OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cal Borrós

Cal Borrós és una masia situada al terme de Castellgalí en ruïnes.
Havia tingut teulada de doble vessant i costat de llevant hi ha les restes d'una cisterna utilitzada per recollir l'aigua de la pluja.

## Localització

Les restes d'aquesta masia es troben contingudes pocs metres al sud de les ruïnes de l'església de Santa Margarida del Pla i al nord de la masia de Cal Ponç, en un planell entre camps d'oliveres i el bosc.

## Història

La masia al llarg de la seva història va patir vàries reformes, fet evidenciat pels diferents tipus de pedra i disposició d'aquesta al llarg de varis segments de la paret.
Es creu que la casa ja existia a finals del segle XIII i que va ser construïda juntament amb la capella. Es va ampliar durant el segle XVII i altra vegada al segle xviii.

## Festivitats

En les seves immediacions se celebra cada octubre l'Aplec de Santa Margarida, una celebració en la qual els veïns del poble pugen a dinar i a realitzar varis actes a l'esglèsia immediatament adjacent.

## Referències

* 1 2 «Cal Borrós | Mapes de Patrimoni Cultural». [Consulta: 18 octubre 2022].
* ↑ «Can Pons | Mapes de Patrimoni Cultural». [Consulta: 18 octubre 2022].
* ↑ del Agua Cortés Elía, María «3- Les masies i cases». Inventari Patrimoni Cultural de Castellgalí, Memòria tècnica, 01-09-2006, pàg. 41.
* ↑ «Aplec de Santa Margarida | Mapes de Patrimoni Cultural». [Consulta: 18 octubre 2022].
# Cal Prim (Gisclareny)

Cal Prim és una masia de Gisclareny (Berguedà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia d'estructura clàssica amb la coberta a dues aigües amb teula àrab i el carener perpendicular a la façana orientada a ponent. És de planta rectangular i potser el més característic, s'estructura en planta baixa i tres pisos superiors, posats en cert desnivell. A la façana hi ha una doble balconada de fusta aixoplugada per la teulada que deixa a la vista les encavallades de fusta. A ponent hi ha adossat un cos rectangular i d'una alçada semblant que sembla que s'usava com a pallissa i cort.

## Història

Cal Prim fou construïda a finals del segle xvii o començaments del segle xviii. S'abandonà després de la guerra civil (1936- 1939) i des d'aleshores està en desús.

## Referències

* 1 2 «Cal Prim». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 febrer 2019].
# Francesco Scotti

Francesco Scotti (Casalpusterlengo, Itàlia, 25 de juliol del 1910 - Milà, 24 de gener del 1973) fou un lluitador antifeixista italià que combaté a la Guerra Civil espanyola contra els militars insurrectes i més tard contra l'ocupació alemanya a Itàlia. En la guerra d'Espanya, Scotti feu de comissari polític a l'Exèrcit Popular de la República i lluità al costat d'Avel·lí Artís-Gener, de qui es feu gran amic. Es casà durant el conflicte amb la catalana Carme Español. Després de la Segona Guerra Mundial treballà en la reorganització del Partit Comunista Italià, del qual fou dirigent. Fou diputat i senador de la República d'Itàlia.

## Referències

* ↑ «Francesco Scotti | ANPI» (en italià). Donne e Uomini della Resistenza. Associazione Nazionale Partigiani d'Italia. [Consulta: 10 febrer 2024].
# Nic Pizzolatto

Nic Pizzolatto (Nova Orleans, 18 d'octubre de 1975) és un novel·lista, guionista i productor estatunidenc, conegut per ser l'autor i creador sèrie True Detective.

