OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Valle

«Valle» té aquests significats:
* Biografies:
** Adrià del Valle i Costa (Barcelona, 1872 - l'Havana, 1945), escriptor i periodista català
** Diego Cañamero Valle (Campillos, província de Màlaga, 1956), sindicalista espanyol
** Emilio Menéndez del Valle (Madrid, 1945) advocat i polític espanyol
** Fernando del Valle
** Jonatan Valle Trueba (1984, Santander), futbolista càntabre
** José Luis Cabrero Valle (Salamanca, 1965), futbolista castellà
** Josep Valle i Mas (Oliete, 1917 - Barcelona, 2005), futbolista català, nascut a l'Aragó
** Laura López Valle (Valladolid, Espanya, 1988), nedadora de natació sincronitzada espanyola
** Óscar García Valle (Madrid, 1973), futbolista i entrenador espanyol
** Ramón María del Valle-Inclán (Vilanova de Arousa, 1866 — Santiago de Compostel·la, 1936), dramaturg, poeta i novel·lista espanyol de la Generació del 98
** Ramón Sánchez del Valle (Lluanco, 1968), futbolista i entrenador asturià
** Xesús Cañedo Valle polític asturià, secretari general i fundador del Partíu Asturianista i estudiós d'Astúries
* Toponímia:
** Espanya:
*** El Valle (Sòria), comarca de la província de Sòria
*** El Valle (Granada), municipi de la província de Granada
*** Valle de Abdalajís, municipi d'Andalusia a la província de Màlaga
*** Valle de Alcudia, comarca natural a la província de Ciudad Real a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa
*** Valle del Almanzora, comarca de la província d'Almeria (Espanya)
*** El Valle de Altomira, municipi de la província de Conca a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa
*** Valle del Ambroz, comarca d'Extremadura situada a la zona nord de la província de Càceres
*** Valle de los Caídos, monument funerari a la Serra de Guadarrama al municipi madrileny de San Lorenzo del Escorial
*** Valle del Guadiato, comarca de la província de Còrdova
*** Valle del Guadalhorce o Algarbía, comarca de la província de Màlaga
*** Valle Gran Rey, municipi de l'illa de La Gomera a les illes Canàries
*** Valle de Hecho, municipi aragonès
*** Valle de Lecrín, comarca al centre de la província de Granada
*** Valle de Mena, municipi de la província de Burgos (Espanya)
*** Valle de la Puebla, subcomarca de la comarca de Sierra Norte de Madrid
*** Valle de Trápaga-Trapagaran, municipi de la província de Biscaia, País Basc
*** Valle de Cerrato, municipi de la província de Palència (Espanya)
*** Valle de Villaverde, municipi de la comunitat autònoma de Cantàbria
*** Hospital Universitari Vall d'Hebron, comunament anomenat "el Valle" entre el personal castellanoparlant
** Estats Units:
*** El Valle de Arroyo Seco, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nou Mèxic
*** La Valle (Wisconsin), població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin
*** Valle Vista, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia
** Itàlia:
*** Teatro Valle, teatre al Rione sant'Eustachio de Roma (Itàlia)
** Noruega:
*** Valle (Aust-Agder), municipi noruec al comtat de Aust-Agder
** Argentina:
*** Departament de Valle Grande, departament de la província de Jujuy a la República Argentina
** República Dominicana:
*** El Valle, província de la República Dominicana
# Gens Juvència

La Gens Juvència (llatí: Juventia) va ser una antiga família romana plebea, originària de Túsculum i establerta a Roma probablement en el curs del segle iv aC. El nom de la gens està relacionat amb la divinitat romana Juventa.
El primer personatge conegut és el tribú militar Tit Juvenci, i el primer que va ser cònsol era Marc Juvenci Talna, l'any 163 aC. Cap membre de la família va tenir un paper rellevant a la història i els personatges més destacats són tres juristes: Juvenci Cels, el seu fill Juvenci Cels, i Gai Juvenci.
Les diverses branques de la família portaren cognoms com Cels, Laterense, Pedó i Talna. Els prenoms més corrents eren Titus, Luci, Mani, Publi i Gai. A les inscripcions, el nom Juventius apareix també de vegades com Jubentius.

