OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Verjàs

Vergheas és un municipi francès situat al departament del Puèi Domat i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 69 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Vergheas era de 69 persones. Hi havia 40 famílies de les quals 20 eren unipersonals (12 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 12 parelles sense fills, 4 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 72 habitatges, 39 eren l'habitatge principal de la família, 25 eren segones residències i 8 estaven desocupats. 71 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 39 habitatges principals, 36 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 4 en tenien tres, 12 en tenien quatre i 23 en tenien cinc o més. 20 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 22 habitatges hi havia un automòbil i a 8 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Vergheas el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 8 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 16 | 70 a 74 | 0 |
| 8 | 65 a 69 | 8 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 25 persones, 21 eren actives i 4 eren inactives. De les 21 persones actives 21 estaven ocupades (13 homes i 8 dones) i 1 aturada (1 home). Totes les 4 persones inactives estaven jubilades.

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de construcció.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un paleta.
L'any 2000 a Vergheas hi havia 12 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 459 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Vergheas a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Vergheas a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Meristogenys whiteheadi

Meristogenys whiteheadi és una espècie de granota que viu a Malàisia i Indonèsia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Inger, R., Iskandar, D., Das, I., Stuebing, R., Lakim, M., Yambun, P. & Mumpuni 2004. Meristogenys whiteheadi. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 21 d'abril del 2008.
# Pèptid antimicrobià

Els pèptids antimicrobians són proteïnes d'origen natural que tenen propietats antibiòtiques, generalment constituïts per entre 12 i 50 aminoàcids. Aquests pèptids són fabricats com a mitjà de defensa contra les malalties produïdes per diversos microorganismes. Són actius contra els bacteris tant grampositius com gramnegatius, fongs i virus. N'existeix una gran quantitat, així com una gran quantitat de fonts; se'n poden trobar en plantes, insectes i mamífers.

## Classificació

Aquests pèptids inclouen dos o més residus carregats positivament. Les diferents possibilitats d'estructura secundària que presenten els pèptids antimicrobians són les següents:
* els que presenten una hèlix alfa;
* els que presenten una fulla beta atribuïda a la presència de dos o més enllaços disulfur;
* els que presenten una estructura de tipus loop degut a la presència d'un enllaç disulfur senzill i/o cilització de la cadena peptídica; i
* els que presenten una estructura estesa.

## Per mètode de síntesi

* Pèptid de síntesi ribosòmica
* Pèptid de síntesi no ribosòmica

### Per origen

* Mamífers
* Amfibis
* Insectes
* Plantes
* Virus
* Bacteris

## Enllaços externs

* Cationic peptides: A new hope (anglès)
# Sant Roc (desambiguació)