## Biografia

Nascut a Nova Orleans, va anar a la Universitat Estatal de Louisiana i a la Universitat d'Arkansas.
És autor de dos llibres i va ser professor de literatura i ficció a la Universitat de Carolina del Nord a Chapel Hill, a la Universitat de Chicago, i a la Universitat DePauw fins al 2010.
La seva primera novel·la, Galveston, es va publicar el juny de 2010 per Scribner's i va ser traduïda a diversos idiomes, entre els quals al català per Carles Andreu Saburit amb Salamandra (2014).
El 2011 va escriure dos capítols de la primera temporada de la sèrie The Killing. El 2012 va crear i escriure la sèrie True Detective, que va vendre a la cadena estatunidenca HBO.

## Premis i reconeixements

El seu recull de contes de ficció Between Here and the Yellow Sea va ser nominat el 2006 pel Frank O'Connor International Short Story Award i va ser qualificat com un dels cinc nous autors de relats de ficció de l'any per la revista Poets & Writers Magazine.
Pizzolatto va ser finalista del National Magazine Award de ficció de 2004. Va rebre la menció d'honor del Premi Pushcart, i el seu guió «Wanted Man» ha estat catalogat dins la llista de Millors històries de misteri americanes de 2009. Galveston va guanyar el tercer premi del Barnes and Noble Discovery Award de 2010, i va quedar finalista de Premi Edgar 2010 a la millor novel·la. També va guanyar el 2011, l'Spur Award for Best First Novel, atorgat per Western Writers of America.

## Obres
### Literatura

* Between Here and the Yellow Sea, MacAdam/Cage. Maig de 2006.
* Galveston, Scribner. Juny de 2010.

### Televisió

* True Detective, HBO. Gener de 2014.
* The Killing, 2010.

## Referències

* ↑ http://nicpizzolatto.com/about.html
* ↑ Llort, Lluís «La bellesa del desencís». Cultura (El Punt Avui), 05-12-2014, p. 14.
* ↑ http://www.deadline.com/2012/04/hbo-picks-up-matthew-mcconaughey-woody-harrelson-series-true-detective/
* ↑ http://www.munsterlit.ie/FOC/2006_longlist.htm Arxivat 2006-11-09 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* [ Nic Pizzolatto - Lloc web oficial] (anglès)
# Alloblennius parvus

Alloblennius parvus és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 2,6 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical que viu entre 6-10m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oest de l'Índic.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Randall, J.E., 1995. Coastal fishes of Oman. University of Hawaii Press, Honolulu, Hawaii. 439 p.
* ↑ Pereira, M.A.M., 2000. Preliminary checklist of reef-associated fishes of Mozambique. Maputo, Ministtry for the Coordination of Environmental Affairs (MICOA). 21 pp.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Springer, V.G., 1986. Blenniidae. p. 742-755. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Springer, V.: Blennies. Planes 214-217 a W.N. Eschmeyer, J. R. Paxton, editors. Encyclopedia of Fishes – 2a edició, San Diego, Califòrnia: Academic Press. Any 1994.
* Springer, V.G., H. Bath i J.E. Randall, 1998. Remarks on the species of the Indian Ocean fish genus Alloblennius Smith-Vaniz & Springer 1971, (Blenniidae). Aqua 3(1):19-24.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Triteisme

