OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Banca Catalana (Manresa)

L'edifici de Banca Catalana de Manresa (Bages) és una obra historicista protegida com a bé cultural d'interès local. S'acabà de construir el 1900.

## Descripció

És un edifici d'ampla façana. Antigament eren dos edificis iguals però tractats unitàriament. Estructura de planta baixa i dos pisos, de composició unitària i simètrica, amb dues torratxes de planta quadrada que sobresurten del terrat, rematades amb llanternes i cúpula d'escames ceràmiques. La façana principal és simètrica amb un esquema horitzontal accentuat amb el fris de finestres del pis superior que contrasta amb la verticalitat de les obertures amb planta baixa i pis. Remat superior amb barana calada d'obra i cornisa. Totxo arrebossat i elements de pedra.

## Referències

* 1 2 «Banca Catalana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 7 juny 2015].
# Timó blanc

El timó blanc, llengua de passarell, herba cuquera, herba de Sant Ponç, frígola borda, poliol, timó mascle o lledànies (Teucrium polium L. subsp. capitatum) és una planta de la família de les lamiàcies. És una planta nativa del Mediterrani i de l'Àsia occidental. Es fa a les brolles i erms de les contrades mediterrànies. Té forma d'arbust petit multicaule (molt ramificat des de baix) i pilós. Les fulles són glauques, més o menys linears i revolutes. Floreix d'abril a juny. Les flors són petites i s'agrupen en glomèruls a l'àpex de les tiges. El color de les flors varia entre blanc i rosa pàl·lid.

## Usos medicinals

Les fulles d'aquesta planta tenen aplicacions medicinals a l'herboristeria tradicional casolana. S'utilitzaven especialment per al tractament dels dolors d'estómac. També té valor com a condiment gastronòmic.
A la medicina tradicional persa, el timó blanc (conegut com a "kalpuureh") es feia servir per a tractar la diabetis mellitus, la diarrea i les convulsions. Un estudi científic fet l'any 2003 no va reeixir a trobar cap benefici per als diabètics, però un altre estudi fet l'any 2006 va comprovar que aquesta herba té efectes antiespasmòdics.

## Referències

* ↑ «The Effect of Extract of Teucrium Polium On Blood Sugar and Insulin Levels of Type 2 Diabetic Patients. Shiraz E-Medical Journal Vol. 4, No. 4, October 2003». Arxivat de l'original el 2010-04-13. [Consulta: 1r abril 2021].
* ↑ «Anti-Spasmodic and Anti-Nociceptive Effects of Teucrium polium Aqueous Extract. Iranian Biomedical Journal (IBJ) July 2006». Arxivat de l'original el 2008-04-11. [Consulta: 16 març 2009].

## Vegeu també

* Thymus mastichina

## Enllaços externs

* UIB - Herbari virtual
* Felty germander page at Annie's Annuals Arxivat 2008-03-21 a Wayback Machine. (anglès)
* Abstract: Antinociceptive effects of Teucrium polium L total extract and essential oil in mouse writhing test
# Societat Nàutica de Ginebra

La Societat Nàutica de Ginebra (SNG) és un club nàutic de Ginebra (Suïssa), fundat l'any 1872 per canalitzar la demanda existent a l'época de la pràctica de la navegació recreativa al Llac Léman. Actualment el club té més de 3.000 socis.
El seu èxit més important ha estat la victòria del seu veler Alinghi a la Copa Amèrica de vela, tot guanyant el títol l'any 2003 a Auckland i defensant-lo amb èxit el 2007 a València.

## Enllaços externs

* Web oficial del club
# Bryce Cotton

Bryce Cotton (Tucson, 11 d'agost de 1992) és un jugador de bàsquet nord-americà. Cotton va jugar bàsquet universitari per als Providence Friars. Amb 1,85 metres d'alçada, juga en la posició de base.