«Sant Roc» té aquests significats:
* Hagiografia: Sant Roc (Montpeller, Regne de Mallorca, 1348/1295 - Voghera, 1317/1379), pelegrí occità que va anar a Roma i va tenir cura de malalts de pesta
* Tradicions: Aplec de Sant Roc, aplec que se celebra al municipi de Vilablareix
* Toponímia:
** Sant Roc (Badalona), barri de la ciutat de Badalona
** Sant Roc (Olot), barri de la ciutat d'Olot
** Sant Roc (Ripoll), entitat de població a Ripoll
** Sant Roc (Torallola), partida rural de Conca de Dalt (Pallars Jussà)
** Sant Roc de Vilablareix, ermita de Vilablareix (Gironès)
** Font de Sant Roc (Mont-ros), font de la Torre de Cabdella (Pallars Jussà)
** Dolmen de Sant Roc, dolmen de Senterada (Pallars Jussà)
** Orografia:
*** Sant Roc (Aiguaviva), muntanya entre els municipis d'Aiguaviva i Vilablareix a la comarca del Gironès
*** Sant Roc (Salàs de Pallars), muntanya de Salàs de Pallars (Pallars Jussà)
*** Sant Roc (Vilademuls), cim de Vilademuls a la comarca del Pla de l'Estany
*** Cingles de Sant Roc, cinglera entre els municipis d'Amer (la Selva), Camós (la Garrotxa), i Sant Martí de Llémena (Gironès)
*** Coll de Sant Roc de Viu, coll dels termes municipals de Tremp (Pallars Jussà) i el Pont de Suert (Alta Ribagorça)
*** La Collada de Sant Roc, coll a Prullans (Tremp)
*** Muntanya de Sant Roc, serra entre els municipis de Sant Gregori i de Sant Martí de Llémena a la comarca del Gironès
*** Punta de Sant Roc, muntanya de Cabassers a la comarca del Priorat
*** Serrat de Sant Roc, serra entre els municipis de Conca de Dalt i Senterada (Pallars Jussà)
*** Tossal de Sant Roc, muntanya del Pont de Suert a la comarca de l'Alta Ribagorça
*** Turó de Sant Roc (Massanes), muntanya de Massanes a la comarca de la Selva
*** Turó de Sant Roc (Ripoll), muntanya de Ripoll a la comarca del Ripollès
** Edificis:
*** Ermita de Sant Roc, diversos indrets
*** Estació de Sant Roc, estació situada a l'Avinguda del Marquès de Mont-roig al barri de Sant Roc de Badalona
*** Hotel Sant Roc, establiment hoteler de Solsona
*** Portal de Sant Roc (Maó)
*** Sant Roc d'Alins, capella de la vila d'Alins (Pallars Sobirà)
*** Sant Roc d'Enviny capella romànica de la rodalia del poble d'Enviny (Sort, Pallars Jussà)
*** Sant Roc dels Estanys, església romànica del poble de Basturs (Isona i Conca Dellà, Pallars Jussà)
*** Sant Roc d'Esterri d'Àneu, capella de Casa Carrera, a la vila d'Esterri d'Àneu (Pallars Sobirà)
*** Església de Sant Roc de les Fonts d'Aiòder (Alt Millars, País Valencià)
*** Sant Roc de Farrera, església del poble de Farrera (Pallars Sobirà)
*** Sant Roc de Sarroca església de Sarroca (Baix Pallars, Pallars Sobirà)
*** Sant Roc de Prullans església romànica de la caseria de Prullans (Tremp, Pallars Jussà)
*** Sant Sebastià i Sant Roc de Peramea, capella de la vila de Peramea (Baix Pallars, Pallars Sobirà)
*** Sant Roc de Salàs, església romànica dalt del turó de Sant Roc (Salàs)
*** Sant Roc de l'Argilaga
*** Sant Roc de Llindars
* Escultures:: Sant Roc (Alonso Berruguete), conservada al Museu Marès
* Miscel·lània: Drac de Sant Roc, bèstia del Seguici Popular de Tarragona
# Guilgal

«Guilgal» té aquests significats:
* Guilgal (Bíblia), ciutat de Palestina
* Guilgal d'Efraïm, ciutat de Palestina, al territori de la tribu d'Efraïm
* Guilgal de Jericó, primera ciutat israelita després de creuar el Riu Jordà
# Poder dels aliments

El terme poder dels aliments, en l'àmbit de la política internacional, fa referència a l'ús de l'agricultura com un mitjà de control polític on una nació o grup ofereix o reté béns enfront d'una altra nació o grup de nacions per tal de manipular el funcionament. El seu ús potencial com una arma va ser reconegut després que l'OPEP utilitzés el petroli com a arma política. Els aliments tenen una gran influència sobre les accions polítiques d'una nació.
El poder dels aliments és una part integral de la política alimentària. La idea és aplicar-la en embargaments, llocs de treball i polítiques alimentàries. Perquè una nació pugui utilitzar el poder dels aliments eficaçment ha de tenir en compte l'escassetat, la concentració de l'oferta, la dispersió de la demanda i la independència d'acció. Els quatre principals països exportadors de productes agrícoles amb capacitat per exercir aquest poder són: Estats Units, Canadà, Austràlia i Nova Zelanda. A menor escala, sobretot en alguns països africans, el poder dels aliments s'ha utilitzat com a arma pels opositors en guerres i conflictes interns contra el seu propi poble.

