OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La caja 507

La caja 507 s una pel·lícula espanyola de l'any 2002 dirigida per Enrique Urbizu. Drama protagonitzat per Antonio Resines, José Coronado i Goya Toledo.

## Sinopsi

Modest Pardo (Antonio Resines) és el director d'una sucursal bancària segrestat per uns atracadors que li mantenen tancat en aquesta. Mentre roman tancat, en una de les caixes de seguretat troba informació relacionada amb unes terres on va haver-hi un incendi en el qual va morir la seva filla. La seva recerca sobre aquest fet li porta a descobrir la veritable història de l'incendi, per la qual cosa decideix venjar-se dels implicats en el cas.

## Repartiment

* Antonio Resines - Modesto Pardo
* José Coronado - Rafael Mazas
* Goya Toledo - Mónica Vega
* Dafne Fernández - María Pardo Muñoz
* Sancho Gracia - Santos Guijuelo
* Juan Fernández - Regueira

## Premis
### XVII Premis Goya

| Categoria | Persona | Resultat |
| Premi Goya a la millor direcció de producció | Fernando Victoria de Lecea | Guanyador |
| Premi Goya al millor muntatge | Ángel Hernández Zoido | Guanyador |
| Premi Goya al millor actor | José Coronado | Candidat |
| Premi Goya al millor so | Licio Marcos de Oliveira Luis de Veciana Alfonso Pino | Candidats |

## Curiositats

* D'antuvi el personatge de José Coronado anava a portar el cabell platí i un tall de pèl similar al de l'entrenador de futbol Héctor Cúper, però en el procés de descoloració li van abrasar el pèl. Van haver de rapar-li el cap al zero i esperar que li creixés fins a mostrar l'aspecte que finalment presenta en el film.
* L'Entitat BancoSol existeix en la vida real, encara que sense el mateix logotip.
* El periòdic Europa Sur existeix en la vida real, i Enrique Urbizu va basar el seu guió en diverses informacions aparegudes en el rotatiu.
* En cap moment de la pel·lícula se cita el nom de la localitat on es desenvolupen els fets.
* A totes les fotos de José Coronado que apareixen en la pel·lícula, l'actor presenta el mateix tall de pèl, fins i tot a la foto del Diari Europa Sud, de 6 anys abans.
* "Ens hem basat en la realitat per a escriure el guió, en infinitat de retallades de premsa", comenta Enrique Urbizu (director). (Cinemagazine)

## Referències

* ↑ 'La Caja 507', impecable thriller patrio a espinof.com
* ↑ La caja 507 a Fotogramas
* ↑ «La caja 507». Enciclopedia Auñamendi, 2008 [Consulta: 25 octubre 2015].
* ↑ Los Ondas premian este año el talento de los creadores y el impacto social de los programas, El País, 31 d'octubre de 2002
* ↑ La caja 507 al web dels Goya
# Kyongae Chang

Kyongae Chang (coreà: 장경애) (Seül, 5 de setembre de 1946) és una astrofísica sud-coreana. És més coneguda pel seu treball sobre lents gravitacionals, inclosa la lent de Chang-Refsdal.
Chang va néixer a Seül. Va treballar com a investigadora associada en astrometria de binàries amb els professors Peter van de Kamp i Wulff Dieter Heintz a l'Observatori Sproul des de 1969 fins a 1971. Des de 1975 fins a 1980 va treballar en un Dr. rer. nat. a la Universitat d'Hamburg, graduant-se amb el seu treball sobre la lent de Chang-Refsdal. El resultat principal es va publicar a Nature l'any 1979 immediatament després del descobriment de la primera lent gravitatòria.
Va tornar a Corea del Sud el 1985 i es va convertir en professora a la Universitat de Cheongju.

## Referències

* 1 2 Schramm, 2010.
* ↑ Chang i Refsdal, 1979, p. 561-564.

## Bibliografia

* Chang, K.; Refsdal, S. «Flux variations of QSO 0957+561 A, B and image splitting by stars near the light path» (en anglès). Nature, 282(5739), desembre 1979. Bibcode: 1979Natur.282..561C. DOI: 10.1038/282561a0.
* Schramm, Jochen. Sterne über Hamburg (en alemany). Hamburg: Kultur- und Geschichtskontor, 2010. ISBN 978-3-9811271-8-8.
# Kyonemichthys rumengani

Kyonemichthys rumengani és una espècie de peix de la família dels singnàtids i de l'ordre dels singnatiformes.