## Referències

* ↑ «Bryce Cotton Stats, Height, Weight, Position, Draft Status and more» (en anglès). [Consulta: 1r setembre 2024].
* ↑ «Bryce Cotton Bio - FRIARS.COM - The Providence College Official Athletic Site», 23-10-2013. Arxivat de l'original el 2013-10-23. [Consulta: 1r setembre 2024].
# Ieia (desambiguació)

«Ieia» té aquests significats:
* Ieia (rus: Ея) és un riu de Rússia
* Ieia (Krilóvskaia) és un khútor del krai de Krasnodar a Rússia
* Ieia (Novopokróvskaia) és un khútor del krai de Krasnodar a Rússia
# Charlotte (Vermont)

Charlotte és una població dels Estats Units a l'estat de Vermont. Segons el cens del 2000 tenia 3.569 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Charlotte tenia 3.569 habitants, 1.287 habitatges, i 990 famílies. La densitat de població era de 33,2 habitants per km².
Dels 1.287 habitatges en un 42,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66,7% hi vivien parelles casades, en un 6,9% dones solteres, i en un 23% no eren unitats familiars. En el 15,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,77 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,12.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,7% tenia menys de 18 anys, un 4,4% entre 18 i 24, un 28,1% entre 25 i 44, un 30,1% de 45 a 60 i un 7,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 62.313 $ i la renda mediana per família de 71.090 $. Els homes tenien una renda mediana de 52.470 $ mentre que les dones 35.156 $. La renda per capita de la població era de 33.942 $. Entorn del 4,5% de les famílies i el 5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Charlotte». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Charlotte». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Territori del Congo Mitjà

El territori del Congo Mitjà fou un dels dos territoris que van formar part de:
* Del 11 de desembre del 1888 al 30 d'abril de 1891 del territori del Congo Mitjà-Gabon dins del Protectorat de l'Àfrica Equatorial Francesa
* Del 30 d'abril del 1891 al 5 de juliol del 1902 del Congo Francès
* Del 5 de juliol del 1902 al 29 de desembre del 1903 de la colònia del Baix Congo-Gabon dins del Congo Francès
Els caps administradors del territori del Congo Mitjà-Gabon van administrar també el districte o (sub)territori del Congo Mitjà (1888-1891) després territori del Congo Mitja (1891-1903).
Del 1903 al 1934 fou una colònia separada primer dins el Congo Francès (1903-1910) i després dins de l'Àfrica Equatorial Francesa (1910-1934). Des de 1932 el càrrec de tinent governador no fou cobert i l'administració va estar en mans del governador general de l'Àfrica Equatorial Francesa (situació que es va repetir per només uns mesos de l'agost del 1945 a l'abril del 1946 i del maig al novembre de 1946).
El 30 de juny de 1934 la colònia del Congo Mitjà va ser rebatejat com a regió del Congo Mitjà, denominació eliminada el 31 de desembre de 1937; a partir de l'1 de gener de 1938 va passar a ser el territori d'ultramar del Congo Mitjà i el 13 d'octubre de 1946 el territori Francès d'Ultramar del Congo Mitjà; el territori va esdevenir república autònoma el 28 de novembre de 1950 i va accedir a la independència el 15 d'agost de 1960.

## Tinents Governadors

* 1932 - 1934 Raphaël Valentin Marius Antonetti (governador general de l'AEF)
* 1934 - 1935 Georges Édouard Alexandre Renard (governador general de l'AEF)
* 1935 - 1936 Marcel Alix Jean Marchessou (governador general de l'AEF)
* 1936 - 1939 Dieudonné François Joseph Marie Reste (governador general de l'AEF)
* 1939 Léon Solomiac (governador general de l'AEF)
* 1939 - 1940 Pierre François Boisson (governador general de l'AEF)
* 1940 Edgard de Larminat (governador general de l'AEF)
* 1940 Marie Eugène Adolphe Sicé (governador general de l'AEF)
* 1940 - 1941 Adolphe Félix Sylvestre Éboué (governador general de l'AEF 1940-1944)
* 1941 - 1945 Gabriel Émile Fortune
* 1942 Jean Charles André Capagorry (suplent)
* 1945 - 1946 Ange Marie Charles André Bayardelle (governador general de l'AEF 1944-1946)
* 1946 Christian Robert Roger Laigret
* 1946 Jean Louis Marie André Soucadaux (governador general de l'AEF 1946-1947)
* 1946 - 1947 Numa François Henri Sadoul
* 1947 - 1950 Jacques Georges Fourneau
* 1950 - 1952 Paul Jules Marie Le Layec
* 1952 - 1953 Jean Georges Chambon
* 1953 - 1956 Ernest Eugène Rouys
* 1956 - 1958 Jean Michel Marie René Soupault
* 1958 - 1959 Charles Paul Dériaud
* 1959 - 1960 Guy Noël Georgy (Alt Comissionat)

