OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cawker City

Cawker City és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 521 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Cawker City tenia 521 habitants, 261 habitatges, i 151 famílies. La densitat de població era de 203,2 habitants per km².
Dels 261 habitatges en un 17,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,7% hi vivien parelles casades, en un 6,9% dones solteres, i en un 41,8% no eren unitats familiars. En el 37,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 21,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,61.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18% tenia menys de 18 anys, un 5% entre 18 i 24, un 19,8% entre 25 i 44, un 27,4% de 45 a 60 i un 29,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 49 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.833$ i la renda mediana per família de 30.769$. Els homes tenien una renda mediana de 25.893$ mentre que les dones 17.813$. La renda per capita de la població era de 13.693$. Entorn del 12,3% de les famílies i l'11,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Cawker City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Cawker City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Leopold Kielholz

Leopold "Poldi" Kielholz (Basilea, 9 de juny de 1911 - Zúric, 4 de juny de 1980) fou un futbolista suís dels anys 30 i posterior entrenador.
Disputà un total de 17 partits amb la selecció de Suïssa, marcant 12 gols. Participà en el Mundial de 1934, en el qual marcà tres gols, i al Mundial de 1938.
Pel que fa a clubs, destacà defensant els colors de FC Basel, Servette FC, FC Bern i Stade de Reims.
També fou entrenador de l'Stade de Reims i de la selecció de Suïssa en dues ocasions.

## Referències

* ↑ A.Gowarzewski : "FUJI Football Encyclopedia. World Cup FIFA*part I*Biographical Notes - Heroes of Mundials"; GiA Katowice 1993
* ↑ Switzerland - Record International Players a rsssf
* ↑ Swiss Players in France, RSSSF
* ↑ France - Trainers of First and Second Division Clubs a rsssf
* ↑ Switzerland - International Matches since 1905 a rsssf
Leopold Kielholz amb Suïssa - Caixes de navegació :
Selecció de futbol de Suïssa – Copa del Món de futbol 1934
1 Abegglen •
2 Bizzozero •
3 Bossi •
4 Büche •
5 Bühler •
6 Frick •
7 Gobet •
8 Guinchard •
9 Hochsträsser •
10 Huber •
11 Hufschmid •
12 Jaccard •
13 Jäck •
14 Jäggi •
15 Kielholz •
16 Loichot •
17 Minelli •
18 Ortelli •
19 Passello •
20 Séchehaye •
21 von Känel •
22 M. Weiler •
23 W. Weiler •
Seleccionador: Müller
Selecció de futbol de Suïssa – Copa del Món de futbol 1938
1 Abegglen •
2 G. Aeby •
3 P. Aeby •
4 Amadò •
5 Ballabio •
6 Bickel •
7 Bizzozero •
8 Frigerio •
9 Grassi •
10 Guinchard •
11 Huber •
12 Kielholz •
13 Lehmann •
14 Lörtscher •
15 Minelli •
16 Rauch •
17 Rupf •
18 Springer •
19 Stelzer •
20 Vernati •
21 Wagner •
22 Walaschek •
Seleccionador: Rappan :
# Falketind

Falketind és una muntanya situada al municipi d'Årdal, al comtat de Vestland, Noruega. Està situada a la serralada de Jotunheimen dins l'Àrea de protecció del paisatge d'Utladalen. La muntanya es troba a 7 quilòmetres a l'est de l'antiga granja de la muntanya, Vettismorki, i 7,5 quilòmetres al nord-oest del llac Tyin.
L'ascens l'any 1820 va ser la primera ascensió a una muntanya alpina a Noruega. L'equip d'escalada va incloure Baltazar Mathias Keilhau i Christian Peder Bianco Boeck. En aquell moment la muntanya va ser anomenada Koldedalstinden, però Aasmund Olavsson Vinje la reanomenà Falketind cinquanta anys més tard. En retrospectiva, l'expedició que condueix a la primera ascensió va ser coneguda com el "descobriment de Jotunheimen" (Jotunheimens oppdagelse).
El primer element és falk, que significa "falcó" i l'últim element és tind que significa "pic de la muntanya".