Triteisme és un terme teològic de l'heretgia dels que han ensenyat que en Déu no només hi ha tres persones, sinó tres essències, 3 substàncies divines i, per tant, tres déus. Quan alguns disputadors han volgut explicar el misteri de la Santíssima Trinitat sense consultar amb les Escriptures, sinó amb la tradició denominacional i dogmes doctrinals d'esglésies que es manegen per filosofies de concili, han donat gairebé sempre en un o altre extrem. Uns, per no semblar que suposaven tres déus, han caigut en el sabel·lianisme i han defensat que en Déu no hi ha més que una persona, el Pare, i que les altres dues no són més que dues denominacions o dos aspectes diferents de la divinitat. Altres, per evitar aquest error, han parlat de les tres persones com si fossin tres essències, 3 substàncies o tres natures diferents i així han vingut a ser triteistes.
La singularitat és que aquesta heretgia va tenir origen entre els eutiquians o monofisites, que no admetien més que una sola naturalesa en Jesucrist. Se suposa que el seu primer autor va ser Juan Acusnage, filòsof sirià, i va tenir com a principals sectaris a Conon, bisbe de Tars i Juan Filopono, gramàtic d'Alexandria. Com aquests dos últims es van dividir tocant a altres punts de doctrina, es van distingir els triteístas cononitas dels triteístas filoponitas. D'altra banda, Damian, bisbe d'Alexandria, va distingir l'essència divina de les tres persones i va negar que cadascuna d'elles, considerada en particular i amb abstracció de les altres dues, anés Déu. No obstant això, confessava que hi havia entre elles una naturalesa divina i una divinitat comuna, per la participació de la qual cada persona era Déu. Segons el seu punt de vista, Damian concebia a la divinitat com un tot, del qual cada persona no era més que una part. Malgrat això va tenir sequaços que es van dir damianistes.
Els arrians que negaven la divinitat del Verb i els macedonianos que no reconeixien la de l'Esperit Sant, no van deixar d'acusar de triteístas als catòlics que defensaven ambdues.

## Referències

* Diccionario de las herejías, errores y cismas, Jacques-Paul Migne, 1850
# Gymnothorax austrinus

Gymnothorax austrinus és una espècie de peix de la família dels murènids i de l'ordre dels anguil·liformes.

## Morfologia

Les femelles poden assolir els 88,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Victòria (Austràlia).

## Referències

* ↑ Bloch M. E. 1795. Naturgeschichte der ausländischen Fische. Berlin. Naturg. Ausl. Fische v. 9. i-ii + 1-192.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Böhlke, E.B. i J.E. McCosker, 2001. The moray eels of Australia and New Zealand, with description of two new species (Anguilliformes: Muraenidae). Rec. Aust. Mus. 53(1):71-102.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons (1994).
* Smith, D.G., 1994. Catalog of type specimens of recent fishes in the National Museum of Natural History, Smithsonian Institution, 6: Anguilliformes, Saccopharyngiformes, and Notacanthiformes (Teleostei: Elopomorpha). Smithson. Contrib. 566:50 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Art de la Xina

L'art de la Xina va tenir els seus inicis en els orígens de la història xinesa, quan ja es van crear objectes en bronze, jade i os que van recollir l'esperit i efecte buscat en els rituals xamanistes.
Aquestes formes en bronze i jade mostren per primera vegada un dels principis essencials de l'art xinès: la síntesi entre l'esperit creador artístic i la funció social i jeràrquica a la qual estaven destinades des de la seva concepció. El primer d'aquests es mostrava en l'exquisitat de les formes, en l'origen dels temes decoratius, que prenen com a paradigma les forces de la natura i la seva acció sobre l'esperit humà, i en el gran coneixement tècnic dels materials que ha caracteritzat totes les formes artístiques.
Com a complement, tant la diversificació de les formes com la iconografia amb què s'adornaven corresponien als principis de jerarquització social i ús ritual que va caracteritzar els inicis de la civilització xinesa amb la dinastia Shang i la dinastia Zhou. En aquesta última dinastia, sorgeixen les escoles de filosofia que, aprofundint sobre la relació de l'individu amb el seu entorn i la consideració social d'aquest, establiran els fonaments teòrics sobre els quals, segles més tard, es desenvoluparia la teoria xinesa de l'art.
Ens referim fonamentalment al daoisme i al confucianisme, sense per això afirmar que existeix una clara divisió entre el que alguns consideren art daoista com a manifestació disgregada d'un presumpte art confucià.

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte I. Barcelona: Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.109. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 27 novembre 2014].

## Bibliografia

* Honour, Hugh i Fleming, John. Historia mundial del arte. Ed. Akal, Madrid, 2002. ISBN 84-460-2092-0.
* Onians, John. Atlas del arte. Ed. Blume, Barcelona, 2008. ISBN 978-84-9801-293-4.

