OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Carroll Valley

Carroll Valley és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 3.291 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Carroll Valley tenia 3.291 habitants, 1.176 habitatges, i 952 famílies. La densitat de població era de 235,7 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 1.176 habitatges en un 43,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 71,9% hi vivien parelles casades, en un 5,6% dones solteres, i en un 19% no eren unitats familiars. En el 14% dels habitatges hi vivien persones soles el 4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,8 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,7% tenia menys de 18 anys, un 4,9% entre 18 i 24, un 35,2% entre 25 i 44, un 21,6% de 45 a 60 i un 8,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 54.659 $ i la renda mediana per família de 55.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.135 $ mentre que les dones 27.090 $. La renda per capita de la població era de 21.286 $. Entorn de l'1,7% de les famílies i el 2,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Carroll Valley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Carroll Valley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Cantó de Mézières-en-Brenne

El cantó de Mézières-en-Brenne és un cantó francès del departament de l'Indre, situat al districte de Le Blanc. Té 8 municipis i el cap és Mézières-en-Brenne.

## Municipis

* Azay-le-Ferron
* Mézières-en-Brenne
* Obterre
* Paulnay
* Sainte-Gemme
* Saint-Michel-en-Brenne
* Saulnay
* Villiers

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1973 | Roger Morève | radical |
| 1973-1979 | Jean Herpin | divers droite, després UDF |
| 1979-1985 | M. Coutant | PS |
| 1985- | Jean-Louis Camus | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 4.555 | 5.103 | 4.522 | 4.162 | 3.906 | 3.719 | 3.561 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó de Mézidon-Canon

El cantó de Mézidon-Canon és un cantó francès del departament de Calvados, situat al districte de Lisieux. Té 19 municipis i el cap es Mézidon-Canon.

## Municipis

* Les Authieux-Papion
* Biéville-Quétiéville
* Bissières
* Castillon-en-Auge
* Coupesarte
* Crèvecœur-en-Auge
* Croissanville
* Grandchamp-le-Château
* Lécaude
* Magny-le-Freule
* Méry-Corbon
* Le Mesnil-Mauger
* Mézidon-Canon
* Monteille
* Notre-Dame-de-Livaye
* Percy-en-Auge
* Saint-Julien-le-Faucon
* Saint-Laurent-du-Mont
* Saint-Loup-de-Fribois

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1951 | Pierre Trébucien | RI |
| 1951-1970 | M. de Guerpel | Divers droite |
| 1970-1988 | Henry Delisle | CIR, després PS |
| 1988-2001 | Jean Manchon | RPR |
| 2001- | François Aubey | PRG, després PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 8.791 | 9.302 | 8.668 | 9.258 | 9.767 | 10.068 | 10.733 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó de Mülhausen-Sud

El cantó de Mulhouse-Sud (alsacià kanton Milhüüsa-Sid) és una divisió administrativa francesa situat al departament de l'Alt Rin i a la regió del Gran Est

## Composició

El cantó aplega 9 comunes :
| Nom alsacià | Nom francès | Nom alemany |
| barri Sud de Milhüüsa | Mulhouse | Mülhausen |
| Bruebi | Bruebach | Brubach |
| Brunscht | Brunstatt | Brunstatt |
| Dìdene | Didenheim | Didenheim |
| Flàxlànde | Flaxlanden | Flaxlanden |
| Gàlfínge | Galfingue | Galfingen |
| Hemschprung | Heimsbrunn | Heimsbrunn |
| Needermorschwíller | Morschwiller-le-Bas | Morschweiler |
| Zílse | Zillisheim | Zillisheim |

## Conseller general de l'Alt Rin

* 2001-2010: Francis Flury

## Enllaços externs

* Cantó de Mulhouse-Nord al Web del Consell General Arxivat 2006-11-16 a Wayback Machine.
* Portal del cantó de Mulhouse Arxivat 2008-05-16 a Wayback Machine.
# Casa Verdeny

La Casa Verdeny és un edifici del municipi de Tremp (Pallars Jussà) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici situat en la cantonada entre la Rambla del Dr. Pearson i el carrer Barcelona. Immoble aixamfranat, entre mitgeres i de tres plantes d'alçada, dos habitatges per planta, terrat i golfes
És un edifici aixamfranat entre mitgeres de tres plantes d'alçada, terrat i golfes, aquestes darreres de més tardana construcció.
La façana presenta una composició simètrica, amb influències d'estil secessionista, a partir de totes les seves obertures en forma de finestres balconeres amb barana de ferro.
Destaquen les obertures de la línia del xamfrà, emfatitzades amb trencaaigües i faixes geometritzants i decoració vegetal, així com l'element esglaonat que culmina la façana, que funciona com a barana de la terrassa. Se situa aquí també, la inscripció "Torrons Verdeny", que fou modificada per "Turron Verdeny" durant el Franquisme.