## Referències

* ↑ Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, vol. II. London: Taylor, Walton and Maberly, 1846, p. 691 ("Juventia Gens").
# Koji Sasaki

Koji Sasaki (Japó, 30 de gener de 1936) és un futbolista japonès que disputà catorze 14 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* Japan National Football Team Database
# Josep Vidal i Porcar

Josep Vidal i Porcar (Martorell, 2 de febrer de 1920 - Madrid, 15 de juny de 1992) va ser un ciclista català que va córrer entre 1945 i 1953. El seu principal èxit fou una victòria d'etapa a la Volta a Catalunya de 1952.

## Palmarès

* 1950
** 3r al Campionat d'Espanya de ciclisme en ruta
* 1952
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Catalunya

### Resultats al Tour de França

* 1953. 74è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1953. 67è de la classificació general

## Referències

* ↑ «José Vidal Porcar | enciclopedia.cat». [Consulta: 11 novembre 2022].
* ↑ Archives, Cycling. «José Vidal Porcar» (en anglès). [Consulta: 11 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - José VIDAL PORCAR» (en italià). [Consulta: 11 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Josep Vidal i Porcar a www.sitiodeciclismo.net
* Fitxa de Josep Vidal i Porcar a www.museociclismo.it
# José Aja de los Ríos

José Aja de los Ríos (Reinosa, Cantàbria, 1966) és un artista i professor de pintura a la Universidad de Castilla-la Mancha.
Va exposar a l'Espai 13 de la Fundació Joan Miró en una mostra col·lectiva sota el nom de Ping-Pong, dins el cicle Pandemònium (1995-1996), comissariat per Mònica Regàs. En aquella època el treball de José Aja partia d'una relació primigènia entre el cos, o el pinzell considerat com a extensió d'aquest, i l'acte de pintar com a principi autoregenerador de la mateixa pintura. El quadre serà la recerca, l'evidenciació i gairebé la resurrecció d'aquest primer impacte físic, d'aquesta primera capa íntima que els anglesos anomenen dead painting, pintura morta.

## Referències

* ↑ BALBONA, GUILLERMO. «José Aja invita a aprender a mirar lo cercano en su exposición de Robayera». el diario montanes.
* ↑ Mònica Regàs, Ping-Pong, full de sala de l'exposició; Fundació Joan Miró, Barcelona, 1996

## Bibliografia

* REGÁS, Mónica: “Ping-Pong” Texto catálogo de la exposición en l'Espai 13 Fundación Miró, Barcelona 1996.
* CASTRO, Fernando: “Make my day” (Para dejar (se) la piel en la pintura) Catálogo exposición Sala Robayera, Cantabria. 2008
* BALBONA, Guillermo: “ José Aja invita a aprender a mirar lo cercano en su exposición de Robayera” Diario Montañés. 11/09/2008
# Justin y la espada del valor

Justin y la espada del valor és una pel·lícula d'animació espanyola del 2013 dirigida per Manuel Sicilia, coautor també del guió amb Matthew Jacobs, i produïda per Antonio Banderas. Tenia un pressupost de 22 milions d'euros.

## Sinopsi

Ambientada en un màgic món medieval fàcilment traslladable a l'actual, Justin és un noi que viu en un regne governat per buròcrates on els cavallers han estat bandejats. El seu major somni és arribar a ser un dels “Cavallers del Valor” com ho va ser el seu avi. Però el seu pare Reginald, conseller de la Reina, vol que el seu fill segueixi els seus passos i es converteixi en advocat.
Després d'una inspiradora visita a la seva àvia i d'acomiadar-se de Lara, el seu amor plantònic, Justin escapa seguint el seu somni. Pel camí coneix a la maca i lluitadora Talía, a Melquíades, un excèntric mag amb trastorns de personalitat, i el ben plantat i barrut Sir Antoine i és entrenat per tres savis monjos, Blucher, Legantir i Braulio que l'instruiran en els ensenyaments dels vells cavallers i el posaran a prova.
Malgrat no ser el millor candidat per a ser cavaller, Justin haurà de provar-se a si mateix quan el malvat Sir Heraclio i els seus acòlits, liderats per Sota, tornin amenaçant amb destruir el Regne.

## Nominacions i premis

Fou nominada al Goya a la millor pel·lícula d'animació. En canvi, sí va guanyar el premi a la millor pel·lícula d'animació a les Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 2013 i als Premis Cinematogràfics José María Forqué.

## Producció

A Espanya la van veure 347.869 espectadors i va fer una taquilla d'una mica més de 2 milions d'euros, al Regne Unit va recaptar 5 milions d'euros i a Corea del Sud un milió d'euros en només una setmana. També es va exportar a la Xina.