## Referències

* Ryvarden, Leif (2007) Jotunheimen. Naturen, opplevelsene, historien (N.W. Damm & Søn AS) ISBN 978-82-04-10519-6

### Notes

* ↑ Dyer, Anthony; Baddeley, John; Robertson, Ian H. Walks and Scrambles in Norway. Rockbuy Limited, 2006. ISBN 978-1-904466-25-3.
* ↑ «Falketind – Store norske leksikon» (en noruec). Store norske leksikon.

## Enllaços externs

* Falketind a la revista Norrona Arxivat 2012-03-26 a Wayback Machine.
# Sant Miquel de les Borgetes

Sant Miquel de les Borgetes és una església del municipi d'Arbeca (Garrigues) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Església gòtica situada dalt d'un tossal allargassat al nord-oest del municipi. Té una planta regular d'una sola nau orientada cap a l'est amb un absis carrat. La porta d'entrada consta d'un arc de pedra adovellat. A l'interior i al davant de la porta hi ha un arc de mig punt de 2,20 m d'ample per 2,10 m d'alçada i 1 m de gruix. L'edifici disposa d'una sola finestra. La coberta és de volta de canó i es troba reforçada per grans contrafors a l'exterior.
Al costat hi trobem la fortificació de les Borgetes, avui desapareguda. A la part més alta hi deuria haver una fortificació però de l'antic poble no en resta res, ja que s'hi construí un dipòsit d'aigua. Al vessant meridional, però, hi ha restes de tàpia que podria correspondre a les d'una bestorre de planta rectangular.

## Història

Antigament fou església del poblat de Borgetes de Salena, llogaret que depenia de la Baronia d'Arbeca. A finals del segle xv va quedar despoblat. Des del 1988 es fan algunes reparacions i obres de restauració: neteja de les runes; consolidació de la teulada i la volta, incorporant-hi nous blocs de pedra i la restauració del paviment i els dipòsits. Actualment s'hi pot accedir sense perill. Ara al seu davant hi ha una zona per a fer aplecs i fogons per a coure carn.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Sant Miquel de les Borgetes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2016].
# Les Mallorquines

Les Mallorquines és un veïnat del municipi de Sils (la Selva), format a partir d'un hostal al Camí Ral de Girona a Barcelona per l'interior. És ubicat a la cruïlla dels termes de Vallcanera, Riudarenes i Sils.
Aquest hostal, anomenat Hostal de les Mallorquines va adquirir importància a partir del Segle XVI, i va atreure ràpidamenet ferrers, carreters, collaters, roders, etc. El 1567 ja hi havia vint cases, al llarg del carrer que travessava el camí ral.

## Referències

* ↑ Mallorquí, Elvis. Els camins històrics, 2021. ISBN 978-84-15808-96-1.
# Józef Maria Bocheński

Józef Maria Bocheński (30 d'agost de 1902, Czuszow, Tsarat de Polònia - † 8 de febrer de 1995, Friburg, Suïssa) fou un frare dominic, destacat filòsof dedicat a la lògica.

## Biografia

Entrà a l'Orde de Predicadors el 1927. Fou professor al Collegium Angelicum de Roma del 1935 al 1940, i professor extraordinari, després titular, a la Universitat de Friburg.
Fou deixeble de Jan Łukasiewicz, i ha dedicat gran part de la seva obra a la lògica, destacant la seva dedicació sobre l'analogia. També destaquen les seves investigacions històriques sobre la lògica a l'antiguitat, sobretot la de Teofrast i la lògica oriental, i valora especialment la lògica escolàstica dels segles xiii i xiv.
Fundà i dirigí l'Ost Europa Institut a Friburg, dedicat a l'estudi crític i les anàlisis de la filosofia soviètica contemporània. Publicà tot d'articles de lògica i de filosofia, sobretot escolàstica, i dirigí la Bibliographische Einführungen.

## Pensament

Considerà un error els intents d'edificar "lògiques transcendentals", bé siguin dialèctiques, de la història, de la vida, o bé basades en qualsevulla altra concreció. Considera que les lògiques formals proporcionen més ensenyaments filosòfics que la grandiloqüència transcendental de grans sistemes.
També dedicà un estudi especial a la lògica de la religió i de l'autoritat.