## Vegeu també

* Cultura xinesa.
* Literatura xinesa.
* Música xinesa.

## Enllaços externs

* Virtual Collection of Masterpieces (VCM) Arxivat 2008-08-02 a Wayback Machine. (anglès).
* 88-Mocca: The Museum of Chinese Contemporary Art on the Web (anglès).
# Cal Bosch (Mollerussa)

Cal Bosch és una casa pairal situada al centre de Mollerussa (Pla d'Urgell) i inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un habitatge entre mitgeres original de planta baixa i pis. A la planta baixa, hi havia el comerç de la família. A la part posterior hi ha un pati. A la planta alta presenta una distribució tradicional amb estances magnificades. Cal deixar constància de la qualitat del mobiliari interior.
La façana està acabada amb arrebossat i estucat de gra fi. Les obertures dels dos pisos superiors estan emmarcades amb pedra. A les tres balconades del pis principal hi ha sengles medallons envoltats de motius decoratius vegetals. En el central hi ha la inscripció: "BOS/CH"; al·lusiva al propietari de la casa. En els medallons laterals no hi diu res. L'estètica d'aquests medallons recorda motius clàssics del segle xix.

## Història

Els Bosch eren una de les cases importants de la ciutat, sobretot des del segle xix.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Bosch». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2013].
# Calau gris de l'Índia

El calau gris de l'Índia (Ocyceros birostris) és una espècie d'ocell de la família dels buceròtids (Bucerotidae) (Anglès: Indian grey hornbill. Espanyol: cálao gris indio). Habita bosc obert i terres de conreu del nord-est del Pakistan i l'Índia.
# The Silence (pel·lícula de 2019)

The Silence és una pel·lícula de terror estatunidenca del 2019 protagonitzada per Kiernan Shipka, Miranda Otto i Stanley Tucci. La pel·lícula està dirigida per John R. Leonetti i alhora està basada en la novel·la homònima escrita per Tim Lebbon, que narra l'atac d'unes estranyes criatures alades que cacen mitjançant el so.

## Sinopsi

Un equip d'investigació de coves descobreix una espècie desconeguda de criatura alada en una mina. Les criatures maten violentament els investigadors, surten volant de la mina i cerquen les zones més sorolloses. L'Ally, una jove sorda, decideix allunyar-se de la ciutat on viu amb la seva família. Durant el camí cap al nord, on els supervivents han establert un refugi per a defensar-se de les criatures, la família es troba amb els membres d'un estrany culte que planeja raptar l'Ally.

## Repartiment

* Stanley Tucci com a Hugh Andrews
* Kiernan Shipka com a Ally Andrews
* Miranda Otto com a Kelly Andrews
* Kate Trotter com a Lynn
* John Corbett com a Glenn
* Kyle Harrison Breitkopf com a Jude Andrews
* Dempsey Bryk com a Rob
* Billy MacLellan com el sacerdot

## Referències

* ↑ Staff. «The Silence | Official Trailer [HD | Netflix]», 29-03-2019. [Consulta: 29 març 2019].
# Nefermaat (djati de Snefru)

El príncep Nefermaat (també Nefermat I o A) podria haver estat fill de Snefru, primer faraó de la quarta dinastia, i tenia el càrrec de Djati (visir). El seu nom significa, literalment, perfecta és la Justícia (Maat).
Podria haver dirigit la construcció de la Piràmide de Seneferu, i se li adjudica la invenció de la tècnica d'incrustació de pasta de vidre acolorida:
| « | Així doncs, va regalar als seus déus una escriptura indeleble. | » |
En la seva tomba de Meidum, un mastaba compartida amb la seva dona Itet, va fer representar els seus dominis, que eren almenys quaranta-cinc.
Una de les imatges és una escena de caça amb xarxa, i les famoses «Oques de Meidum», que són especialment sorprenents pels tons naturals aconseguits en la pintura, aplicada sobre una capa d'estuc; plantes d'un verd clar, i flors vermelles, representen el paisatge de les ribes d'un estany. El fris, d'una longitud de 1,73 m i una alçada de 28 cm, es conserva en el Museu d'Antiguitats Egípcies.