## Morfologia

* Les femelles poden assolir 2,68 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical que viu entre 15-20 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Indonèsia.

## Referències

* ↑ Gomon, M.F., 2007. A new genus and miniature species of pipehorse (Syngnathidae) from Indonesia. aqua International Journal of Ichthyology, 13 (1): 25-30.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Gomon, M.F., 2007 A new genus and miniature species of pipehorse (Syngnathidae) from Indonesia. aqua International Journal of Ichthyology, 13 (1): 25-30.
* 1 2 3 «Kyonemichthys rumengani» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Dawson, C.E., 1985. Indo-Pacific pipefishes (Red Sea to the Americas). The Gulf Coast Research Laboratory Ocean Springs, Mississipi, Estats Units.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Lourie, S. A., Amanda C.J. Vincent i Heather J. Hall: Seahorses: An Identification Guide to the World's Species and their Conservation. Dorling Print Limited, Dorling House: Londres, Gran Bretanya: Project Seahorse, 1999.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Massanell

Massanell és el nom que rep una varietat local catalana d'olivera pròpia de -i només localitzada a- la Vall de Barcedana, al Pallars Jussà. En aquesta comarca es dediquen 733 hectàrees al conreu d'aquest arbre i s'hi obtenen més de 600 tones d'oliva per any. El Pallars Jussà és considerat el límit climàtic per a aquest tipus de conreu alhora que és sorprenentment ric en varietats locals d'olivera. Aquesta informació la sabem des que l'IRTA (l'Institut de Recerca i Tecnologia Agroalimentària) començà a fer un estudi dels exemplars d'olivera d'aquesta contrada l'any 2015. A partir d'aquest estudi més d'una vintena de varietats d'olivera locals encara per estudiar i indexar pogueren sortir de l'oblit. L'oli extret de les varietats d'olivera autòctones del clima fred i plujós del Pallars Jussà sobresurt per l'alta concentració de polifenols, perquè envelleix lentament i perquè prové d'olives de maduració primerenca, aquest fet els permet evitar la gelada quan arriba el dur hivern de la zona. Com a nota curiosa, l'oli de les olives massanell ha estat un dels emprats per fabricar la primera cervesa verda d'oli l'oliva del món.

## Referències

* ↑ «L'IRTA identifica tretze noves varietats locals d'olivera al Pallars Jussà». TV3, 3/24 i Catalunya informació, 31-05-2021. [Consulta: 22 agost 2021].
* ↑ «L'oli d'oliva autòcton del Pallars aterra als mercats». El Punt Avui, 07-01-2020. [Consulta: 22 agost 2021].
* ↑ «a part de posar en valor l'agricultura i el territori, un dels pilars del nostre projecte és la innovació». Ruralcat, 19-03-2021. [Consulta: 22 agost 2021].
# Massanutten

Massanutten és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Virgínia. Segons el cens del 2000 tenia 1.945 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Massanutten tenia 1.945 habitants, 751 habitatges, i 582 famílies. La densitat de població era de 52,4 habitants per km².
Dels 751 habitatges en un 35,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 67,6% hi vivien parelles casades, en un 6,1% dones solteres, i en un 22,4% no eren unitats familiars. En el 16,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,59 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,91.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,3% tenia menys de 18 anys, un 5,9% entre 18 i 24, un 35,2% entre 25 i 44, un 25,1% de 45 a 60 i un 9,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 61.316 $ i la renda mediana per família de 61.957 $. Els homes tenien una renda mediana de 44.010 $ mentre que les dones 27.596 $. La renda per capita de la població era de 24.292 $. Entorn del 2,4% de les famílies i el 3,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Massanutten». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Massanutten». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
# La revolta

La revolta és un episodi líric en dos actes, el segon dividit en tres quadres, original de Víctor Mora i Alzinelles i amb música del mestre Felip Caparrós. L'acció se centra en el novembre de 1842, el primer acte es desenvolupa a l'Hospitalet i el segon a Barcelona. L'obra fou estrenada la vetlla del 31 de maig de 1930 al Teatre Nou de Barcelona per part de la Companyia de Teatre Líric Català, dirigida per Josep Llimona (sota l'empresa de G. Camarasa Sort).
La decoració va anar a càrrec dels escenògrafs Rafael Garcia (primer acte), Valera Zabala i Campsaulines (els dos primers quadres del segon acte) i Batlle i Amigó (el darrer quadre. El vestuari en canvi va ser a càrrec d'Enric Giménez (disseny) - alguns figurins del qual poden consultar-se a la col·lecció del Museu de les Arts Escèniques - i Constantí Penalva (confecció). Els mestres auxiliars a direcció musical foren Josep Espeita i Joan Estany.