## Referències

* ↑ Peter Wallensteen, " Scarce Goods as Political Weapons: The Case of Food", Journal of Peace Research, 1976, Vol. 13 pg. 281

## Enllaços externs

* Robert Paarlberg, "Food Politics" Arxivat 2014-10-20 a Wayback Machine., a Oxford Companion to the Politics of the World, 1 de gener de 2008
# Jaïr

Segons el Llibre dels Jutges, Jaïr va ser un jutge bíblic d'Israel.
Segons les Cròniques, el seu pare es deia Segub, fill d'Hesron, i pertanyia a la tribu de Judà. Com la resta de nascuts a Egipte, Segub va morir durant l'Èxode i aleshores Jaïr va quedar com a cap de casa seva. En entrar a la Terra Promesa es va instal·lar a Galaad on va arribar a comptar trenta fills, que muntaven trenta ases i cadascun posseïa una vila.
Ja ancià i molt respectat, va ser designat Jutge d'Israel. Va exercir el càrrec durant vint-i-dos anys.
Quan va morir va ser enterrat a Camon.

## Referències

* ↑ Llibre dels Jutges. 10:3
* ↑ Llibre dels Jutges. 10:4
* ↑ «What does Jair mean?». [Consulta: 8 novembre 2021].
* ↑ Llibre dels Jutges. 10:5

## Vegeu també

* Llibre dels Jutges
# Jaílma de Lima

Jailma Sales de Lima (Taperoá, 31 de desembre de 1986) és una esportista brasilera d'atletisme.
Va ser part del conjunt femení d'atletisme brasiler que va aconseguir la medalla de plata als Jocs Panamericans de 2011 en Guadalajara en la modalitat de 4x400 metres relleus, al costat de Bàrbara d'Oliveira, Geisa Coutinho i Joelma Sousa. A més, va representar a Brasil als Jocs Olímpics de Londres 2012, així com en els Jocs Mundials Militars de 2011 de Rio de Janeiro; en aquesta última competició va aconseguir la medalla d'or en els 4x400 m relleus i la medalla de bronze en els 400 m.
A nivell iberoamericà, va rebre la medalla de bronze en els 4x400 m relleus al costat de Sheila Juvelina, Bàrbara Farías d'Oliveira i Aline Leone dos Santos i els 400 m al XIV Campionat Iberoamericà d'Atletisme de 2010 a San Fernando, Espanya, mentre que ostenta la plusmarca subcontinental en els 4x400 m relleu amb 3min 26s 68 aconseguit al Trofeu Brasil. D'altra banda, va aconseguir la medalla de bronze en els 400 m del 46è Campionat Sud-americà d'Atletisme realitzat a Lima l'any 2009 i la medalla d'or en els 400 metres tanques de la 47a edició realitzada a Buenos Aires l'any 2011.

## Referències

* ↑ «CBAt convoca 62 atletes para o PA 2011 em outubro no Mèxic» (en portuguès). Confederação brasileira d'Atletisme. [Consulta: 22 abril 2013].
* ↑ «Jailma de Lima» (en anglès). SR/Olympic Sports. Arxivat de l'original el 2013-02-05. [Consulta: 23 abril 2013].
* ↑ «Brasileiras conquistam a medalha de prata no revezamento 4x400» (en portuguès). Atletisme. Terra Networks Brasil, 28-10-2011. [Consulta: 22 abril 2013].
* ↑ Mirás, Denise. «Bàrbara, 20 anus, agora corre com "mulher" i já ajudou o 4x400 m na prata do Pa» (en portuguès). Rádio i Televisão, 04-11-2011. Arxivat de l'original el 2014-08-19. [Consulta: 22 abril 2013].
* ↑ «Brasil fica fora dona semifinal dos 400 metres com barreiras em Londres 2012» (en portuguès). Notícias. Rádio i Televisão Record S/A, 05-08-2012. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 23 abril 2013].
* ↑ «Jailma de Lima» (en anglès). London 2012 Olympic and Paralympic Games. Arxivat de l'original el 2013-01-27. [Consulta: 22 abril 2013].
* 1 2 3 «Jailma Sales de Lima» (en portuguès). A Equipi - Atletes Feminino. Clube d'Atletisme BM&FBOVESPA. Arxivat de l'original el 2017-03-21. [Consulta: 22 abril 2013].
* ↑ Notimex. «Mèxic és plata en Iberoamericà d'Atletisme». Grup Mil·lenni. [Consulta: 23 abril 2013].
* ↑ «Jailma Sales de Lima». all-athletics.com. Arxivat de l'original el 2017-04-01. [Consulta: 22 abril 2013].
* ↑ «Un tancament a tota orquestra, amb més rècords, en el Trofeu Brasil». Confederació Sud-americana d'Atletisme. [Consulta: 22 abril 2013].
* ↑ Carey, Dave. «Brasil domina Sul-Americà de Buenos Aires» (en portuguès). Infosurhoy.com, 06-06-2011. [Consulta: 23 abril 2013].
# Jean-Paul Bonnaire

