OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Anna de Hessen

Anna de Hessen (en alemany Anna von Hessen) va néixer a Kassel (Alemanya) el 26 d'octubre de 1529 i va morir a Meisenheim el 10 de juliol de 1591. Era una princesa de Hessen, filla del landgravi Felip I de Hessen (1504-1567) i de Cristina de Saxònia (1505-1549).

## Matrimoni i fills

El 24 de febrer de 1544 es va casar amb Wolfgang del Palatinat-Zweibrücken (1526-1569), fill del comte palatí i duc de Zweibrücken Lluís II (1502-1532) i de la princesa Elisabet de Hessen (1503-1563). El matrimoni va tenir els següents fills:
* Cristina (1546-1619).
* Felip Lluís (1547-1614), casat amb Anna de Cleves (1552-1632).
* Joan I (1550-1604), casat amb Magdalena de Jülich-Cleves-Berg (1553-1633).
* Dorotea Agnàs (1551-1552).
* Elisabet (1553-1554).
* Anna (1554-1576).
* Elisabet (1555-1625).
* Otó Enric (1556-1604), casat amb Dorotea Maria de Württemberg (1559-1639).
* Frederic (1557-1597), Caterina Sofia de Liegnitz (1561-1608).
* Bàrbara (1559-1618), casada amb el comte Gottfried d'Oettingen-Oettingen (1554-1622).
* Carles I (1560-1600), casat amb Dorotea de Brunsvic-Lüneburg (1570-1649).
* Maria Elisabet (1561-1629), casada amb el comte Emich XII de Leiningen-Dagsburg-Hardenburg (1562-1607).
* Sussanna (1564-1565).

## Bibliografia

* Friedrich Rehm: Handbuch der Geschichte beider Hessen S. 82
* Christoph von Rommel: Geschichte von Hessen S. 609 f.
* Volker Press: Anna von Hessen.. A: Neue_Deutsche_Biographie. Band 10, Duncker & Humblot, Berlin 1974, S. 514 f.
* Johann Samuel Ersch: Allgemeine Encyklopädie der Wissenschaften und Künste: in alphabetischer Folge. Section 2, H - N; Theil 21, Johann (Infant von Castilien) - Johann-Boniten, Band 2, Band 21, Gleditsch, 1842, S. 179 ff. en línia
# Doringspruit (Buffalo)

El Doringspruit és un rierol que flueix al nord-oest de KwaZulu-Natal, Sud-àfrica. És un afluent del riu Buffalo i es troba a la conca del riu Tugela.

## Enllaços externs

* Mapa de l'estuari del Doringspruit a Geonames.org (cc-by)
# Pascual de Andagoya

Pascual de Andagoya (Andagoia, Àlaba, 1495 - Cuzco, 18 de juny de 1548) fou un adelantado i conquistador castellà que participà en les conquestes de Panamà, Colòmbia i el Perú, on desenvolupà diversos càrrecs colonials.

## Biografia

L'11 d'abril de 1514, amb tan sols 19 anys, es va embarcar cap al Nou Món, sota el comandament de Pedro Arias Dávila, en una flota de 22 naus i més de 2.000 homes que tenia com a objectiu colonitzar l'Amèrica Central.
Va participar en la fundació de Panamà, junt amb 400 colons el 1519. Posteriorment es desplaçà cap al sud del litoral colombià fins a San Juan, d'on fou governador i on s'assabentà de l'existència de l'Imperi Inca en un llunyà territori anomenat Pirú. El 1522 intentà la seva conquesta, però l'expedició acabà en un estrepitós fracàs.
El 1524 Francisco Pizarro, en associació amb Diego de Almagro i Hernando de Luque llançaren una nova expedició per tal de conquerir l'Imperi Inca. Es van repartir les responsabilitats de l'expedició: Pizarro la comandaria, Almagro s'encarregaria del proveïment militar i d'aliments, i Luque estaria al càrrec de les finances i la provisió d'ajuda. Hi ha notícies d'un quart associat, el llicenciat Espinosa, que no va voler figurar oficialment i que hauria estat el principal financer de les expedicions cap al Perú.
Andagoya va ser recompensat el 1539 per Carles I amb el càrrec de visitador d'indis, càrrec que va aplicar amb un zel molt rigorós. El 1540 fou proclamat governador de Popayán, càrrec que ocupà fins al 1542, quan el governador legítim Sebastián de Belalcázar el derrocà del seu càrrec, alhora que l'empresonava. Va morir a Cuzco el 18 de juny de 1548.