## Crítiques

| « | "Un saludable i jovial espectacle tècnic immaculat que gaudiran més els nens que els adults. (...) li hauria vingut bé un parell de revisions de guió extra. (...) Puntuació: ★★★ (sobre 5)" | » |
| — Fausto Fernández: Fotogramas |||
| « | "L'animació espanyola ofereix una història clàssica, que en realitat no és tan divertida ni llegendària. Puntuació ★★½ (sobre 5)" | » |
| — Jessica Oliva: Cinema Premiere |||
| « | "Sobresurt en la seva tècnica, paisatges, vestuari i gesticulacions dels personatges, els qui no tenen cap objecció. Els bemolls del film consisteixen en el guió." | » |
| — Adrián Ruiz Villanueva: Diari Excélsior |||

## Referències

* ↑ 'Justin y la espada del valor': Desmontando clichés animados, La Vanguardia, 20 de setembre de 2013
* ↑ 'Justin y la espada del valor', la película, espinof.com
* ↑ Justin y la espada del valor a Fotogramas
* ↑ Justin y la espada del valor al web dels Goya
* ↑ 'Caníbal' y 'Vivir es fácil con los ojos cerrados' premiadas por el Círculo de Escritores Cinematográficos, Antena 3,
* ↑ XIX edición de los Premios Forqué, rtve.es
* ↑ ‘Justin y la espada del valor’ se estrenará en China, audiovisual451.com, 14 de gener de 2014
* ↑ CINE:Justin El caballero valiente, cinepremiere.com
* ↑ Justin, el caballero valiente a Excelsior
# João Teves

João Teves és una vila al centre de l'illa de Santiago a l'arxipèlag de Cap Verd. Està situada a 19 kilòmetres al nord-est de Praia i és la seu del municipi de São Lourenço dos Órgãos.

## Vegeu també

* Llista de nuclis de població de Cap Verd
# Justo Martínez Amutio

Justo Martínez Amutio (Rincón de Soto (la Rioja), 18 d'octubre de 1896 - València 30 de maig de 1983) fou un sindicalista i polític espanyol.

## Biografia

Treballà com a tipògraf i com a telegrafista de l'exèrcit, on va estudiar mecànica. Milità a la UGT des del 1912 i a les Joventuts Socialistes de Bilbao en 1914, i al PSOE des del 1920. La seva activitat sindical va provocar que el 1924 fos desterrat de Sant Sebastià pel governador civil. Durant la Segona República Espanyola va ser membre del Comitè Nacional de Metal·lúrgia i vocal del jurat mixt metal·lúrgic de València. El 1935 fou nomenat Secretari General de la Federació Socialista Valenciana i membre del Comitè Nacional del PSOE fins quan va dimitir el 1952.
Durant la guerra civil espanyola va donar suport Largo Caballero i fou nomenat governador civil de la província d'Albacete entre 1936 i 1937, i delegat de la Comissió d'Indústries de Guerra per la zona de Llevant durant la resta de la guerra. Un cop acabà la contesa fou jutjat i tancat a la presó fins al 1944. Quan va sortir intentà reorganitzar el PSOE a València en la clandestinitat, però les caigudes continuades van fer fracassar l'intent. El 1950 es va establir a Alacant i el 1952 fou novament detingut per la policia. En 1962 va promoure la creació de l'Aliança Sindical Obrera, en la qual representava la UGT. EL 1974 va tenir problemes amb el partit perquè el seu llibre Chantaje a un pueblo, on criticava l'actuació comunista durant la guerra però obviava la repressió franquista, va guanyar el Premi Larra de Literatura, promogut pel franquista i posterior ministre de cultura durant la transició Ricardo de la Cierva y de Hoces.
A les eleccions generals espanyoles de 1977 fou escollit senador per la província de València del PSOE. De 1977 a 1979 fou president de la Comissió de Peticions del Senat. No es presentà a la reelecció.

## Obres

* Chantaje a un pueblo (1964)

## Referències

* ↑ Justo Martínez Amutio al web de la Fundació Pablo Iglesias
* ↑ Fitxa del Senat

## Enllaços externs

* Article de Justo Martínez Amutio al web de SBNAC
# Kan-Okler

Kan-Okler (en rus: Кан-Оклер) és un poble (un possiólok) del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, segons el cens del 2017 tenia 90 habitants. Pertany al districte municipal d'Aguínskoie.