## Referències

* Worldstatesmen, per Ben Cahoon
# Societat Política dels Camarades

La Societat Política dels Camarades (同志政社, Dōshi Seisha) fou un partit polític del Japó.
El partit fou creat a finals de 1892 per 14 membres de la Cambra de Representants del Japó pertanyents al Partit Liberal després que el líder d'aquest fora investigat sota acusacions de corrupció. Inicialment, el partit fou anomenat Club dels Camarades (同志倶楽部, Dōshi Kurabu) però passà a dir-se Societat Política dels Camarades en esdevindre una associació política.
El partit va aconseguir 18 escons en les eleccions generals de març de 1894. Al maig del mateix any, el partit es fussionà amb la Societat Política de l'Aliança per a formar el Partit Innovador Constitucional.

## Referències

* 1 2 Haruhiro Fukui (1985) Political parties of Asia and the Pacific, Greenwood Press, p493
# Bandera de l'Aldea

La bandera oficial de l'Aldea té la descripció següent:
    Bandera apaïsada de proporcions dos d'alt per tres de llarg, vermella, amb una torre blanca oberta de 6/10 d'altura per 2/10 d'amplada, col·locada a 2/10 del pal i 1/10 del límit superior del drap. A la zona inferior, hi ha tres ones horitzontals, blava, blanca i verda. L'ona verda d'amplada 1/7, resulta trobar-se a una distància de 2/7 del límit inferior de la bandera, en els moments més baixos de les seves corbes; la blanca, de la mateixa mida que la verda, se'n situarà per sobre, i la blava d'una amplada de 2/7 de la llargària de la bandera, per damunt de totes dues.
Va ser aprovada el 14 de desembre de 1989 i publicada en el DOGC el 12 de gener de l'any següent amb el número 1241. Està basada en l'escut heràldic de la localitat.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Baix Ebre
* Escut de l'Aldea

## Referències

* ↑ «ANUNCI relatiu a l'aprovació de la bandera municipal de l'Aldea.» (pdf). DOGC num. 1241, 14-12-1989. [Consulta: 25 juny 2010].
# Camp del Mercantil

El Camp del Mercantil era un recinte esportiu de la ciutat de Sevilla dedicat al futbol.
Fou l'estadi del Sevilla FC durant cinc anys, entre el 1913 i el 1918. Fou el successor del Camp del Prado de San Sebastián, i fou reemplaçat pel Camp de la Reina Victoria el 1918.