## Família

Tot i l'absència d'evidència epigràfica, es creu que podria haver estat fill de Snefru i de la reina Hetepheres I, i germà del faraó Kheops i dels prínceps Kanefer (djati de Kheops), Ankhaf i de la princesa Nefertkau.
Nefermaat Nfr-Mȝˁ.t en jeroglífics :

## Notes

* ↑ Frase gravada a la seva tomba.
* ↑ Dodson, Aidan y Hilton, Dyan.. The Complete Royal Families of Ancient Egypt, pág. 56. Thames & Hudson, 2004. ISBN 0-500-05128-3.

## Bibliografia

* Harpur, Yvonne. The Tombs of Nefermaat and Rahotep at Maidum. Oxford Expedition to Egypt, 2001. ISBN 978-0-9540835-0-2.
* Houlihan, trick F.. The Birds of Ancient Egypt. American University in Cairo Press, 1988. ISBN 977-424-185-1.
# Américo Miguel Tesoriere

Américo Miguel Tesoriere, també citat com a Américo Tesorieri,(Buenos Aires, 18 de març de 1899 - 30 de desembre de 1977) fou un futbolista argentí dels anys 1910 i 1920.
Jugava a la posició de porter. Fou una de les primeres figures de Boca Juniors, club on debutà el 1916 a l'edat de 17 anys, reemplaçant Fabbiani, qui s'havia lesionat greument. Romangué al club fins al 1927, amb una breu estada el 1921 al club Sportivo del Norte. Disputà un total de 184 partits amb Boca en totes les competicions i guanyà onze títols, inclosos cinc títols de lliga.
Jugà amb la selecció argentina 38 partits i guanyà dues Copes Amèrica els anys 1921 i 1925. A més en les edicions del campionat de 1921 i 1924 no encaixà cap gol.

## Palmarès

* Campionat argentí de futbol:
** 1919, 1920, 1923, 1924, 1926
* Copa Competencia:
** 1919, 1923, 1924
* Tie Cup:
** 1919
* Copa de Honor::
** 1920
* Copa Estimulo:
** 1926
* Copa Amèrica de futbol:
** 1921, 1925

## Referències

* ↑ «Americo Tesorieri». informexeneize.com. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 2 gener 2017].
* ↑ «Américo Tesorieri». Futbol a mil. Arxivat de l'original el 5 de novembre 2011. [Consulta: 2 gener 2017].

## Enllaços externs

* (castellà) Red Argentina Arxivat 2011-06-11 a Wayback Machine.
* (castellà) Perfil a Football factory
# Triangle del liti

El triangle de liti (castellà: Triángulo del Litio) és una regió dels Andes que és rica en reserves de liti, englobada per les fronteres d'Argentina, Bolívia i Xile. El liti es concentra en diverses salines que existeixen al llarg del desert d'Atacama i zones àrides veïnes. Les zones més grans, tres salines principals que defineixen els seus vèrtexs són el Salar de Uyuni a Bolívia, el Salar d'Atacama a Xile i el Salar del Hombre Muerto a l'Argentina. D'aquests, el Salar d'Atacama de Xile té la concentració més alta de liti (0,15% en pes) entre totes les fonts del món. La forma de l'àrea d'interès per als recursos de liti a les salines, però, no és un triangle sinó més aviat una mitja lluna que comença amb Salar de Surire (19° S) al nord i acaba amb Salar de Maricunga (27° S) al sud. Per això s'ha proposat canviar el nom de l'àrea a Lithium Crescent.
A partir del 2017 es pensava que l'àrea albergava al voltant del 54% de les reserves de liti del món, però, no s'espera que aquestes reserves, que són les més grans en grandària i la més alta qualitat del món, no enriqueixin els països del voltant, com ha fet el petroli per als països del Golf. Per exemple, la quantitat total de minerals de liti a Xile val "menys que els tres anys d'exportacions de petroli de l'Aràbia Saudita".
La producció anual a principis dels anys 2020 va ser la següent: 140.000 tones anuals a Xile 33.000 tones anuals a l'Argentina i 600 tones anuals a Bolívia.