## Història

Hi ha una inscripció: "TORRONY VERDENY", escapçada a l'època franquista i modificada per "TURRON" VERDENY.
En el 1912 es realitzaren la construcció d'obres coetànies pel mateix constructor.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Casa Verdeny». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 desembre 2015].
# Sebedín-Bečov

Sebedín-Bečov és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1351.
# Sebenitos

Sebenitos o Sebennitos (grec antic: Σεβέννυτος, Sebennytos; llatí: Sebennytus) fou una ciutat de l'antic Egipte a la zona del delta del Nil a la branca Damiata o Sebenítica del riu, a l'est de Sais i prop d'aquesta ciutat, entre el llac Burlus i el Nil. El seu nom egipci fou Tjebnutjer i en llengua copta Djebenoute o Djemnouti. Correspon a la moderna Samannud. Fou capital del nomós XII del Baix Egipte (Theb-ka). S'atribueix a aquesta ciutat la capital de la dinastia XXX. Era un centre comercial entre el Baix Egipte i Memfis. L'abandonament del manteniment dels canals i l'aixecament del nivell del sòl al·luvial va obligar a abandonar el lloc. Fou la ciutat on va néixer l'historiador Manethó.
S'han trobat les ruïnes d'un temple dedicat al déu local Osiris-Shu (Anhur-Shu), on probablement Manethó va servir com a sacerdot, a l'oest de la ciutat moderna; les inscripcions esmenten Nectabeu II, Alexandre IV, Filip Arrideu i Ptolemeu II, però cap correspon a la dinastia XXX. S'han trobat també alguns objectes que vindrien d'altres ciutats com una falsa porta d'Amenemhet I, una estàtua de Psamètic I, un fragment d'altar de Neferites i una escultura del temps de Nectabeu I.
Dins la tradició cristiana egípcia és considerat un dels llocs pels quals va passar la sagrada família durant el seu periple per Egipte.
Fou visitada per Edouard Naville el 1887, i parts del temple foren portades al Museu d'Antiguitats Egípcies i a altres museus arreu del món. El 1998 es va investigar per Neal A. Spencer de la Societat d'Exploració d'Egipte i s'hi van trobar petits objectes.
Samannud és una petita ciutat d'Egipte a la zona del delta del Nil a la branca Damiata del riu, entre el llac Burlus i el Nil. És al costat de les ruïnes de l'antiga Sebenitos, lloc de naixement de l'historiador Manethó. També fou el lloc on va néixer Mustafà al-Nahhas Pasha el 15 de juny de 1876, que fou primer ministre d'Egipte cinc vegades (1928, 1930, 1936-1937, 1942-1944 i 1950-1952). Cada any se celebra una peregrinació dels coptes, ja que la ciutat és considerada dins la tradició cristiana egípcia un dels llocs per on va passar la sagrada família durant el seu periple per Egipte i hi va romandre uns 15 dies. La ciutat té una biblioteca amb documents cristians egipcis.
# Esteve Palet

Esteve Palet és el nom dels següents personatges:
* Esteve Palet i Mir (Banyoles, 2 de març de 1981) és un compositor de sardanes.
* Esteve Palet i Ribas (Bordils, Gironès, 4 de gener de 1950) és un compositor de sardanes.
# Santa Maria d'Olvan

Santa Maria d'Olvan és una església del municipi d'Olvan (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'església està conformada per una nau lateral i dues de laterals de reduïdes dimensions. La porta d'accés està coronada per un frontó i fornícula, on precedeix una imatge. Per il·luminar la nau central s'obre a la façana, un gran lòcul adovellat. L'església no té absis i els peus del presbiteri, a llevant, s'alça un campanar de secció quadrada adossat al mur de migdia de l'església; el campanar té quatre lòculs i està rematat per una balustrada.

## Història

Les primeres notícies de l'església de Santa Maria d'Olvan són del s. X. L'any 905 es consagrava l'església a honor a la Mare de Déu, pel bisbe Nantigis de la Seu d'Urgell. L'església estava dins la jurisdicció de la baronia de la Portella, però quan aquest s'uní als dominis dels Pinós, l'any 1369, passà a formar part de la baronia de Gironella i Olvan. L'església romànica fou remodelada al llarg dels segles i finalment d'una manera total el s. XVIII. Durant aquesta centúria esdevé un exemple del barroc de la Catalunya interior.