Jean-Paul Bonnaire (Chaux, Costa d'Or, França, 3 d'octubre de 1943 - París, 28 de març de 2013) va ser un actor francès. Va aparèixer en més de cent pel·lícules del 1975 al 2013, i també en molts telefilms i sèries de televisió com Maigret, Florence Larrieu : Le juge est une femme, Joséphine, ange gardien, Profilage, Falco.

## Filmografia seleccionada

| Any | Títol | Paper | Observacions |
| 1986 | Maine Océan | | |
| 1999 | Nos vies heureuses | | |
| 2004 | Les Choristes | | |
| 2005 | Joséphine, ange gardien | Sylvain | Sèrie de TV (1 episodi) |
| 2006 | Quatre Étoiles | | |
| 2007 | Le Deuxième Souffle | Theo | |
| 2012 | Mobile Home | Luc | |

## Referències

* ↑ «Jean-Paul Bonnaire : Mort du Père Maxence des Choristes» (en francès). [Consulta: 4 abril 2021].
# Jean-Paul Abalo

Jean-Paul Abalo (Lomé, 26 de juny de 1975) és un exfutbolista togolès de la dècada de 2000.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Togo amb la qual participà a la Copa del Món de futbol de 2006.
Pel que fa a clubs, destacà a Amiens SC i APOEL.
El gener de 2018 fou proclamant entrenador de la selecció de Togo sots 20.

## Referències

* ↑ Jean-Paul Abalo Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ «Strasbourg claim Cup». BBC, 27-05-2001. [Consulta: 28 juliol 2016].
* ↑ Jean-Paul Abalo a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «OFFICIEL : le Togo participera au Festival International Espoirs 2018». [Consulta: 23 gener 2018].
# Jarosław Iwaszkiewicz

Jarosław Leon Iwaszkiewicz (Kalnik, Ucraïna, 20 de febrer de 1894 - Varsòvia, 2 de març de 1980) va ser un destacat escriptor polonès del segle xx, poeta, dramaturg, assagista, crític i traductor.
Va néixer a Kalnik, prop de Kíiv. Va estudiar Dret a la Universitat de Kíiv, i música al Conservatori de la mateixa ciutat. El 1919, va ser el cofundador —juntament amb Julian Tuwim i Antoni Słonimski— del grup poètic d'avantguarda Skamander. Entre 1923 i 1925 va ser secretari del president del Parlament de Polònia. Més tard va ser diplomàtic, primer destinat a Copenhaguen (1932-1935) i després a Brussel·les (1935-1936).
Després de la Segona Guerra Mundial, va ser diputat del Parlament polonès des del 1952. Al llarg de la seva vida, va dirigir diverses revistes literàries. Va ser professor de literatura a la Universitat de Varsòvia. Va traduir de l'anglès, danès, francès, rus, italià i espanyol al polonès.

## Obra poètica

Com a poeta, és autor de Les octaves (1919), L'estiu de 1932 (1933) i La geografia del temps feliç (1977). Entre les seves obres narratives destaquen Mare Joana dels Àngels (Matka Joanna od Aniołów, 1946), El vell camí (Stara cegielnia, 1946), Fama i glòria (Sława i chwała, 1956-1962), Els amants de Marone (1961) i De gossos, gats i diables (1968). Va escriure també assajos musicals, obres de teatre (La mascarada, 1938; El matrimoni de Monsieur Balzac, 1959), records de viatges i un llibre autobiogràfic (Llibre dels meus records, 1968).

## Iwaszkiewicz i Szymanowski

Amic del compositor polonès Karol Szymanowski, va escriure per a ell el llibret de l'òpera El rei Roger. Szymanowski va confiar a Iwaszkiewicz el manuscrit de la novel·la Efebos, que pel seu contingut homoeròtic no volia publicar fins després de la defunció de la seva mare. El compositor va morir abans que aquesta i el manuscrit es va perdre el 1939, quan la casa de Iwaszkiewicz va quedar destruïda pels bombardejos nazis durant el setge de Varsòvia.