## Referències

* ↑ Anlauf, Axel. «Greening the imperial mode of living? Socio- ecological (in)justice, electromobility, and lithium mining in Argentina». A: Pichler. Fairness and Justice in Natural Resource Politics, 2016.
* 1 2 López Steinmetz, Romina Lucrecia; Salvi, Stefano Earth-Science Reviews, 217, 2021. Bibcode: 2021ESRv..21703615L. DOI: 10.1016/j.earscirev.2021.103615.
* ↑ Ellsworth Dickson. «South America's prospective - The Lithium Triangle». Resource World. [Consulta: 7 December 2019].
* ↑ Lithium: The Global Race for Battery Dominance and the New Energy Revolution. 2021. L. Bednarski. ISBN 1787386732. p. 97.
* ↑ (Dube 2022)
* 1 2 (Quinn 2024)

## Bibliografia

* Dube, Ryan «The Place With the Most Lithium Is Blowing the Electric-Car Revolution» (en anglès). The Wall Street Journal, vol. CCLXXX, 2022. ISSN: 1042-9840.
* Quinn, Jack «El litio: ¿esperanza o espejismo para América Latina?» (en castellà). El Tiempo, 2024. ISSN: 0121-9987.
# Antirondalla

Una antirondalla és un una paròdia del gènere rondallístic, generalment breu, que té el propòsit de sorprendre, enrabiar i burlar-se dels infants. Pot partir d'una rondalla meravellosa o una rondalla formulística. Trenca les expectatives de l'auditori mitjançant una narració circular, un relat que no acaba mai o forçant al públic a respondre preguntes enganyoses.

## Referències

* ↑ «Folklore URV». [Consulta: 12 novembre 2022].
* ↑ Carazo, Carme Oriol i. Introducció a l'etnopoètica: teoria i formes del folklore en la cultura catalana. Cossetània Edicions, 2002, p. 68. ISBN 978-84-95684-74-5.
Viccionari
# Blowin' in the Wind

Blowin' in the Wind és una 'cançó de protesta' de Bob Dylan escrita i llançada com a "single" l'any 1962, sent inclosa al seu àlbum The Freewheelin' Bob Dylan el 1963. Ha tingut gran transcendència en el món de la música i la cultura popular de finals del segle xx. Ha estat adaptada al català el 1967 per Ramon Casajoana i Joan Boix amb el títol d'Escolta-ho en el vent.

## Referències

* 1 2 Pep Blay. Les cançons de la nostra vida. Barcelona: Rosa dels Vents, 2015. ISBN 9788416430017.

## Enllaços externs

* Blowin' in the Wind Arxivat 2008-05-09 a Wayback Machine. de Bob Dylan
* Escolta-ho en el vent Arxivat 2005-11-02 a Wayback Machine. (amb acords)
* La rosa dels vents Arxivat 2007-03-02 a Wayback Machine. de Toni de l'Hostal (net)
# Calau fistonat

El calau fistonat (Rhyticeros undulatus) és una espècie d'ocell de la família dels buceròtids (Bucerotidae) que habita boscos de l'est de l'Índia, Myanmar, Tailàndia, Indoxina, Malaca, Sumatra, Java, Bali i Borneo.

## Referències

* ↑ «Calau fistonat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 08/03/2013 (català)