## Referències

* ↑ Per a més informació sobre aquesta informació: La expedición de Pascual de Andagoya (castellà)

## Enllaços externs

* Andagoya: Descubridor del Perú, per Francisco Igartua
* Pascual de Andagoya
* FamousAmericans.net
# Eleccions generals de Tanzània de 1985

El 27 d'octubre de 1985 es van celebrar eleccions generals en Tanzània. El país era un estat unipartidista en aquest moment, amb el Partit de la Revolució (CCM) com a únic partit legal. Per a l'elecció de l'Assemblea Nacional hi havia dos candidats del mateix partit en cada circumscripció, mentre que l'elecció presidencial va ser, en realitat, un referèndum sobre el candidat del CCM, Ali Hassan Mwinyi, que va succeir a Julius Nyerere com a president.
Es van introduir diversos canvis en les eleccions, entre ells l'augment del nombre de circumscripcions electorals de 106 a 119, la supressió dels 20 escons regionals triats pels parlamentaris i la introducció de 15 escons reservats per a les dones. La Llei Electoral de 1985 va reduir l'edat de votar de 21 a 18 anys, i una esmena constitucional de l'any anterior havia limitat al president a dos mandats.
La participació dels votants va ser del 74% en les eleccions a l'Assemblea Nacional i del 75% en les presidencials.

## Resultats
### President

| Elecció | Vots | % |
| A favor | 4,778,114 | 95.68 |
| En contra | 215,626 | 4.32 |
| Vots nuls/en blanc | 188,259 | - |
| Total | 5,181,999 | 100 |
| Font: African Elections Database |||

### Assemblea nacional

| Partit | Vots | % | Escons |
| Partit de la Revolució | 4,768,997 | 100 | 274 |
| Vots nuls/en blanc | 214,324 | - | - |
| Total | 4,983,321 | 100 | 274 |
| Font: Nohlen et al. ||||

## Referències

* ↑ Tanzania: The 1985 Elections EISA
* ↑ Nohlen, D, Krennerich, M & Thibaut, B (1999) Elections in Africa: A data handbook, pp881-884 ISBN 0-19-829645-2
# Kattenbek

El Kattenbek és un afluent de l'Ohlau a l'estat de Slesvig-Holstein. Neix al bosc estatal Winsener Wohld,a l'est de Winsen, al districte de Segeberg. Passa per Kattendorf i desemboca a l'Ohlau, al poble d'Oersdorf. Via l'Ohlau, el Hudau, i el Bramau desemboca a l'Stör, un afluent dret de l'Elba.

## Referències

* ↑ «Steckbriefe der Ohlau und seiner Nebengewässer» (en alemany). Kaltenkirchen: Gewässerpflegeverband Ohlau, s.d.. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 29 abril 2015]. «Die Kattenbek fließt durch die Gemeinde Oersdorf und in Höhe des ehemaligen Gutes Oersdorf in die Ohlau.»