## Referències

* ↑ Sevilla FC a la futbolteca
# Idalguer

Idalguer —també Idalcario, Idelhero o Idalquero— fou bisbe de Vic entre el 902 i el 914 (dates aproximades). De la seva vida n'han tractat els historiadors Flórez, Villanueva i Masdeu.
Villanueva esmenta un document de l'Arxiu de la Catedral de Barcelona involucrat com a bisbe en una donació d'una casa cum sus quintana feta per un tal Esteve ad domum Sancti Petri in Vico [...] in manus Idalquerio episcopo[...] datada als idus d'abril del cinquè any de regnat de Carles el Simple que Villanueva estableix l'any 902. Flórez l'esmenta en la seva voluminosa Historia eclesiástica... com a bisbe al Concili de Barcelona (906). Del Concili de Barcelona Idalguer aconseguí que el bisbat deixés de pagar un tribut d'una lliura de plata a l'Arquebisbat de Narbona, imposat per Teodard a Gotmar, el seu antecessor; i que Arnust successor de Teodard imposà de nou a Idalguer.
També consta com a receptor de la donació del comte Guifré feu de l'església d'Olost l'any 909 (dotzè del regnat de Carles, fill de Lluís).
Villanueva esmenta un document amb el seu testament que data del 908 del bisbe on afirma que estava malalt i el mateix Villanueva creu que fou aquesta mateix malaltia la que li impedí assistir al concili de Fontcoberta (Foncuberta) celebrat l'any 911 on es restituïren els drets de l'església d'Urgell que havien estat usurpats per Adulf, bisbe del Pallars. A aquest concili envia el bisbe ausetà a Adabaldus legatus domni Idalcharii. A la mort del Comte Guifré III, fill de Guifré el Pilós, el 26 d'abril del 911 Idalguer fou un dels executors del testament d'aquest el 31 d'octubre. Villanueva situa la mort d'Idalguer als primers mesos de l'any 914, ja que al juny d'aquell any ja consta Jordi com a bisbe de Vic.

## Bibliografia

* Villanueva, Jaime. Viage literario á las iglesias de España. Tomo VI Viage a la Iglesia de Vique. Año 1806 (en castellà). Valencia: en la imprenta de Oliveres, antes de Estévan, 1821, p. 121-128 [Consulta: 15 novembre 2016].
# Charlotte's Web 2: Wilbur's Great Adventure

Charlotte's Web 2: Wilbur's Great Adventure és una pel·lícula d'animació estatunidenca de 2003, dirigida per Mario Piluso i llançada directament en video. És la seqüela de la pel·lícula de 1973 La teranyina de la Carlota. En la versió original en anglès van posar les veus Amanda Bynes i Frank Welker, entre d'altres.

## Argument

Wilbur el porc sap l'important que és l'amistat, una lliçó que va aprendre de l'aranya Charlotte. Així que quan coneix a Cardigan, una ovella negra, de seguida es fa el seu amic. Wilbur ensenya a Cardigan totes les meravelles de la vida a la granja i li presenta a tres aranyes molt especials: Nellie, Aranea i Joy – les filles de Charlotte.
Quan el granger Zuckerman ven a Cardigan a una altra granja, de seguida sap el que ha de fer. Acompanyats de l'enginyosa rata Templeton, Wilbur i les tres filles de Charlotte emprenen un viatge inoblidable per trobar Cardigan, durant el qual descobriran que amb valor, coratge i l'amor dels amics es pot aconseguir pràcticament de tot.

## Rebuda

La pel·lícula va ser àmpliament criticada. En TV Guide es va dir que a la pel·lícula no es captura el cor i l'esperit de l'original i també va criticar a l'animació (a la qual es va referir com "pobre"). Mike Long de DVD Talk també diu que l'animació és mediocre semblaven ser una caricatura de dissabte al matí.

## Banda sonora

* "It's Not So Hard To Be A Pig" - Wilbur i Cardigan
* "Watch Out Wilbur the Pig!" - Solista i el cor
* "It's Good To Be Me" - Farley la guineu
* "Charlotte's Kids" - Nellie, Aranea, i Joy

## Referències

* ↑ «Charlotte's Web 2: Wilbur's Great Adventure». The New York Times.
* ↑ http://movies.tvguide.com/charlottes-web-2-wilburs-great-adventure/review/136704 Arxivat 2011-07-22 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.dvdtalk.com/reviews/5827/charlottes-web-2-wilburs-great-adventure/
# Bela (Pakistan)

Bela és una ciutat de Pakistan a la província de Balutxistan, capital del districte de Las Bela i de l'antic principat de Las Bela i capçalera del tehsil de Bela. Està situada en una plana a uns 3 km del riu Porali. La seva població el 2012 era era de 20119 habitants. (el 1998: 16.998 habitants i el 1901: 4.183 habitants). El seu nom antic era Armael o Armabel. Hi ha la residència del Jam, el sobirà de Las Bela.
El militar britànic i administrador colonial Robert Groves Sandeman hi va morir el 1892 i hi va ser enterrat.