## Repartiment de l'estrena

* Joan de Déu: Joan Rosich (després de les primeres representacions interpretat per Carles Vives).
* Carmina: Sofia Vergé (després de les primeres representacions interpretada per Cecília Gubert).
* Pepona: Carme Valor.
* Bràulia: Rosa Marco.
* Matavins: Josep Llimona.
* Met Tocasons: Albert Cosín.
* Migfrare: Joaquim Fernàndez.
* Janot: Joan Ferret.
* Senyor Dalmau: Carlos Freixas.
* Genís: Joan Xuclà.
* Sicari: Miquel Garriga.
* Beneta: Pepeta Garrido.
* Dolors: Rosa Viñas.
* Peixater: Josep Calvo.
* Leandre: Alexandre Antonieti.
* Saió: Josep Valor.
* Obrer 1: Zacaries Fernàndez.
* Obrer 2: Vicents Pasqual.
* Traginer 1: Enric Gil.
* Traginer 2: Albert Martí.
* Home vell: Alexandre Antonieti.
* Home mig vell: Vicens Fosas.
* Noia 1: Roser Miralles
* Noia 2: Pepeta Garriga.

## Referències

* ↑ «Dades de l'obra». TNC. [Consulta: 28 abril 2018].
* ↑ Mora, Víctor. La revolta. Barcelona: Llibreria Bonavía, 1930.
# Larry Rapp

Larry Rapp (20 de febrer de 1948) és un actor estatunidenc. Va participar en algunes pel·lícules durant els anys vuitanta i és conegut pel paper de Fat Moe Gelly a Hi havia una vegada a Amèrica.

## Filmografia

* 1982: Dear Mr. Wonderful
* 1984: Hi havia una vegada a Amèrica
* 1985: Half Nelson

## Referències

* ↑ «Larry Rapp 1948». notiziecinema.it. [Consulta: 3 gener 2022].
* ↑ «Larry Rapp». cinema.de. [Consulta: 3 gener 2022].
* ↑ Larry Rapp: Actor
* ↑ Wilson, Jake «Half Nelson». The Age, 25-04-2007.
# Mesos (desambiguació)

«Mesos» té aquests significats:
* Mesos, períodes; vegeu mes
* Toponímia: Mesòs, municipi francès, situat al departament de les Landes
* Economia: Mesos majors, els dies de la collita de gra a la societat preindustrial
Viccionari
# Laura Brown

Laura Brown (Calgary, 27 de novembre de 1986) és una ciclista canadenca especialista en la pista. Ha guanyat dues medalles als Campionats del món de Persecució per equips, dues als Jocs Panamericans, i un bronze als Jocs Olímpics de Rio.

## Palmarès en pista

* 2008
** Campiona del Canadà en persecució per equips
* 2011
** Medalla d'or als Jocs Panamericans en Persecució per equips (amb Jasmin Glaesser i Stephanie Roorda)
* 2012
** 1a als Campionats Panamericans en Persecució per equips (amb Allison Beveridge i Stephanie Roorda)
* 2015
** Medalla d'or als Jocs Panamericans en Persecució per equips (amb Kirsti Lay, Jasmin Glaesser i Allison Beveridge)
** Campiona del Canadà de Persecució per equips (amb Jasmin Glaesser, Kirsti Lay i Allison Beveridge)
* 2016
** Medalla de bronze als Jocs Olímpics de Rio de Janeiro en Persecució per equips (amb Jasmin Glaesser, Kirsti Lay, Georgia Simmerling i Allison Beveridge)

### Resultats a la Copa del Món

* 2009-2010
** 1a a Cali, en Persecució per equips
* 2013-2014
** 1a a Manchester, en Puntuació
** 1a a Guadalajara, en Persecució per equips
* 2015-2016
** 1a a Hong Kong, en Persecució per equips

## Enllaços externs

* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Laureana del Santísimo Sacramento