## Enllaços externs

* AA.VV., Gesamtliste der Fließgewässer im Elbeeinzugsgebiet, Magdeburg, FGG Elba, 2012, pàgina 7
# Diputació Permanent (Espanya)

La Diputació Permanent és l'òrgan constituït en cadascuna de les cambres polítiques de les Corts Generals. Així mateix és la que exerceix el poder legislatiu en el moment en el qual qualsevol d'aquestes dues cambres tinguin tancats els seus períodes de sessions.
A Espanya aquest òrgan apareix recollit en l'article 78 de la Constitució Espanyola, i està formada almenys per 21 diputats.
A la Diputació Permanent li correspon la següent funció:
* Sol·licitar la reunió de les cambres en sessió extraordinària.
* Assumir les facultats que corresponguin a les cambres en matèria de decrets llei i d'estats d'alarma, excepció i de setge, en cas que aquelles haguessin estat dissoltes o expirat el seu mandat.
* Vetllar pels poders de les cambres quan aquestes no estiguin reunides.
Expirat el mandat, o en cessament per dissolució, la Diputació Permanent seguirà exercint les seves funcions fins a la constitució de les noves Corts Generals, i un cop reunida la nova cambra respectiva explicarà dels assumptes tractats i de les seves decisions.

## Diputació permanent del Congrés dels Diputats

Està presidida pel President del Congrés dels Diputats i està formada per mínim 21 membres representants dels grups parlamentaris de manera proporcional.
D'entre els seus membres elegeix, dos videpresidents i dos secretaris seguint el mateix procediment que per a l'elecció dels membres de la Mesa.

## Diputació permanent del Senat

Està presidida pel President del Senat i està formada per mínim 21 membres. No poden ser-ne membres els que ja en són del Govern espanyol.
La Mesa de la Diputació està formada pel President del Senat, els dos vicepresidents de la Mesa del Senat i els secretaris primer i tercer d'aquella.

## Referències

* ↑ Pérez de Lama, Ernesto (dir.). Manual del Estado Español 1999. Madrid: LAMA, 1998, p. 77. ISBN 84-930048-0-4.
* ↑ Pérez de Lama, 1998, p. 81.
* ↑ Pérez de Lama, 1998, p. 103.

## Vegeu també

* Senat Espanyol
* Congrés dels Diputats
# Al Fida-Mers Sultan

Al Fida – Mers Sultan (en àrab عمالة مقاطعات الفداء مرس السلطان, ʿamālat muqāṭaʿāt al-Fidāʾ Mars as-Sulṭān; en amazic ⵍⴼⵉⴷⴰ-ⵎⴰⵔⵙ ⵙⵓⵍⵟⴰⵏ) és una prefectura de la ciutat de Casablanca, dins la prefectura de Casablanca, a la regió de Casablanca-Settat, al Marroc. Comprèn els barris (arrondissements) d'Al Fida i Mers Sultan. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 288.426 persones.

## Demografia

| | 1994 | 2004 | 2008 |
| Al Fida | 220.426 hab. | 186.754 hab. | 188.336 hab. |
| Mers Sultan | 166.274 hab. | 145.928 hab. | 147.164 hab. |

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
* 1 2 PDF Haut-commissariat au Plan. «Recensement général de la population et de l'habitat de 2004». Arxivat de l'original el 23 d’abril 2012. [Consulta: 22 d’octubre 2016].
# Zaporòjia

* No s'ha de confondre amb la moderna ciutat ucraïnesa de Zaporíjia.
Zaporòjia (ucraïnès: Запорожжя transcrit Zaporòjia,rus: Запорожье transcrit Zaporoje, polonès Zaporoże o Dzikie Pola (Terres Salvatges o Estepes Salvatges), és una regió històrica situada al voltant del riu Dniéper, després dels ràpids del Dniéper (porohy, poroża) d'on deriva el seu nom, a l'actual Ucraïna. Així doncs, la traducció del nom vindria a dir territori més enllà dels ràpids. Durant els segles xvi i xviii va ser un territori cosac semiindependent, amb centre a la Sitx de Zaporíjia.
Correspon en l'actualitat a les actuals óblasti ucraïneses de Dnipropetrovsk, la major part de Zaporíjia i Kirovohrad, així com algunes parts de les óblasti de Kherson i Donetsk
# Línia Poblenou-UAB

Mapa línia Poblenou-UAB i L8 :
La línia Poblenou-UAB és un projecte de línia de ferrocarril del PDI 2009-2018 que podria ser de caràcter independent o un segon perllongament de la línia 8, connectant la línia Llobregat-Anoia i la línia Barcelona-Vallès.
Aquesta tindria 14,4 km de longitud i 8 estacions, enllaçant amb Bac de Roda (L2), la Sagrera (L1, L4, L5, L9, L10 i R3 i R4 de Rodalies), Maragall (L4 i L5), Mundet (L3), Cerdanyola Universitat (R7 i R8 de Rodalies), UAB (FGC).