## Referències

* 1 2 3 «Santa Maria d'Olvan». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 novembre 2015].
# Casa al carrer Colom, 12 (Vilajuïga)

La Casa al carrer Colom, 12 és una obra de Vilajuïga (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada al centre del nucli urbà de la població de Vilajuïga, a la part posterior de les Aigües Minerals de Vilajuïga. Forma cantonada amb la plaça de Bòsnia i els carrers Colom i de les Aigües.
Edifici aïllat amb jardí posterior, de planta rectangular, amb la coberta plana. Consta de planta baixa i pis. Té la porta d'accés pel carrer Colom i la del vehicle pel de les Aigües, ambdues comuniquen amb el jardí. La façana principal presenta tres finestres rectangulars amb l'emmarcament decorat i llinda a mode de guardapols. La central és més gran i té el guardapols esglaonat amb un motiu decoratiu al mig. El de les dues laterals és pla, amb un motiu floral. El coronament de la façana es troba rematat per una cornisa motllurada, amb un cos rectangular destacat a l'altura de la finestra central. Té un petit fris decorat rematat amb palmetes alineades. A la façana posterior destaca el balcó exempt del primer pis, amb barana de ferro decorada i la mateixa decoració que la finestra central. El coronament també es repeteix en aquest cas. Les finestres de la planta baixa foren obertes posteriorment. Tots els motius decoratius de les façanes es troben pintats dels colors blanc i rosa. La resta del parament és de maçoneria, amb diverses reformes de maó.

## Referències

* 1 2 «Casa al carrer Colom, 12». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 octubre 2017].
# Casa al carrer Concepció Pi

La Casa al carrer Concepció Pi és una obra de Begur (Baix Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Finestra de llinda planera amb guardapols de motllures de mitja canya i una mena d'escaquejats al sota del guardapols. Aquest guardapols és d'un tram. L'ampit és motllurat i una mica escapçat. Tota la finestra està emmarcada amb pedra (menys el sota de l'ampit).
La finestra està bisellada per una motllura de gola.
Pertany a una casa entremitgeres a on hi ha altra finestra gotitzant amb un motiu floral i més senzilla.
La finestra, de la fitxa, també té un motiu gotitzant sota el guardapols. És molt senzill i té un motiu floral.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa al carrer Concepció Pi». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 21 desembre 2019].
# Estudis subalterns

El Grup d'Estudis Subalterns és un grup d'Àsia meridional interessat en les societats postcolonials i postimperials amb un accent especial en els del sud d'Àsia sense obviar les del món en desenvolupament en general. El terme estudis subalterns també s'aplica de manera més àmplia a altres investigadors que comparteixen molts dels seus punts de vista, conceptes i teories d'aquest grup, fundat per Ranahit Guha. Els seus treballs es publiquen a la revista Subaltern Studies. El seu enfocament d'història des de baix se centra més en el que passa entre les masses en la base de la societat que entre l'elit.
El terme "subaltern" és una al·lusió al concepte del marxista italià Antonio Gramsci (1891-1937). Literalment, es refereix a qualsevol persona o grup de gradació social o rang inferior, ja sigui per raça, classe, gènere, orientació sexual, ètnia o religió.
El grup sorgí a la dècada dels vuitanta, influenciat per Eric Stokes, per tractar de formular una nova narrativa de la història l'Índia i el Sud d'Àsia, amb mètodes crítics i oposició als discursos històrics fets sota nocions eurocentristes i els prejudicis de les elits nacionals i estrangeres, imperants fins aquell moment. Aquest mètode va ser declarat en el Manifest publicat a Subaltern Studies i en l'obra de Ranahit Guha The Elementary Aspects of Peasant Insurgency.
Crítics amb la historiografia marxista tradicional sobre la història de l'Índia —en què un país semifeudal, gràcies a la colonització britànica, s'havia desenvolupat i polititzat i, gràcies a això, havia obtingut la seva independència— s'oposen a la idea que unes elits conscients haurien inspirat a les masses a la resistència i la rebel·lió contra els britànics. En el seu lloc, se centren en les no-elits —els "subalterns"— com a agents de canvi polític i social. Per això han tingut un especial interès en els discursos i la retòrica dels moviments polítics i socials emergents, en comparació amb les accions més visibles, com manifestacions o aixecaments.
Per a Llatinoamèrica es va fundar el 1992 un grup similar liderat per John Beverley i Ileana Rodríguez. S'enfrontava també a la historiografia tradicional basada en les elits que amaga l'originalitat i la independència de les accions dels subalterns.