Laureana del Santísimo Sacramento (Madrid, ? - Salamanca, 31 de desembre de 1673) va ser una religiosa agustina recol·lecta.
Va ser filla d'una família noble. Els seus pares la van posar al servei d'una infanta, però encara en la infància va quedar òrfena. En agraïment als serveis prestats, la infanta va procurar la seva entrada al Reial Convent de Santa Isabel, de religioses agustines de Madrid, instal·lada a l'habitació de donzelles, on es va criar i educar.
Posteriorment va passar a servir a Juana Portocarrero, marquesa d'Aguilar. En aquesta casa es dedicà a labors de costura, si bé tenia el desig d'esdevenir d'entrar en un convent com a religiosa. Mentre va estar al servei de la marquesa va seguir una vida pietosa cristiana exemplar, a les ordres del sacerdot de la casa. En saber la marquesa del seu zel religiós, va encarregar-la tenir cura dels seus exercicis espirituals.
A la mort de la marquesa, i malgrat tenir ja 38 anys, va sol·licitar l'ingrés al convent de Salamanca, on es va descobrir el seu gran talent en totes les tasques que se li assignaven, i va ser exemple de virtut, especialment de caritat envers les altres germanes i els més pobres. Amb tot, l'etapa de noviciat va ser més llarga de l'habitual, perquè hi havia dubtes sobre la seva idoneïtat a causa del mal estat en que es trobava en aquell moment. Amb tot, un cop restituïda, les mares del convent van acceptar la seva professió. Va ser molt devota de la Mare de Déu, raó per la qual al llarg de l'any realitzava exercicis espirituals en la revetlla de les seves festivitats.
Els darrers anys de la seva vida va tenir cataractes i tot i que va ser curada inicialment, eventualment va quedar-se cega, un fet que no va fer que deixés de treballar, sinó que va continuar fins i tot cosint la roba de la comunitat. El 28 de desembre de 1673 va ser víctima d'una nova malaltia, que li va provocar la mort tres dies després.

## Referències

* 1 2 3 Ballesteros Robles, Luis. Diccionario biográfico matritense (en castellà). Madrid: Ajuntament de Madrid, 1912, p. 592.
* 1 2 3 4 5 Álvarez y Baena, José Antonio. Hijos de Madrid ilustres en santidad, dignidades, armas, ciencas y artes (en castellà). vol. 3. Madrid: Oficina de D. Benito Cano, 1790, p. 338-339.
* 1 2 3 4 5 Villerino, Alonso de. Esclarecido solar de las religiosas recoletas de nuestro padre San Agustín y vidas de las insignes hijas de sus conventos (en castellà). Madrid: Imprenta de Bernardo de Villa-Diego, 1691, p. 450-451.
# Leptodactylodon boulengeri

Leptodactylodon boulengeri és una espècie de granota que viu al Camerun i, possiblement també, a Nigèria.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Amiet, J.-L. 2004. Leptodactylodon boulengeri. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 18 de gener de 2008.
# Leptodactylodon blanci

Leptodactylodon blanci és una espècie de granota que viu al Gabon.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Ohler, A. & Amiet, J.-L. 2004. Leptodactylodon blanci. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 18 de gener de 2008.
# Lajos Kentner

Lajos Fülöp Kentner (Ludwig Kentner) (Karwin/Budapest, 19 de juliol de 1905 – Londres, 23 de setembre de 1987) fou un pianista i compositor britànic nascut a Hongria.

## Trajectòria professional

El 1912 va ingressar al departament de piano de l'Acadèmia de Música. Va ser alumne de Kalman Chovan i Arnold Székely entre 1914 i 1921. Va debutar com a pianista a Budapest l'any 1920. Entre 1916 i 1923 també va estudiar composició; Va estudiar amb Zoltán Kodály, Victor von Herzfeld, León Weiner i Hans von Koessler. Va fer el seu debut a Londres el 1928 al Grotrian Hall. El 1932, va obtenir el 5è lloc al Segon Concurs Internacional de Piano Chopin de Varsòvia. L'any 1933 va quedar tercer al Ferenc Liszt Piano Competition de Budapest. Va viure a Londres des de 1935; va fer molt per introduir les obres de Ferenc Liszt. Va debutar als EUA el 1956. El 1957 va actuar al Carnegie Hall. Entre 1965 i 1987 va ser el president de la "British Liszt Society". Des de 1974 va ensenyar a l'escola de Yehudi Menuhin.
Va començar la seva carrera com a pianista de jove a Europa i va continuar als EUA. Va interpretar obres romàntiques, però també va popularitzar Bartók i Kodály. Entre els seus companys de música de cambra hi havia Yehudi Menuhin i Gaspar Cassadó. Entre les seves obres cal destacar les seves obres orquestrals, obres de cambra, peces per a piano i cançons.