## Referències

* ↑ «PDI de la regió metropolitana de Barcelona 2009-2018: Programa AX (ampliació de xarxa)» (PDF). Autoritat del Transport Metropolità, 2009. Arxivat de l'original el 2014-02-21. [Consulta: 21 setembre 2010].
* ↑ PDI 2009-2018, pàg. 176-177.

## Vegeu també

* Túnel d'Horta
Línies de ferrocarril a Catalunya :
1.668 mm :
1.435 mm :
Ample estret :
Altres :
Vegeu Història del ferrocarril a Catalunya i Xarxa ferroviària de Catalunya :
# Denar

El denar (en macedònic денар; plural денари, transcrit denari) és la moneda oficial de Macedònia del Nord. Se subdivideix en 100 deni (дени). El codi ISO 4217 és MKD.
El govern macedoni va decidir recuperar, per a la nova unitat monetària del país, el nom d'una moneda històrica macedònia. Efectivament, el denar (nom derivat del denari romà, igual que el dinar) era el nom que van rebre un bon nombre de monedes des de l'edat mitjana, com ara els antics denars macedoni, hongarès o croat.
La moneda es va introduir el 26 d'abril del 1992 i en aquella època era equivalent al dinar convertible iugoslau (YUN). El 5 de maig del 1993 es va reformar la moneda, i un nou denar (MKD) equivalia a 100 d'antics (MKN).
Emès pel Banc Nacional de la República de Macedònia del Nord (Народна банка на Република Северна Македонија, Narodna banka na Republika Severna Makedonija), en circulen bitllets de 10, 50, 100, 500, 1.000 i 5.000 denari i monedes d'1, 2 i 5 denari i de 50 deni; més recentment s'han introduït les monedes de 10 i 50 denari.

## Taxes de canvi

* 1 EUR = 62,0927 MKD (3 de desembre del 2020)
* 1 USD = 51,2403 MKD (3 de desembre del 2020)

## Vegeu també

* Dinar

## Enllaços externs

* Banc Nacional de la República de Macedònia del Nord (en macedònic i anglès)
# Pas del Banyader

El Pas del Banyader és un pas de muntanya o petita collada situada a 1.476,7 m d'altitud del terme municipal de Conca de Dalt (antic terme d'Hortoneda de la Conca), en l'àmbit de l'antic poble d'Herba-savina.
Està situat al nord d'Herba-savina, al nord-oest de l'Espluga de l'Ordial. Hi passa la Pista del Roc de Torrent Pregon.

## Referències

* ↑ «Cap de Boumort (2077) - Montpedrós (1614) des d'Ortoneda». Wikiloc, 06-12-2019.

## Bibliografia

* Cortès Ribelles, Manuel. La serra del Boumort. Cossetània Edicions, 2005, p. 185. ISBN 9788497911184.

## Vegeu també

* Serra del Banyader
* Llau del Pas del Pi

## Enllaços externs

* «Institut Cartogràfic de Catalunya».
* «Ascensión al Cap de Boumort (2077 m) por BEP (Pico Fred)» (en castellà). Pirineos 3000, 02-04-2016.
# Ella Cara Deloria

Ella Cara Deloria o Aŋpétu Wašté Wiŋ (Beautiful Day) (Reserva Yankton, Dakota del Sud, 31 de gener de 1889 - Tripp, Dakota del Sud, 12 de febrer de 1971) fou una lingüista, antropologa i escriptora sioux yankton. Era neta del cap tribal i bisbe episcopalià. Estudià magisteri i col·laborà amb Franz Boas i Ruth Benedict, cosa que la va moure a compondre Dakota texts (1932), Dakota grammar (1942), Speaking of indians (1944). Va escriure la novel·la Waterlily (1988), ambientada en la història dels dakota.