## Autors principals

* Dipesh Chakrabarty
* Partha Chatterjee
* Ranajit Guha
* Edward Said
* Sumit Sarkar

## Vegeu també

* Postcolonialisme
* Essencialisme estratègic

## Bibliografia

* Ranahit Guha. Las voces de la historia. Y otros estudios subalternos Barcelona, Crítica, 2002 (text complet en línia).
* Ranahit Guha. La Historia en el Término de la Historia Universal. Barcelona, Crítica, 2003.
# Caro (desambiguació)

«Caro» té aquests significats:
* Toponímia:
** Caro (també Mont Caro o, impròpiament, Montcaro), un cim del massís dels Ports de Tortosa-Beseit
** Refugi Mont Caro, construït el 1965 al vessant nord del Caro
** Caro (Ar Mor-Bihan) (bretó: Karozh), municipi de Bretanya
** La Chapelle-Caro (bretó: Chapel-Karozh), municipi de Bretanya
* Biografies:
** Horatio Caro (1862-1920), jugador d'escacs anglès
** Joan Caro Sureda-Valero i Togores (1769-1829), militar i aristòcrata mallorquí, germà de Maria Pascuala, Josep i Pere Caro
** José Caro, nom de diversos personatges
** Josep Caro i Sureda (1764-1813), mariner i militar mallorquí, germà de Maria Pascuala, Joan i Pere Caro
** Julio Caro Baroja (1914-1995), antropòleg, historiador i lingüista espanyol
** Manolo Caro (1984), director de cinema mexicà
** Maria Pascuala Caro Sureda (1768-1827), doctora en filosofia i religiosa mallorquina, germana de Joan, Josep i Pere Caro
** Pere Caro Sureda, marquès de la Romana (1761-1811), militar mallorquí, germà de Maria Pascuala, Joan i Josep Caro
* Altres:
** Caro (mitologia), ésser mitològic propi del sud valencià
** Caro diario, pel·lícula del director italià Nanni Moretti de 1993
** Defensa Caro-Kann, obertura de peó de rei en escacs
** Instituto Caro y Cuervo, centre estudis superiors de Bogotà

## Vegeu també

* Caró
# Saori Yoshida

Saori Yoshida (en japonès: 吉田 沙保里) (Tsu, Japó 1982) és una lluitadora japonesa retirada, guanyadora de tres medalles olímpiques d'or i una d'argent en lluita lliure.

## Biografia

Va néixer el 5 d'octubre de 1982 a la ciutat de Tsu, pablció situada a la prefectura de Mie. És filla del també lluitador i campió olímpic Yoshikatsu Yoshida.

## Carrera esportiva

Va participar, als 21 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2004 realitzats a Atenes (Grècia), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en la prova femenina de lluita lliure de pes lleuger (- 55 kg.) per davant la canadenca Tonya Verbeek. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2008 realitzats a Pequín (República Popular de la Xina) aconseguí revalidar el seu títol, un fet que repetí en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2012 celebrats a Londres (Regne Unit), en aquesta ocasió novament davant Verbeek.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat deu medalles en el Campionat del Món de lluita, totes elles d'or, així com tres medalles en el Jocs Asiàtics.
# Carpiquet

Carpiquet és un municipi francès situat al departament de Calvados i a la regió de Normandia. L'any 2019 tenia 2.886 habitants.
Els primers esments excrits daten de 1066 Carpiket i 1198 Karpiket. És un topònim d'origen bretó. El prefix caer-, car- significa fortificació.

## Demografia

El 2007 tenia 2.140 habitants. Hi havia 787 famílies i 834 habitatges: 807 habitatges principals, una segona residència i 26 desocupats. La població ha evolucionat segons el següent gràfic:

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 1.340 persones, 991 eren actives i 349 eren inactives. Té una escola maternal i elemental.
Dels 284 establiments que hi havia el 2007, 18 eren d'empreses extractives, 1 d'una empresa alimentària, 1 d'una empresa de fabricació de material elèctric, 1 d'una empresa de fabricació d'elements pel transport, 22 d'empreses de fabricació d'altres productes industrials, 39 d'empreses de construcció, 74 d'empreses de comerç i reparació d'automòbils, 13 d'empreses de transport, a més d'empreses de serveis de proximitat.
L'any 2000 hi havia nou explotacions agrícoles que conreaven un total de 435 hectàrees.