## Referències

* ↑ «Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии. Вып. 5: Шуйский и Ковровский уезды/сост. В. Березин. Вязниковский и Гороховецкий уезды/сост. В. Добронравов. - 1898». Arxivat de l'original el 2018-10-26. [Consulta: 20 desembre 2018].
# Kalíninskaia (Komi)

* Per a altres significats, vegeu «Kalíninskaia».
Kalíninskaia (en rus: Калининская) és un poble de la República de Komi, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 446 habitants.

## Referències

* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010. Итоги переписи по Республике Коми. Том 1 Численность, размещение, возрастно-половой состав населения». Комистат, 2018. Arxivat de l'original el 2021-07-11. [Consulta: 6 juliol 2021].
* ↑ Коряков Ю.Б.. «База данных "Этно-языковой состав населённых пунктов России"». Arxivat de l'original el 2017-11-16. [Consulta: 6 juliol 2021].
# Julie Lescaut

Julie Lescaut és una sèrie televisiva policíaca francesa creada per Alexis Lecaye i difosa per primer cop en 1992 al canal TF1 (França), i anunciada la seva cancel·lació el 2013. L'últim capítol de la sèrie es va emetre el 23 de gener de 2014 a TF1 (França). També s'ha emès a la Une-RTBF (Bèlgica), a la TSR (Suïssa) i a TV3 (Catalunya). Fou una sèrie que va estar vint-i-dos anys en antena. Consta de vint-i-dos temporades i 101 capítols emesos.

## Sinopsi

Julie Lescaut és una comissària de policia que treballa al Departament d'Investigació Criminal de París. La seva feina no és senzilla, ja que sempre s'ha considerat un lloc d'homes, i els seus companys no estan disposats a posar-li-ho fàcil. A més, ha de compaginar la feina amb l'educació de les seves dues filles, Sarah i Babou, que desitjarien que la seva mare estigués més per elles i menys per la feina.

## Repartiment

* Véronique Genest: Comissària Julie Lescaut (1992-2014)
* Jennifer Lauret: Sarah, filla gran de Julie (1992-2014)
* Alexis Desseaux: Inspector Vincent Motta (1992-2014)
* Stefan Godin: Comissari Principal François (2008-2014)
* Jean-Charles Chagachbanian: Capità Roland Guetari (2008-2014)
* Guillaume Gabriel: Tinent Gilles Garnier (2008-2014)
* Leslie Coutterand: Mado (2011-2014)
* Claude Brécourt: Procurador Vincent Fabre (1994-2007)
* Mouss Diouf: Inspector Justin N'Guma (1992-2006)
* Sophie Artur Agent Christelle Renard (1998-2007 i 2014)
* Isabelle Vitari: Tinent Claire (2008)
* Pierre Cognon: Agent Héroux (1992-2007 i 2014)
* Joséphine Serre: Elisabet "Babou", filla petita de Julie (1992-2004 i 2014)
* Renaud Marx: Inspector David Kaplan (1995-2005 i 2014)
* François Marthouret: Paul Lescaut (pare de Sarah i Babou) (1993-2000)
* François Dunoyer: Mestre Pierre Verdon (2001-2007)
* Patrick Rocca: Comissari Principal Alain Darzac (1996-2007)
* Jérôme Anger: Inspector Jean-Marie Trémois (1992-1995)
* Samia Sassi: Inspectora Zora Zaouida (1997-2005 i 2014)
* Diane Dassigny: Inspectora Alice Lejeune (2005-2006)
* Nicolas Villena: Inspector Guellec (2005)
* Julien Cigana: Inspector Segal (2005-2007)
* Nadège Beausson-Diagne: Inspectora Victorie (2006-2007)
* Jean-Paul Rouve: Agent Éric Léveil (1993-2000)
* Loïc Nayet: Pavel, fill adoptiu de Julie (2004-2007)
* Nicolas Scellier: Romain, fill del Mestre Verdon (2001) i (2003-2007)
* Vincent Nemeth: Agent Rivet (substitueix a l'agent Léveil) (2000-2002)
* Sodadeth San: Kim (2012)
* Paul Allio: El metge forense (1997-2007)

## Vegeu també

* Llista d'episodis de Julie Lescaut
# Juli Paulus (revoltat)

Juli Paulus (llatí: Julius Paulus) era el germà de Claudi Civilis el cap de la revolta dels bataus contra Roma els anys 69-70.
Acusat falsament de traïció, va ser executat per orde del legat imperial de Neró, Luci Fonteu Capitó, el 67 o 68. Aquesta execució va influir decisivament en la decisió de revoltar-se del seu germà Civilis.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 155.
# José Mendonça dos Santos

José Mendonça dos Santos (Mossoró, 19 de març de 1928 - Aracaju, 23 de juliol de 1997), conegut com a Dequinha, fou un futbolista brasiler.