## Referències

* ↑ Bakken, Gordon Morris «Ella Cara Deloria». Encyclopædia Britannica [Consulta: 8 juny 2017].
# Districte de Maúa

El districte de Maúa és un districte de Moçambic, situat a la província de Niassa. Té una superfície de 9.957 kilòmetres quadrats. En 2007 comptava amb una població de 49.397 habitants. Limita al nord amb els districtes de Marrupa i Majune, a l'oest amb el districte de Mandimba, al sud amb el districte de Metarica, i a l'est amb els districtes de Nipepe i Malema de la província de Nampula.

## Divisió administrativa

El districte està dividit en dos postos administrativos (Maiaca i Maúa), compostos per les següents localitats:
* Posto Administrativo de Maiaca:
** Maiaca
* Posto Administrativo de Maúa:
** Maúa
** Muapula e
** Mugoma

## Referències

* ↑ «Instituto Nacional de Estatística». Arxivat de l'original el 2008-03-08. [Consulta: 8 març 2008].
# Agustí Sardà i Llaveria

Agustí Sardà i Llaveria (Mont-roig del Camp, Baix Camp, 19 de setembre de 1836 - Madrid, 5 de març de 1913) fou un pedagog, advocat i polític català.
La seva família vivia a Reus, i es va traslladar a Madrid per qüestions de treball. Es llicencià en dret i magisteri a Madrid i fou secretari d'Estanislau Figueras, amb qui va destacar en la defensa de la causa obrera. El 1865 fou nomenat catedràtic de l'Escola Normal de Pamplona però en fou separat durant la Restauració borbònica. A Pamplona es vinculà activament al republicanisme motiu pel qual fou desterrat pel rector de la Universitat de Saragossa. Travà amistat amb Estanislau Figueras desterrat, també, a Navarra. Amb la Revolució de 1868 formà part de la Junta Suprema de Navarra en ser deposades les autoritats borbòniques. Contribuí a la fundació del Partit Republicà Federal a la capital navarresa del que fou membre destacat.
Quan es va crear la I República Espanyola fou diputat al parlament constituent. Fou seguidor de Nicolás Salmerón i posteriorment va afiliar-se a Unió Republicana. Durant la República fou nomenat secretari particular del president Figueras i, més tard, es va vincular a l'administració republicana, fins que fou elegit diputat a Corts el 1873.
El 1882 era professor a l'Escola Normal de Madrid que passaria a dirigir. El 1909 s'incorporà a l'Escola Superior del Magisteri com a professor d'Organització Escolar Comparada i de Pràctiques Pedagògiques fins a la seva jubilació l'any 1911.
Fou un destacat membre de la Institución Libre de Enseñanza, des de la qual volia estimular els mestres per aplicar les noves metodologies i pràctiques educatives. Des de 1888 Sardà va formar part de junta directiva la Institución. Fou membre del Consejo Superior de Instrucción Pública.
També fou senador per la província de Tarragona el 1903, 1905, 1907 (amb Solidaritat Catalana) i el 1910, i des del seu càrrec fomentà l'establiment d'escoles noves a la seva comarca. Com a senador, va promoure la millora de l'educació primària i la dignificació del magisteri.

## Obres

* Las Islas Filipinas (1881)
* La isla de Puerto Rico (1889)
* Estudios pedagógicos (1892), un recull d'articles publicats en revistes especialitzades.