## Enllaços externs

* http://www.contactpakistan.com/ExplorePakistan/Bela.html Arxivat 2015-06-22 a Wayback Machine., web turístic

## Referències

* ↑ Arxivat 2013-10-11 a Wayback Machine. Arxivat 2013-10-11 a Wayback Machine. Arxivat 2013-10-11 a Wayback Machine. Arxivat 2013-10-11 a Wayback Machine. Arxivat 2013-10-11 a Wayback Machine. Arxivat 2013-10-11 a Wayback Machine. Arxivat 2013-10-11 a Wayback Machine. Arxivat 2013-10-11 a Wayback Machine. Arxivat 2013-10-11 a Wayback Machine. Population of Bela, Pakistan (anglès), 17 de gener del 2012 [consulta: 9 de juliol 2015]
# Frederic Gibernau Sust

Frederic Gibernau Sust (el Masnou, Maresme, 1858 - el Masnou, Maresme, 12 de maig de 1931) fou un capità de marina mercant català, alcalde del Masnou de 1910 a 1912.
Fill de Sebastià Gibernau Maristany, àlies Bià (el Masnou, 1816-1898), també capità de la marina mercant, i de Francesca Sust Andinyac. Era cunyat del pedagog Francesc Flos i Calcat. Es casà amb Teresa Maristany Maristany i tingué quatre fills: Frederic, Jaume, Francesc i Teresa. El seu fill Frederic Gibernau Maristany fou també alcalde del Masnou, de 1935 a 1936.
Aconseguí el títol de capità de marina mercant l'any 1893. L'any 1909 es presentà a les eleccions municipals al Masnou amb el Partit Liberal Conservador. Fou proclamat regidor i el gener de 1910, en la constitució de l'ajuntament, fou elegit alcalde del Masnou. Fou alcalde fins 1912, quan passà a ser regidor, càrrec que mantingué fins 1914. Posteriorment també fou jutge de pau i president del Casino del Masnou, l'any 1914.

## Referències

* ↑ «Esquela de Federico Gibernau Sust». La Vanguardia, 19-05-1931, p. 3.
* ↑ «Esquela de Federico Gibernau Sust». La Vanguardia, 13-05-1931, p. 21.
* 1 2 Toran, Rosa. Atles electoral: els consistoris del Masnou 1812-1979. El Masnou: Ajuntament del Masnou, 2013.
* ↑ «Llistat de mariners i vaixells del Masnou» p. 31. Arxiu Municipal del Masnou.
* ↑ Muray, Joan «El compromís polític i cultural de dos homes del segle XIX: Antoni Sunyol i Pla i Francesc Flos i Calcat». Gent del Masnou, 273, 01-02-2010, pàg. 14-16.
* ↑ «Notas locales». La Vanguardia, 15-02-1893, p. 2.
* ↑ Toran, Rosa. Història contemporània del Masnou. El Masnou: Ajuntament del Masnou, 2017, p. 393 i 403.
# Socket.IO

Socket.IO és una biblioteca de JavaScript per a desenvolupar aplicacions web en temps real. Permet la comunicació bidireccional en temps real entre clients i servidors web. Disposa de dues parts : una biblioteca de client que corre damunt del navegador web i una biblioteca de servidor per Node.js. Ambdós components tenen pràcticament la mateixa API. Igualment que Node.js presenta una arquitectura orientada a events.

## Característiques

* Socket.IO utilitza el protocol WebSocket incloent l'enviament a múltiples sockets, emmagatzemament de dades per a cada client i entrada/sortida assíncrones.
* Socket.IO no és una biblioteca de WebSockets i requereix la presència de les biblioteques socket.IO tant al client com al servidor.
* Pot ser instal·lat amb l'eina de programari npm.