## Selecció del Brasil

Va formar part de l'equip brasiler a la Copa del Món de 1954.

## Palmarès
### Jugador
#### ABC

* Campeonato Potiguar: 1947

#### Flamengo

* Campeonato Carioca: 1953, 1954, 1955

### Entrenador
#### Sergipe

* Campeonato Sergipano: 1970, 1971, 1972

## Referències

* ↑ José Mendonça dos Santos a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «Todos os brasileiros - 1954» (en portuguès). FolhaOnline, 09-12-2005. [Consulta: 16 desembre 2017].
# József Gurovits

József Gurovits (Budapest, 23 de novembre de 1928 - Zúric, 3 de març de 2021) fou un piragüista en aigües tranquil·les hongarès que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Hèlsinki on va guanyar la medalla de bronze en la prova del K-2, 10.000 metres del programa de piragüisme. Formà parella amb Ferenc Varga. Aquesta fou la primera medalla olímpica hongaresa en aquest esport.
Deixà l'esport de competició quan s'enamorà de Mária Földváry-Boér, campiona hongaresa de patinatge de velocitat, considerada enemiga del sistema comunista Durant la revolució hongaresa de 1956 va emigrar a Àustria i d'aquí va passar a Suïssa, on va viure fins a la seva mort.

## Referències

* ↑ «Meghalt Gurovits József olimpiai bronzérmes kajakozó», 05-03-2021.
* 1 2 3 «Olympedia – József Gurovits». [Consulta: 7 juny 2023].
# József Gyuricza

József Gyuricza (Hódmezővásárhely, 16 de gener de 1934 - Budapest, 11 de març de 2020) fou un tirador d'esgrima hongarès, especialista en floret, que va competir durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Melbourne, on disputà dues proves del programa d'esgrima. En la competició de floret per equips guanyà la medalla de bronze, mentre en la del floret individual quedà eliminat en quarts de final. Quatre anys més tard, als Jocs de Roma, fou quart en la prova del floret per equips. El 1964, a Tòquio, disputà els seus tercers, i darrers, Jocs Olímpics. Destaca la setena posició en la prova del floret per equips.
En el seu palmarès també destaquen deu medalles al Campionat del Món d'esgrima, dues d'or, cinc de plata i tres de bronze, entre les edicions de 1953 i 1966, així com tres medalles d'or i una de plata a les Universíades de 1963.
Una vegada retirat va exercir d'entrenador.

## Referències

* ↑ Zrt, HVG Kiadó. «Elhunyt Gyuricza József világbajnok tőrvívó» (en hongarès), 11-03-2020. [Consulta: 31 juliol 2023].
* 1 2 3 «Olympedia – József Gyuricza». [Consulta: 31 juliol 2023].
# Julien Levy

Julien Levy (Nova York, 22 de gener de 1906 – New Haven, Connecticut, 10 de febrer de 1981) va ser un marxant d'art i el propietari de la seva pròpia Julien Levy Gallery a la Ciutat de Nova York, que va ser important per als artistes surrealistes, d'avantgarda i fotògrafs estatunidencs a les dècades de 1930 i 1940.
Levy nasqué a Nova York. Després d'estudiar administració de museus a Harvard sota Paul J. Sachs, Levy ho va deixar, viatjà a París i es va fer amic de Man Ray, Marcel Duchamp, i Berenice Abbott, a través de la qual va entrar en possessió d'una part de l'arxiu d'Eugène Atget. A París també va trobar la seva futura esposa, Joella Haweis, filla de l'artista Mina Loy.
Havent tornat a Nova York, Levy treballà un temps a la Weyhe Gallery abans de fundar la seva pròpia galeria al 602 Madison Avenue de Nova York el 1931. Primer es va focalitzar en la fotografia amb Man Ray i presentant als Estats Units a Henri Cartier-Bresson. El 29 de gener de 1932 va exposar obres de Pablo Picasso, Max Ernst, Joseph Cornell, Marcel Duchamp, i presentà La persistència de la memòria de Salvador Dalí. La sva exposició va ser la primera a Nova York del grup oficialment surrealista.
L'any 1937 aquesta galeria es traslladà a 15 East 57th Street, on Levy muntà l'exposició en solitari de l'obra de Frida Kahlo,l'1 de novembre de 1938. Des de 1943 a 1949 aquesta galeria va estar situada a 42 East 57th Street.
Després de tancar la seva galeria, Levy donà classes al Sarah Lawrence College i a State University of New York at Purchase. Entre els llibres de Levy s'inclou Memoir of an Art Gallery i Surrealism.