## Referències

* ↑ «Agustí Sardà i Llaveria». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Urquijo Goitia, Mikel. «Agustín Sardá Llavería». A: Diccionario Biográfico (en castellà). Madrid: RAH.
* ↑ «Agustín Sardà Llaveria (per Mikel Urquijo Goitia)». Real Academia de la Historia. [Consulta: 4 juliol 2020].
* ↑ Delgado, Buenaventura. La Institución Libre de Enseñanza en Cataluña,. Barcelona: Ariel, 2000.
* ↑ «Fundación Giner de los Rios (Institución Libre de Enseñanza)». [Consulta: 4 juliol 2020].
* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 598.

## Bibliografia

* Rom i Serra, Francesc; Rom, Martí. El Centre Obrer de Mont-roig del Camp (1911-1925). Valls: Cossetània Edicions, 2003. ISBN 9788496035348.

## Enllaços externs

* «Sardà Llaveria, Agustin» (en castellà). Congrés dels Diputats.
# World Fishing Exhibition

La World Fishing Exhibition (Exposició Mundial de la Pesca) és una fira empresarial del sector pesquer que se celebra cada sis anys a la ciutat de Vigo. Ha tingut sis edicions, en els anys 1973, 1985, 1991, 1997, 2003 i 2009 i des de l'any 85 es fa coincidir amb la Conferència de Ministres de Pesca. Alfonso Paz-Andrade va ser secretari general en al primera edició i és president del comitè executiu des de la segona.

## Bibliografia

* World Fishing Exhibition Arxivat 2009-08-24 a Wayback Machine., Exposición Mundial da Pesca, 74 pàg.
# Dena Segona del Riu

La Segona del Riu és una dena del municipi de Morella (els Ports, País Valencià). El 2009 tenia 100 habitants, 40 dels quals vivien al nucli de l'Hortal Nou, que fa les funcions de capçalera de la dena. Els restants 60 viuen disseminats als diversos massos.
Amb una superfície al voltant de 1.450 Ha, la Segona del Riu està situada al sud-est del terme de Morella. Els seus límits són: al nord, amb la dena de la Roca; al sud, amb les denes del Coll i Moll i la Vespa; a l'est, amb les denes del Coll i Moll i la Roca; a l'oest, amb la dena Primera del Riu.
Els massos són:
| l'Hostal Nou (capital) Caseta d'Aguilar Mas d'Aguilar Caseta d'Alcon Mas de l'Almoina Caseta de Beneito Caseta Blanca Caseta de Blasco Mas del Bosc Caseta de Brunyó Mas de la Canaleta Venta de la Carda Mas de les Casetes | Hostal d'en Nuella Mas d'en Fornós Mas d'Eroles Caseta de Ferreres Caseta de Gil Mas de Gil Mas de Guimerà Caseta de Jovaní Caseta de Manero Caseta de Masoveret Mas de Moreno Molí Nou Caseta Nova | Mas de l'Ombria Maset del Pas Caseta de Paula Caseta de Pere Mas de la Perera Caseta de Perot Caseta de Portalet Caseta de la Punta Caseta del Pla Caseta de la Querola Caseta del Querolet Caseta de Quiquet Mas del Rel | Caseta Rogeta Caseta de Solí Mas dels Tancats Caseta del Tint Caseta del Toll del Cirer Mas de la Torre Batle Caseta de l'Ombria Maset del Vent Caseta Venta del Sol Caseta de Sant Vicent Caseta de Vinyeta Caseta de Zaporta Caseta de Quatre Camins |

## Referències

* ↑ «Nomenclàtor de la Comunitat Valenciana, 2009». Arxivat de l'original el 2014-03-07. [Consulta: 24 agost 2010].