## Família

Els seus pares van ser: Gyula Kentner i Gizella Bucksbaum. La seva primera dona va ser la pianista Ilonka Kabos (1893–1973); aquest matrimoni va acabar el 1945. Aleshores es va casar amb Griselda Gould, filla de la pianista Evelyn Suart (Lady Harcourt), l'altra filla de la qual, Diana, es va convertir en la segona esposa de Yehudi Menuhin el 1947.

## Referències

* ↑ https://portal.dnb.de/opac.htm?method=simpleSearch&cqlMode=true&query=nid%3D118988190/(német és angol nyelven). (Hozzáférés: 2015. október 17.)
* ↑ «Databáze Národní knihovny ČR». [Consulta: 20 desembre 2023].
* ↑ «FamilySearch» (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2023].
* ↑ «Naxos» (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2023].

## Bibliografia

* Lèxic musical Brockhaus-Riemann. Ed. Dahlhaus, Carl i Eggenbrecht, Hans Heinrich. L'edició hongaresa ed. Antal Boronkay. Budapest, Zeneműkiadó, 1983-1985.
* Pál Gulyás: Vida i obres dels escriptors hongaresos
* Qui és qui? Diccionari de contemporanis. [Budapest], Béta Literary Co., [1937].
* Petita enciclopèdia. Editat per: Károly Ákos. Budapest, Editorial Acadèmica, 1968.
* El llibre de la música hongaresa. Editat per: Imre Molnár. Budapest, Ödön Havas, 1936.
* El lèxic de la societat hongaresa
* Nou lèxic de Réva|11
* Nou lèxic biogràfic hongarès|3
* Nou lèxic hongarès|4
* Lèxic musical|22

## Enllaços externs

* Nagy elődök - Liszt Ferenc Zeneművészeti Egyetem
* BMC.hu
# Microchilo

Microchilo és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Microchilo acroperalis (Hampson, 1908)
* Microchilo elgrecoi Bleszynski, 1966
* Microchilo eromenalis (Hampson, 1919)
* Microchilo fulvizonella (Hampson, 1896)
* Microchilo fulvosignalis (Snellen, 1880)
* Microchilo gelastis (Meyrick, 1887)
* Microchilo griseofuscalis (Rothschild, 1915)
* Microchilo inexpectellus Bleszynski, 1965
* Microchilo inouei Okano, 1962
* Microchilo javaiensis Bleszynski, 1966
* Microchilo kawabei Inoue, 1989
* Microchilo murilloi Bleszynski, 1966
* Microchilo nugalis (Snellen, 1880)
* Microchilo snelleni Bleszynski, 1966
* Microchilo syndyas Meyrick, 1938

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 2 febrer 2019].
# Microchip Technology

Microchip Technology (NASDAQ: MCHP) és una empresa dels EUA del sector electrònica/semiconductors que fabrica microcontroladors, memòries, reguladors de tensió, sondes de temperatura, dispositius de ràdiofreqüència i carregadors de bateria entre d'altres. No és una empresa fabless. Fou creada el 1986 i la seva seu és a Chandler, Arizona.

## Història

* Creació el 1987.
* 2005-2012 : adquisició del fabricant de memòries SST, SMSC, Symwave Micrel, ISSC, Supertex. Eqcologic.
* 2016 : adquisició d'Atmel.
* 2018 ː adquisició de l'empresa de semiconductors Microsemi Corp.

## Productes

Prodcutes més importants:
* IC Microcontroladors de 8, 16 i 32 bits:
** Arquitectura RISC Microchip.
** Arquitectura RISC Atmel.
** Arquitectura RISC ARM.
* IC Memòries :
** Tipus EEPROM
** Tipus SRAM.
** Tipus Flaix.
* IC Connectivitat:
** Protocol USB
** Protocol Ethernet
** Protocol Wi-Fi
** Protocol MiWi, ZigBee, CAN, Bluetooth LE, LoRA, RFID
* IC analògics : amplificadors, reguladors de tensió, sensor de temperatura, gestió de potència
* IC interface : pantalles TFT, gestió control tàctil.