## Referències

* ↑ Dauzat, Albert; Rostaing, Charles. Dictionnaire etymologique des noms de lieux en france. (en french). París: Larousse., 1963.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
# Esterbrook

Esterbrook és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Wyoming. Segons el cens del 2000 tenia 32 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Esterbrook tenia 32 habitants, 16 habitatges, i 12 famílies. La densitat de població era de 3,6 habitants/km².
Dels 16 habitatges en un 6,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 75% hi vivien parelles casades, en un 0% dones solteres, i en un 25% no eren unitats familiars. En el 18,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,25.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 9,4% tenia menys de 18 anys, un 6,3% entre 18 i 24, un 3,1% entre 25 i 44, un 50% de 45 a 60 i un 31,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 57 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 107,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.750 $ i la renda mediana per família de 33.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 0 $ mentre que les dones 0 $. La renda per capita de la població era de 15.918 $. Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Esterbrook». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 28 gener 2021].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Esterbrook». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Selma Irmak

Selma Irmak (Kızıltepe, Província de Mardin, Turquia, 8 de març de 1971), és una diputada turca del Partit de la Pau i la Democràcia, que representa la província de Şırnak. Va ser elegida al Parlament Turc en les eleccions generals del juny de 2011. Va ser una dels cinc diputats i diputades que van ser elegits directament des de la presó. Durant la dècada dels 90 va passar deu anys a la presó per suposada pertinença al PKK. Va ser militar durant anys al Partit de la Societat Democràtica (DTP). L'any 2008 va ser condemnada a sis mesos de presó per enaltiment de crims i criminals; el tribunal va commutar-li la pena pel pagament de 5000 lires turques. Va presentar-se a l'alcaldia de Derik en les eleccions locals del 29 de març de 2009. El 18 d'abril de 2009, quan encara era copresidenta del DTP, va ser detinguda altre cop durant una operació policial a Mardin, i empresonada a la presó de Diyarbakır sota l'acusació de pertinença a una organització terrorista. Segons fonts del DTP, aquestes detencions van ser una resposta del Govern turc al gran suport que el partit tingué en les eleccions locals del març de 2009.
Va ser jutjada juntament amb altres 175 polítics i activistes kurds en el que es coneix com a judici massiu KCK que va començar l'octubre de 2010. El febrer de 2012 va iniciar una vaga de fam juntament amb molts altres detinguts. Va ser alliberada el 4 de gener de 2014 per decisió del Tribunal Penal Superior de Diyarbakır. El seu alliberament es va produir poc temps després d'una decisió històrica del Tribunal Constitucional turc en el cas de Mustafa Balbay. El 5è Tribunal Penal de Diyarbakır va condemnar l'any 2017 a Selma Irmak a 10 anys de presó per presumptes càrrecs de pertinença a una organització terrorista i difusió de propaganda per a aquesta organització.

## Referències

* ↑ Country Reports on Human Rights Practices for 2008 Vol.1. US Government Printing Office, 2008 [Consulta: 5 gener 2014].
* ↑ «Selma Irmak». Biyografi Net. [Consulta: 7 gener 2014].
* ↑ «Cable reference id: #09ANKARA552». Wikileaks, 19-04-2009. Arxivat de l'original el 2014-01-06. [Consulta: 5 gener 2014].
* ↑ «Turkish police detain 46, including party officials, in raids on PKK». Hurriyet Daily News, 19-04-2009. [Consulta: 5 gener 2014].
* ↑ «KCK trial resumed in Diyarbakır». Firat News, 07-10-2013. Arxivat de l'original el 2014-01-06. [Consulta: 5 gener 2014].
* ↑ «Letter from BDP MP Mrs. Selma Irmak». Kurdish Freedom, 24-02-2012. [Consulta: 5 gener 2014].
* ↑ «3 pro-Kurdish BDP deputies released from prison». Sunday's Zaman, 05-01-2014. Arxivat de l'original el 2014-01-06. [Consulta: 5 gener 2014].
* ↑ «Sentencia de 10 años de prisión para la MP Selma Irmak del HDP» (en castellà). ANF News.
# Selma Bruna

Selma Bruna (Sant Cugat del Vallès) és una cantant catalana que forma part del trio musical Marala. En 2023 publica el seu primer disc en solitari, Dorsal.

## Referències

* ↑ «Sandra Monfort: Els pobles necessiten que tornem carregades d’històries». TresDeu, 07-12-2020. [Consulta: 6 desembre 2021].
* ↑ «Sandra Monfort: «Visc en una casa de camp i totes les lletres s’inspiren en metàfores de l’ànima»». Enderrock, 09-03-2021. [Consulta: 6 desembre 2021].
* ↑ «Selma Bruna: «No existeix la concepció d’un art que no sigui comunitari»». [Consulta: 17 abril 2023].