## Adaptacions cinematogràfiques

Algunes de les obres de Iwaszkiewicz van ser portades al cinema, entre altres pels directors Jerzy Kawalerowicz (Mare Joana dels Àngels) i Andrzej Wajda (Les senyoretes de Wilko i El bosc de bedolls).

## Referències

* ↑ «Jarosław Iwaszkiewicz: biografia, książki i ciekawostki» (en polonès). [Consulta: 3 abril 2019].
* ↑ «Jarosław Iwaszkiewicz | Polish poet» (en anglès). [Consulta: 28 abril 2019].
* ↑ «Skamander» (en anglès). [Consulta: 28 abril 2019].
* ↑ «Jarosław Iwaszkiewicz» (en anglès). [Consulta: 19 abril 2019].
# Jaroslavas Citavičius

Jaroslavas Citavičius (Txità, 22 de març de 1907 - Kaunas, 2 de març de 1972) fou un futbolista lituà de la dècada de 1930.
Fou 24 cops internacional amb la selecció lituana.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de ŠŠ Kovas Kaunas.

## Referències

* ↑ «Jaroslavas Citavicius - Goals in International Matches».
* ↑ «Citavičius, Jaroslavas - National Football Teams».
# Eugenio Hidalgo Garcés

Eugenio Hidalgo Garcés (Badajoz, 1950) fou el batlle d'Andratx, a Mallorca, entre 2002 i 2006.
Exguàrdia civil, es presentà per primera vegada a les eleccions municipals d'Andratx el 1991 sota les sigles del Partido Radical Balear. Fou elegit regidor i, arran d'un pacte amb PP-UM i el Grup Independent de s'Arracó, s'encarregà de l'àrea d'urbanisme.
A les següents eleccions, el 1995, muntà el seu propi partit: Agrupación Liberal de Andratx i aconseguí dos regidors, però quedà fora del govern local.
A les eleccions del 1999, ALA aconseguí uns bons resultats i Hidalgo, altre cop la regidoria d'urbanisme.
El 2003, ALA obtingué 3 regidors i fou la tercera força més votada. La legislatura fou rocambolesca, i Hidalgo, després de pactar amb el PP primer i amb PSOE i UM després, tornà a pactar amb el PP, desfeu el seu partit ALA i s'afilià al PP. Hidalgo fou batlle durant tota la legislatura fins a la seva detenció i posterior dimissió el novembre de 2006.
Ha estat imputat per presumptes delictes urbanístics en el que s'ha anomenat Cas Andratx.

## Referències

* http://disurbia.blogalia.com/historias/44949
# Eugenio Levi

Eugenio Levi (Torí, 18 d'octubre de 1883 - Cormons, 28 d'octubre de 1917) va ser un matemàtic italià, mort a la Primera Guerra Mundial.

## Vida i Obra

Levi va estudiar a la Scuola Normale Superiore de Pisa des del 1900. Va obtenir la graduació el 1904 i els anys següents va romandre a la institució com assistent. El 1909 va obtenir plaça de professor a la universitat de Gènova on va romandre fins que es va incorporar voluntàriament a l'exèrcit italià durant la Primera Guerra Mundial, tot i no tenir-ne l'obligació. Va morir durant la dramàtica retirada italiana posterior a la desfeta de Caporetto víctima d'una bala enemiga.
Malgrat la seva curta vida, Levi és un dels més alts exponents de l'anàlisi matemàtica. En els seus deu anys d'activitat (1905-1915) va publicar 34 articles en revistes científiques.
El 1959-1960, la Unió Matemàtica Italiana va editar les seves obres en dos volums.

## Referències

* ↑ Celli i Mattaliano, 2015, p. xxv.
* ↑ Celli i Mattaliano, 2015, p. xxviii.
* ↑ Fré, 2018, p. 108-109.
* ↑ Celli i Mattaliano, 2015, p. xiii.
* ↑ Guerraggio i Nastasi, 2006, p. 24.
* ↑ Fré, 2018, p. 108.