## Referències

* ↑ http://dla.library.upenn.edu/dla/pacscl/ead.html?id=PACSCL_PMA_PMA005 Arxivat 2018-12-10 a Wayback Machine.
* ↑ Janis, Sidney. Abstract and Surrealist Art in America. Nova York: Reynal and Hitchcock, 1944, p. 86. ISBN 978-0405007293.
* ↑ http://www.moma.org/explore/inside_out/2009/12/03/a-close-look-frida-kahlo-s-fulang-chang-and-i

## Enllaços externs

* Arxivat 2018-12-10 a Wayback Machine. finding aid for Levy's papers at the Philadelphia Museum of Art
# Julià d'Alexandria

* No s'ha de confondre amb el patriarca Julià d'Alexandria, que ho va ser de l'any 178 al 189.
Julià d'Alexandria (grec antic: Ἰουλιανός; llatí: Julianus) era un metge grec nascut a Alexandria i contemporani de Galè, que va viure al segle ii.
Va ser deixeble d'Apol·loni de Xipre, i pertanyia a la secta dels metòdics, una de les grans escoles de medicina del món grecoromà. Va escriure 48 llibres contra els aforismes d'Hipòcrates, però cap dels seus nombrosos escrits es conserva. Galè diu que el va trobar a Alexandria vint anys abans i que en el moment present encara vivia, el que voldria dir que encara seguia viu l'any 180 aproximadament.

## Referències

* ↑ W.A.G., Julianus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 652
# Keetie van Oosten-Hage

Cornelia "Keetie" Hage, coneguda amb el nom de casada per Keetie van Oosten-Hage (Sint-Maartensdijk, Tholen, 21 d'agost de 1949) va una ciclista neerlandesa, guanyadora de sis campionats mundials i nombrosos campionats nacionals.
Va combinar el ciclisme en pista amb la carretera. Des del 1966 fins al 1979, va obtenir vuit medalles, dues d'elles d'or al Campionat del món en ruta; i deu medalles més, incloent tres ors, al Campionat del món de Persecució. També va batre el Rècord de l'hora l'any 1973 a Múnic amb una marca de 43,082 km/h.
Les seves germanes Bella, Heleen i Ciska també es van dedicar al ciclisme, així com el seu nebot Jan van Velzen.

## Palmarès en ruta

* 1968
** Campiona del món en ruta
* 1969
** Campiona dels Països Baixos en ruta
* 1970
** Campiona dels Països Baixos en ruta
* 1971
** Campiona dels Països Baixos en ruta
* 1972
** Campiona dels Països Baixos en ruta
* 1973
** Campiona dels Països Baixos en ruta
* 1974
** Campiona dels Països Baixos en ruta
* 1975
** Campiona dels Països Baixos en ruta
* 1976
** Campiona del món en ruta
** Campiona dels Països Baixos en ruta
* 1978
** Campiona dels Països Baixos en ruta
** 1a al Red Zinger Classic
* 1979
** 1a al Coors Classic

## Palmarès en pista

* 1966
** Campiona dels Països Baixos en Persecució
* 1967
** Campiona dels Països Baixos en Persecució
* 1968
** Campiona dels Països Baixos en Persecució
* 1969
** Campiona dels Països Baixos en Persecució
* 1970
** Campiona dels Països Baixos en Persecució
* 1971
** Campiona dels Països Baixos en Persecució
* 1972
** Campiona dels Països Baixos en Persecució
* 1973
** Campiona dels Països Baixos en Persecució
* 1974
** Campiona dels Països Baixos en Persecució
* 1975
** Campiona del món en Persecució
** Campiona dels Països Baixos en Persecució
* 1976
** Campiona del món en Persecució
** Campiona dels Països Baixos en Persecució
* 1977
** Campiona dels Països Baixos en Persecució
* 1978
** Campiona del món en Persecució
* 1979
** Campiona del món en Persecució
** Campiona dels Països Baixos en Òmnium

## Enllaços externs

* Fitxa a cyclingarchives.com
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it