-se d'altres pretendents al favor regi i al mateix temps posar els fonaments per legitimar el seu propi poder polític. En ambdues tasques el duc de Lerma demostraria ser tot un expert, la qual cosa li va permetre transformar-se en el favorit més poderós de la història d'Espanya fins al segle xvii. Si per al monarca, el seu palau i sobretot la seva càmera privada es van convertir en esfera primera de la seva acció, per a aquells que lluitaven per conquistar el favor regi, la càmera del rei es va convertir en el lloc on els somnis de poder i de grandesa podien fer-se realitat.
* ↑ The Transition to the Third Reich.

## Enllaços externs

* Definició en castellà: «camarilla». Diccionario de la lengua española. Real Academia Española (castellà).
* Definició en català: «Camarilla». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Pap (família)

Pap (en llatí Papus) era el nom d'una família romana d'origen patrici, que formava part de la gens Emília.
Alguns personatges destacats d'aquesta família van ser:
* Marc Emili Pap, dictador l'any 321 aC
* Quint Emili Pap, dues vegades cònsol, el 282 aC i el 278 aC
* Luci Emili Pap (cònsol), cònsol el 225 aC
* Luci Emili Pap (pretor), pretor el 205 aC

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 120.
Viccionari
# Alexandre de Dohna-Schlobitten

Alexandre de Dohna-Schlobitten (en alemany Alexander zu Dohna-Schlobitten) va néixer a Coppet (Suïssa) el 25 de gener de 1661 i va morir a Königsberg el 25 de febrer de 1728. Era fill de Frederic de Dohna (1621-1688) i de la princesa Esperança de Puy Montbrun-Ferrassierres (1638-1690). Va ser el primer de la família Dohna en afegir al patrimoni familiar els béns de Schlobitten, que incorporà al seu nom.
Alexandre va estudiar a l'escola militar de Moraga es va unir a l'exèrcit de Prússia. El 1679 i es va convertir en cap militar de Mohrungen i Liebstadt a Prússia Oriental. A partir de 1686 i va servir com a enviat deplomàtic de Frederic III, Elector de Brandenburg, a Polònia. Els anys 1689 i 1990, va lluitar contra França en la Guerra dels Nou Anys i va ser ferit en l'assalt a la ciutat de Bonn el 10 d'octubre de 1689. Durant aquesta guerra Alexandre es va convertir en general de divisió i comandant d'un regiment d'infanteria. Més tard, el 1693 va participar com a general de brigada en la campanya dels Països Baixos contra França, essent ascendit dos anys després a tinent general.
Va servir de nou com a diplomàtic de Prússia a Suècia i es va convertir en governador de Pillau l'11 d'abril de 1692. Es va responsabilitzar de l'educació del príncep Frederic Guillem de Prússia entre els anys 1695 i 1704. El 1704 va entrar en conflicte amb Johann Kasimir Kolbe von Wartenberg, cosa que li va fer perdre molta de la influència que tenia a la Cort reial de Prússia, però la va recuperar poc després de la sortida de Kolbe. Alexandre va ser nomenat President de la Comissió Reial de Cambra (Königliches Kamm-und Domänewesen), Ministre d'Hisenda i cap de l'administració del districte de Königsberg el 1712. Va ser ascendit a general d'infanteria i després a mariscal el 1713.

## Matrimoni i fills

El 10 de setembre de 1684 es va casar amb Amàlia de Dohna-Carwinden (1661-1724), filla de Cristòfol de Dohna-Carwinden (1628-1668) i d'Anna Oxenstierna de Korsholm-Och-Wassa (1620-1690). El matrimoni va tenir quinze fills:
* Esperança Anna, nascuda i morta el 1685.
* Amàlia (1686-1757), casada amb Otto von Magnus Dónhof.
* Lluïsa Carlota (1688-1736), casada amb el comte Frederic Guillem de Wied (1684-1737.
* Soia Elionor (1688-1689)
* Carles Enric (1689-1690)
* Cristina Carlota (1691-1696)
* Alexandre (1692-1693)
* Úrsula Anna (1693-1737)
* Frederic (1695-1705)
* Carles Guillem (1696-1697)
* Sofia Guillemina (1697-1754)
* Albert Cristòfol (1698-1752), casat amb la duquessa Sofia Enriqueta de Schleswig-Holstein-Sonderburg-Beck (1698-1768).
* Joana Carlota (1699-1726)
* Alexandre Emili (1704-1745)
* Elisabet Cristina (1702-1703)
Vidu el 1724, es tornà a casar amb Joana Sofia de Dohna-Reichertswalde (1682-1735).

## Bibliografia

* Kurt von Priesdorff (Hg.): Soldatisches Führertum. Hanseatische Verlagsanstalt, Hamburg (1937).
* Lothar Graf zu Dohna: Dohna-Schlobitten, Alexander Burggraf und Graf zu. In: Neue Deutsche Biographie. Duncker & Humblot, Berlin 1959.

## Enllaços externs

* http://genealogics.org
# Epiplatys multifasciatus

Epiplatys multifasciatus és una espècie de peix de la família dels aploquèilids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: República Democràtica del Congo, República del Congo i Camerun.