## Vegeu

* Entorn de programació Node.js.

## Referències

* ↑ «Understanding Socket.IO» (en anglès). The NodeSource Blog - Node.js Tutorials, Guides, and Updates, 11-08-2014.
* ↑ «What is the major scenario to use Socket.IO» (en anglès). https://stackoverflow.com.+[Consulta: 28 juny 2017].
* ↑ «Socket.io: let’s go to real time! @OpenClassrooms» (en anglès). https://openclassrooms.com. Arxivat de l'original el 2016-10-23. [Consulta: 28 juny 2017].
# Becada de les Snares

La becada de les Snares (Coenocorypha huegeli) és una espècie d'ocell de la família dels escolopàcids (Scolopacidae), sovint considerat una subespècie de Coenocorypha auklandica. És endèmic de les illes Snares, al sud de Nova Zelanda.
# Ca la Llucianeta

Ca la Llucianeta és una casa de Solsona protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici amb dues façanes que data del 1890 i que fou reformat cap al 1940. Consta de planta baixa i dues plantes. Al Vallcalent hi ha una planta més a l'altura del pati. La façana principal, de pedra té dues portalades centrals amb finestres a cada costat. A nivell de la primera planta hi ha dues balconades, mentre que a la segona hi ha cinc finestres agrupades en forma d'arc i dues de quadrades als laterals. La façana de Vallcalent està arrebossada i pintada.
La finca allotja una de les torres de l'antiga muralla.

## Referències

* 1 2 «Ca la Llucianeta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 octubre 2017].
# Hope Mills

Hope Mills és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 11.237 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hope Mills tenia 11.237 habitants, 4.112 habitatges i 3.108 famílies. La densitat de població era de 712,4 habitants per km².
Dels 4.112 habitatges en un 46,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54% hi vivien parelles casades, en un 17,4% dones solteres, i en un 24,4% no eren unitats familiars. En el 19,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,73 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,1% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 37% entre 25 i 44, un 16,8% de 45 a 60 i un 5,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.697 $ i la renda mediana per família de 44.866 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.120 $ mentre que les dones 21.845 $. La renda per capita de la població era de 16.534 $. Entorn del 5,7% de les famílies i el 7,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hope Mills». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hope Mills». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Cerinea

Cerinea (grec antic: Κερύνεια, llatí: Ceryneia; gentilici Κερύνειος, català cerineu) era una ciutat d'Acaia. No va ser una de les dotze ciutats aquees originals que esmenta Heròdot entre les ciutats principals de la Lliga Aquea, però a partir del 280 aC va substituir Eges, que havia romàs despoblada. Es trobava al sud d'Hèlice. La ciutat és coneguda per la cérvola de Cerinea, l'animal capturat per Hèracles en el seu tercer treball.
Era una petita ciutat a la vora del riu Cerinites, i va ampliar la seva població al segle v, l'any 468 aC, amb un gran nombre d'emigrants de Micenes que havien abandonat la ciutat quan va caure en mans d'Argos. El 280 aC va ingressar a la Lliga Aquea i un ciutadà de Cerinea anomenat Margos va ser elegit l'any 255 aC com a estrateg únic de la Lliga. Més tard, en temps d'Estrabó, havia passat a dependre d'Ègion. Pausànias diu que vora la ciutat hi havia un temple dedicat a les Eumènides.
Les seves ruïnes s'han pogut localitzar.

## Referències

* ↑ També es documenten les formes Κερυνία, Κεραυνία o Κεραύνεια.
* ↑ Alberich i Mariné, Joan (dir.); Cuartero i Iborra, Francesc J. (dir.). Diccionari Grec-Català. Enciclopèdia Catalana - Fundació Institut Cambó, 2015, p. 1008. ISBN 9788441224223.
* 1 2 3 Smith, William (ed.). «Ceryneia». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 27 desembre 2020].