## Referències

* ↑ «Microchip Technology Distributor | DigiKey Electronics» (en anglès). digikey. [Consulta: 7 febrer 2017].
* ↑ «Microchip» (en anglès). youtube. [Consulta: 7 febrer 2017].
* ↑ «Microchip to buy Microsemi for about $8.35 billion». Reuters, Thu Mar 01 23:23:07 UTC 2018.
* ↑ «Home | Microchip Technology Inc.» (en anglès). microchip. [Consulta: 7 febrer 2017].

## Vegeu també

* Intel
* Texas Instruments
* NXP
* Qualcomm
* AMD
* Silicon Labs
* Cypress Semiconductor
* STMicroelectronics
# Microchirus boscanion

Microchirus boscanion és un peix teleosti de la família dels soleids i de l'ordre dels pleuronectiformes que es troba a les costes de l'Atlàntic oriental (des de Gibraltar fins al nord d'Angola).

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Miguel Gila Cuesta

Miguel Gila Cuesta (Madrid, 12 de març de 1919 - Barcelona, 14 de juliol de 2001) fou un humorista i comediant espanyol.
S'inicia com a dibuixant d'humor en la revista La Exedra, editada a Salamanca per un grup d'universitaris els anys 40, i més endavant en La Codorniz, revista dirigida per Álvaro de Laiglesia. També va col·laborar a Don José i Hermano Lobo, però l'èxit li arribà, de forma sorprenent l'any 1951, quan va actuar a Madrid com a espontani al teatre de Fontalba, amb un monòleg sobre la seva experiència en la guerra. A la dècada de 1950, va actuar a la ràdio i inicià una carrera teatral.
Entre el 1968 i el 1985 va residir a l'Argentina, i assolí una gran popularitat amb les seves gires i els seus monòlegs, sovint acompanyat d'un telèfon (és famosa la seva frase "¿Está el enemigo? ¡Que se ponga!" en agafar l'auricular). També va recopilar els seus acudits en llibres (El libro rojo de Gila), els seus monòlegs en discs, els seus contes i escrits humorístics en altres llibres.
Quan tornà a Espanya, s'instal·la a Barcelona, on ja havien viscut els seus pares i ell mateix de jove i on morirà. Dibuixà un acudit diari (titulat "Encuentros en la tercera edad") a les pàgines d'El Periódico, fins a la seva mort, l'any 2001, a Barcelona. Fou enterrat al cementiri de les Corts.
Va rebre el Premi Internacional d'Humor Gat Perich, entre altres reconeixements.

## Obres

* Un borrico en la guerra. Barcelona: Dima (1967)
* De Gila con humor, Madrid: Editorial Fundamentos (1985)
* Yo muy bien y usted?, Madrid: Ediciones Temas de Hoy, SA. (1994)
* Y entonces nací yo, Madrid, Ediciones Temas de Hoy, SA. (1995)
* Memorias de un exilio, Salamanca. Ediciones Universidad Salamanca (1998)
* Encuentros en el más allá, Madrid: Ediciones Temas de Hoy, S.A.,(1999).
* Siempre Gila: Antología de sus mejores monólogos, Madrid: Aguilar, (2001)
* Cuentos para dormir mejor, Barcelona, Planeta, (2001)
* Tipologilas, Barcelona: Círculo de Lectores, (2002).

## Vídeos

* Monòleg sobre la guerra.
* Monòleg 'Historia de mi vida' Arxivat 2008-05-12 a Wayback Machine..
# Melito di Porto Salvo

Melito di Porto Salvo és un comune (municipi) de la Ciutat metropolitana de Reggio de Calàbria, a la regió italiana de Calàbria, situat a uns 130 km al sud-oest de Catanzaro i a uns 25 km al sud-est de Reggio de Calàbria. És el municipi més meridional de la Península Itàlica. És part de la zona de parla grega de Bovesia de Calàbria, ocupant una zona muntanyosa que baixa cap a la mar Jònica. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 11.217 habitants.
Melito di Porto Salvo limita amb els municipis següents: Ciminà, Molochio, Oppido Mamertina, Platì, Taurianova i Terranova Sappo Minulio.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 3 febrer 2020].