## Referències

* ↑ AQUATAB.NET
* 1 2 «Epiplatys multifasciatus» (en anglès). Fishbase.

## Bibliografia

* Boulenger, G. A. 1913. Descriptions de deux poissons nouveaux provenant des récoltes de Mr. E. Luja à Kondué, Kasai. Monatsber. Gesell. Luxemburg. Naturf. N. S. Núm. 3: 42-43.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Diablerets

Els Diablerets (francès: Les Diablerets: "L'indret de diables") és un massís del Alps suïssos a la frontera entre els cantons suïssos de Vaud (VD), Valais (VS) i Berna (BE). El seu punt màxim és la Cima dels Diablerets (VD, VS) de 3.210 m.
D'oest a est, està format pels següents cims principals: Culan (2.789 m), Tête Ronde (3.037 m), Diablerets (3.210 m), Scex Rouge (2.971 m), Oldenhorn o Becca d'Audon (3.123 m), el Sanetschhore o Mont Brun (2.924 m), el Gstellihorn (2.820 m), el Schluchhore (2.579 m) i el Mittaghore (2.334 m).
El massís de Diablerets s'estén per aproximadament 10 quilòmetres prop de l'extremitat occidental dels Alps Bernesos, entre dues collades profundes, el Col de Cheville (2038 m) dret sota el cim principal cap al sud, i el Coll de Sanetsch/Sénin (2,252 m) a l'est. La muntanya és coberta per dues glaceres diferents, sent la mes gran la Glacera de Tsanfleuron i la més alta Glacera dels Diablerets.
La cimera principal (oficialment anomenada a Sommet des Diablerets) és el punt més alt del cantó de Vaud. La muntanya ha donat el seu nom al poble proper de Les Diablerets, que es troba al costat nord del massís. Cap el sud (Valais), la muntanya mira cap al llogarret i la vall de Derborence.
D'ençà 1964, un telefèric connecta el Scex Rouge amb el Coll del Pillon, 4 km a l'est del poble de Les Diablerets. La glacera de Tsanfleuron, fàcilment accessible des de l'estació del Scex Rouge, ha esdevingut part d'una àrea d'esquí amb diversos remuntadors, culminant a gairebé 3,000 metres, que rep el nom de Glacier 3000. L'àrea és també una popular destinació d'estiu per alpinisme sobre glacera. Les cimes de Le Dôme i Oldenhorn poden ser assolides en unes quantes hores des de l'estació. El pont penjant de 107 m, Peak Walk, des de l'estacio del teleferic al cim del Scex Rouge, va ser construït com a atracció turística el 2014.
Administrativament, le Sommet des Diablerets és compartit entre els municipis de Conthey (VS), Ormont-Dessus i Bex (VD).

## Referències

* ↑ Beattie, Andrew. The Alps: A Cultural History. Oxford University Press, 2006, p. 109. ISBN 9780195309553.

## Enllaços externs

* Diablerets a Summitpost
* Diablerets a Hikr
* Lloc de web oficial de l'estació d'esquí
* Lloc de web oficial de la Glacera 3000
# Zena (Nova York)

Zena és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 1.119 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Zena tenia 1.119 habitants, 447 habitatges, i 320 famílies. La densitat de població era de 146,5 habitants per km².
Dels 447 habitatges en un 28,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60% hi vivien parelles casades, en un 8,7% dones solteres, i en un 28,2% no eren unitats familiars. En el 21,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,9% tenia menys de 18 anys, un 3,6% entre 18 i 24, un 22,8% entre 25 i 44, un 32,9% de 45 a 60 i un 17,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 62.566 $ i la renda mediana per família de 80.945 $. Els homes tenien una renda mediana de 48.523 $ mentre que les dones 39.500 $. La renda per capita de la població era de 32.084 $. Entorn del 3,3% de les famílies i el 5,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Zena». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Zena». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Hamamèlides

Hamamelidae fou un tàxon de la categoria subclasse, que agrupava a plantes la característica principal de les quals era que tenien les flors pol·linitzades pel vent (anemòfiles) usualment agrupades en aments. Aquest tàxon va ser usat per Cronquist i altres sistemes de classificació durant un cert temps, 1988, Takhtadjan 1980 que escriu correctament com Hamamelididae Aquest tàxon no és monofilètic. En classificacions modernes com el sistema APG III (2009) i l'APWeb (2001 en endavant, aquest tàxon va ser abandonat.