## Enllaços externs

* Ajuntament de Morella Arxivat 2011-09-15 a Wayback Machine.
* «Dena Segona del Riu». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Cerebrino Mandri

Cerebrino Mandri és el nom comercial d'un medicament en pols que es pren via oral. Està format bàsicament per tres components: l'àcid acetilsalicílic, el paracetamol i la cafeïna anhidra. L'acció conjunta dels dos primers afavoreixen la reducció del dolor i la febre, mentre que el tercer és un estimulant del sistema nerviós. Està indicat per a tractar el maldecap així com els dolors lleus, dentals, menstruals, musculars com les contractures o d'esquena com la lumbàlgia i els episodis de febre. La composició d'una dosi de 5 grams conté: 250 mg d'àcid acetilsalicílic, 200 mg de paracetamol (DCI), 20 mg de cafeïna anhidra i 4.530 mg de sucre (sacarosa).
Abans de la dècada de 1970, la seva composició incloïa extracte de gelsemi, acetofenidina (substància precursora del paracetamol) i bromur de potassi. La fórmula es va modificar diverses vegades al llarg dels anys.
El 5 de setembre de 2008, l'Agència Espanyola de Medicaments i Productes Sanitaris AEMPS) va ordenar la retirada del mercat de totes les unitats de tots els lots de l'especialitat farmacèutica Cerebrino Mandri 100 g polvo per no complir les normes de fabricació correcta.
El producte fou fabricat i comercialitzat per Francesc Mandri i Vila (1883-1971), metge i farmacèutic, a partir d'una fórmula desenvolupada pel seu pare Ramon Mandri i Campamar (1851-1927) quan aquest exercia d'apotecari a Figueres, i que ell va renovar al començament del segle xx. Durant els primers anys de producció, Mandri elaborà el "Cerebrino" de forma quasi artesanal a la seva farmàcia del carrer Ample de Barcelona. Després, ja a la dècada de 1920, va muntar un laboratori al carrer dels Escudellers (abans Escudillers) 4-6, amb maquinària moderna. Més tard, el laboratori es traslladà al carrer Provença. El Dr. Mandri (que va ser el primer director de l'antic Hospital Marítim d'Infecciosos) fou molt conscient de la importància de la publicitat per vendre els seus productes. Encarregà la imatge del personatge autoritari característica del producte durant moltes dècades a Gaietà Cornet, qui va caricaturitzar l'aspecte del Dr. Esquerdo.

## Referències

* ↑ Prospecte del medicament (castellà) Arxivat 2021-08-28 a Wayback Machine..
* ↑ Cerebrino Mandri a Historia del Medicamento.es
* ↑ Alerta Farmacéutica 24/08 de l'AEMPS del 4 de setembre de 2008.
* ↑ Padrosa Gorgot, I «Mandri Campamar, Ramon». A: Diccionari biogràfic de l'Alt Empordà, Diputació de Girona, 2009, pp: 481-482. ISBN 978-84-96747-54-8 [Consulta: 5 desembre 2020].
* ↑ Parc de Salut Mar «Sabíeu que el creador del Cerebrino Mandri va ser el primer director de l'Hospital Marítim d'Infecciosos?». Notícies, 2014; Des 9, pàgs: 1 [Consulta: 29 abril 2017].
* ↑ COMB. Unitat d'Estudis Acadèmics «Pere Esquerdo i Esquerdo». Galeria de Metges Catalans, 2015 [Consulta: 25 novembre 2020].

## Enllaços externs

* Cerebrino Mandri, Museu de la Farmàcia Catalana. Pharmakoteka UB.
* Article diari ABC del 22/12/1926
* Anuncis Antics: Cerebrino Mandri (1998)
# Emelle

Emelle és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 31 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Emelle tenia 31 habitants, 15 habitatges, i 10 famílies. La densitat de població era de 54,4 habitants/km².
Dels 15 habitatges en un 33,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,7% hi vivien parelles casades, en un 20% dones solteres, i en un 33,3% no eren unitats familiars. En el 33,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,07 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,6.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29% tenia menys de 18 anys, un 3,2% entre 18 i 24, un 22,6% entre 25 i 44, un 41,9% de 45 a 60 i un 3,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones hi havia 63,2 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 57,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 5.833 $ i la renda mediana per família de 5.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.250 $ mentre que les dones 23.333 $. La renda per capita de la població era de 10.738 $. Aproximadament el 66,7% de les famílies i el 61,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.