## Bibliografia

* Bottazzini, Umberto «La Scuola matematica pisana (1860-1960)» (en italià). Annali di Storia delle Università Italiane, Vol. 14, 2010, pàg. 181-192. ISSN: 1127-8250.
* Celli, Andrea; Mattaliano, Maurizio. Eugenio Elia Levi: Le speranze perdute della matematica italiana (en italià). EGEA, 2015. ISBN 9788823814387.
* Comoglio, Mauro «Un matematico va alla guerra: la breve storia di Eugenio Elia Levi» (en italià). Lettera Matematica, Vol. 92, 2015, pàg. 49–57. DOI: 10.1007/BF03356730. ISSN: 1970-6820.
* Fré, Pietro Giuseppe. A Conceptual History of Space and Symmetry (en anglès). Springer, 2018. ISBN 978-3-319-98022-5.
* Guerraggio, Angelo; Nastasi, Pietro. Italian Mathematics Between the Two World War (en anglès). Birkhäuser, 2006. ISBN 3-7643-6555-2.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Eugenio Levi» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
# Zarates

Els zarates o zaretes (en llatí zaratae o zaretae, en grec antic Ζαράται) eren un poble escita que vivia a la zona del riu Imaus, cap a l'Índia, esmentat per Claudi Ptolemeu.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Zaratae». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 7 agost 2021].
# Zaratamo

Zaratamo és un municipi de la província de Biscaia, País Basc, pertanyent a la comarca de Gran Bilbao. El municipi està dividit en una zona baixa, de caràcter eminentment industrial, situada prop d'Arrigorriaga a la vora del Nerbion, que contrasta notablement amb els barris situats en la zona alta de la localitat. Elexalde és el principal nucli urbà. És format per diversos barris de marcat caràcter rural i abrigada pels monts Upo (597 m) i Artanda (554 m),

## Política

El seu alcalde és Roberto Ibarretxe, d'Eusko Alkartasuna, que va ser triat en les últimes eleccions municipals, seguit de prop pel candidat de Eusko Alderdi Jeltzalea - Partit Nacionalista Basc. El PSE-EE, PP i Ezker Batua-Aralar no van assolir representació en el municipi.

## Enllaços externs

* Pàgina no oficial de Zaratamo
# Eurímac (Odissea)

Eurímac (en grec antic Εὐρύμαχος) va ser segons l'Odissea, un dels pretendents més destacats de Penèlope.
Fill d'un noble d'Ítaca, es va caracteritzar per ser arrogant i hipòcrita. Va insultar Odisseu quan aquest es va presentar al palau disfressat de pidolaire, i li va llançar un escambell. Quan Teoclimen, l'endeví, prediu als pretendents la sort que els espera, Eurímac li diu, burlant-se, que s'ha begut l'enteniment. Quan Odisseu planteja la prova de l'arc, Eurímac no aconsegueix tibar-lo, i passa una gran vergonya. Quan es produeix la matança dels pretendents, un cop mort Antínous vol reconciliar-se amb Odisseu, inútilment. Prova d'atacar-lo amb l'espasa i Odisseu el mata amb una fletxa.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 186. ISBN 9788496061972.
# Eurímac

Eurímac és el nom dels següents personatges:
* Eurimac, personatge mitològic
* Eurimac de Tebes, militar tebà
* Eurímac (Odissea), pretendent de Penèlope
# Jean-Étienne Liotard

Jean-Étienne Liotard (Ginebra, 22 de desembre de 1702 - 12 de juny de 1789) va ser un pintor suís del segle xviii, pertanyent al rococó.

## Biografia

Es va formar a Itàlia i a París com a esmaltador i miniaturista; es va especialitzar com a pintor en quadres de gènere: va ser un dels retratistes més requerits de la seva època, especialitzant-se en la tècnica del pastel.
Després d'un viatge a Constantinoble (1738 - 1742), es va establir a Viena, on va ser nomenat pintor de la cort dels Habsburg: el càrrec li va procurar notable fama, tant que va començar a relacionar-se amb la millor aristocràcia europea.
Va passar els seus últims dies a Ginebra, dedicant-se als bodegons.

## Galeria

* Retrat de Richard Pococke (1738)
* La xocolatera (1743)
* La bella lectora (1746)
* Madame Jean Tronchin (1758)
* Retrat de Julie de Thellusson-Ployard (1760)
* Retrat de Suzanne Navilledes (1777)