## Circumscripció de 1981

* subclasse Hamamelidae
    ordre Trochodendrales
    ordre Hamamelidales
    ordre Daphniphyllales
    ordre Didymelales
    ordre Eucommiales
    ordre Urticales
    ordre Leitneriales
    ordre Juglandales
    ordre Myricales
    ordre Fagales
    ordre Casuarinales

## Referències

* 1 2 Cronquist, A. 1981. An integrated system of classification of flowering plants. Columbia University Press, Nueva York.
* ↑ Cronquist, A. 1988. The evolution and classification of flowering plants. 2ª edición. New York Botanical Garden, Bronx.
* ↑ Takhtadjan, A. 1980. "Outline of the classification of flowering plants (Magnoliophyta). Bot. Rev. 46: 225-359.
* ↑ The Angiosperm Phylogeny Group III ("APG III", en orden alfabético: Brigitta Bremer, Kåre Bremer, Mark W. Chase, Michael F. Fay, James L. Reveal, Douglas E. Soltis, Pamela S. Soltis y Peter F. Stevens, además colaboraron Arne A. Anderberg, Michael J. Moore, Richard G. Olmstead, Paula J. Rudall, Kenneth J. Sytsma, David C. Tank, Kenneth Wurdack, Jenny Q.-Y. Xiang y Sue Zmarzty) «An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG III.». , 161, 2009, pàg. 105-121. Arxivat de l'original el 2017-05-25. Arxivat 2017-05-25 at Archive-It
# Akutaq

Akutaq (en inuktitut, ᐊᑯᑕᖅ) són unes postres de l'oest d'Alaska i el nord del Canadà. És una paraula que prové de l'idioma Yup'ik, que significa "barreja". També s'anomena gelat esquimal, gelat indi, gelat indígena o gelat d'Alaska.
Tradicionalment, s'elabora amb greix batut on s'hi barregen fruites silvestres com nabiu de grua, Rubus spectabilis, èmpetrum, móra vermella Rubus chamaemorus, nabiu americà. També pot contenir verdures de fulla i rels de la tundra i, fins i tot, peix com ara bé salmònids.
Entre els olis i greixos animals de la base hi trobem sèu de caribú, d'ant, de morsa i oli de foca. L'akutaq de neu és la variant batuda amb neu fresca per augmentar-ne la consistència.
Actualment també s'hi afegeix sucre, llet i el greix vegetal Crisco.

## Referències

* ↑ «Lesson One: Words». Alaskool. Arxivat de l'original el 6 abril 2007. [Consulta: 10 març 2007].
# Erlianita

L'erlianita és un mineral de la classe dels silicats. Rep el seu nom de la ciutat d'Erlian, a la Xina.

## Característiques

L'erlianita és un silicat de fórmula química Fe$^{2+}$₄Fe$^{3+}$₂Si₆O$_{15}$(OH). Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. Es troba en forma de fibres, flocs i agregats en forma de llistons, de fins a 2 centímetres. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'erlianita pertany a «09.HC - Silicats sense classificar, amb Mn, Fe» juntament amb la bostwickita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1986 a la mina Harhada, al dipòsit de ferro de Wenduermiao, a la prefectura de Xilin Gol (Mongòlia Interior, Xina), on sol trobar-se associada a altres minerals com: stilpnomelana, siderita, quars, minnesotaïta, magnetita, deerita i albita. És l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Erlianite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 12 octubre 2016].
* ↑ «Erlianite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 12 octubre 2016].
# An-Nàssir al-Hàssan ibn Alí ibn Dàwud

An-Nàssir al-Hàssan ibn Alí ibn Dàwud fou imam zaidita del Iemen.
Va organitzar la resistència als otomans al final del segle xvi que dominaven el nord del país des d'entre 1521 i 1536. El 1596/1597 fou fet presoner pels turcs. Llavors al-Kasim ibn Muhammad ibn Ali va agafar el títol d'imam al-Mansur al Jabal Qara al sud de Sa'dah. Les tribus van dubtar en seguir-lo per temor a la repressió otomana. L'imam fou derrotat pels otomans a finals d'any i es va retirar amb els seus partidaris cap a Barat però més tard la revolta s'estendrà amb centre a Ahnum. No s'assenyala la sort de l'imam presoner, però potser fou executat.

## Referències

* Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. "(al-)Nāṣir li-dīn Allāh".
* Michel Tuchscherer, « Chronologie du Yémen (1506-1635) », Chroniques yéménites [en línia 6-9-2007], 8 | 2000. Consulta 1 de novembre de 2010 a l'enllaç Arxivat 2013-12-11 a Wayback Machine.
# Serra de Montfred

La Serra de Montfred és una serra situada al municipi d'Aitona a la comarca del Segrià, amb una elevació màxima de 228,4 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Ruta 2 (Uruguai)

La Ruta 2 (R2) és una carretera important de l'oest de l'Uruguai. Neix a la Ruta 1, al departament de Colonia, amb direcció nord, i travessa els departaments de Colonia, Soriano i Río Negro. A més connecta les poblacions i capitals departamentals de Rosario, Dolores, Mercedes, Nuevo Berlín i Fray Bentos.
Amb un recorregut de gairebé 310 km, la ruta 2 és transitada també per turistes amb destinació a la República Argentina (pel pont internacional de Fray Bentos).

## Interseccions

* Rosario: km. 131.
* Dolores: km. 243 (per la ruta 105).
* Mercedes: km. 278.
* Nuevo Berlín: km. 284 (per la ruta 24).
* Pont Internacional amb l'Argentina: km. 301.
* Fray Bentos: km. 310.

## Referències

* ↑ Informació sobre rutes de l'Uruguai Arxivat 2016-06-28 a Wayback Machine. (castellà)