## Obres

* Elemental logicae graecae, 1937
* Sobre la història de les proposicions modals, 1938
* La lògica de Teofrast, 1947
* Els mètodes actuals del pensament, (Traducció al castellà de Raimundo Drudis Baldrich, 1957, Madrid, Ediciones Ríalp, S.Α.)
* La filosofia actual, 1949
* Prècis de logique mathêmathique, 1949
* El materialisme dialèctic, 1950
* Història de la lògica formal, 1956. (Traducció al castellà de Millán Bravo Lozano, 1985, Madrid, Gredos)
* Introducció al pensament filosòfic, 1959
* Lògica de la religió, 1965
* Què és l'autoritat?
# Issenheim

Issenheim (en alsacià Ìsene) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2006 tenia 3.415 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.780 | 1.945 | 2.237 | 2.852 | 2.836 | 3.296 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2005 | Albert Reinbold | |
| 2005- | Marc Jung | |
# Castell de Segura

El Castell de Segura és un monument del poble de Segura, al municipi de Savallà del Comtat (Conca de Barberà) declarat bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Queden murs antics amb un portal que formaven el recinte que defensava el castell i el poble.
A la part més alta del caseriu de Segura s'aclofa, avui en ruïna, el castell. El lloc de «Segura», amb 28 focs, figura, en el fogatjaments del 1358, entre les possessions "del prior de Cathalunya de l'ordre de Sent Johan del Espital de Jherusalem". El dia 1 d'octubre 1380, l'Infant Joan i altres procuradors reials vengueren a Guillem de Guimerà, prior de Catalunya, tota la jurisdicció de l'indret. Després d'aquella data no trobem cap notícia remarcable sobre el castell, que avui és un munt de ruïna, encara, però, amb el detall interessant d'un portal.

## Història

Castell termenat. Documentat el 1123.
Diversos individus del llinatge Segura actuen durant el segle xii. Els considerem, en tot cas, respecte a la castlania. La senyoria corresponia als Cervera, respecte a aquest castell: així, Ramon de Cervera, pel seu testament del 14-07-1182, deixava al fill Guillem el "castrum de Secura", entre d'altres. La propietat del castell pervingué a Guillem de la Guardia, senyor del Castell de la Guàrdia Lada, casat amb Marquesa de Cervera. El gendre de l'esmentat Guillem, Galceran de Pinós, pretenia, el 1251, retenir la possessió de Segura, però, per sentència del 1252, el castell passà a l'orde de l'hospital, al qual ingressaren Marquesa i la seva filla Gueraula.

## Referències

* 1 2 3 4 «Castell de Segura». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 maig 2012].
* ↑ «Priorato de Segura - Monasterios de Catalunya». [Consulta: 27 gener 2020].

## Bibliografia

* Piquer i Ferrer, Esperança. Catalunya romànica. Vol. XXI. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1995
* Fuguet Sans, Joan. Templers i hospitalers. Vol. I. Barcelona: Rafael Dalmau Editor, 1997
* Zaragoza Pascual, Ernest. Catàleg dels monestirs catalans. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 1997

## Enllaços externs

* «Castell de Segura». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Falkmanita

La falkmanita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el nom en honor d'Oscar Carl August Falkman (25 de desembre de 1877, Estocolm, Suècia - 10 de juliol de 1961, Estocolm, Suècia), director general del Bolidens Gruvaktiebolag.

## Característiques

La falkmanita és una sulfosal de fórmula química Pb₃Sb₂S₆. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es teoba entre 2 i 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la falkmanita pertany a «02.HC: Sulfosals de l'arquetip SnS, amb només Pb» juntament amb els següents minerals: argentobaumhauerita, baumhauerita, chabourneïta, dufrenoysita, guettardita, liveingita, parapierrotita, pierrotita, rathita, sartorita, twinnita, veenita, marumoïta, dalnegroïta, fülöppita, heteromorfita, plagionita, rayita, semseyita, boulangerita, plumosita, robinsonita, moëloïta, dadsonita, owyheeïta, zoubekita i parasterryita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Bayerland, situada a Pfaffenreuth (Alt Palatinat, Alemanya). També ha estat descrita a altres indrets d'Europa, Àsia i a Austràlia.

## Referències

* ↑ «Falkmanite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 18 maig 2021].
# SeaTac

SeaTac és una població dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 25.496 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, SeaTac tenia 25.496 habitants, 9.708 habitatges, i 5.960 famílies. La densitat de població era de 988,4 habitants per km².
Dels 9.708 habitatges en un 30,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42,8% hi vivien parelles casades, en un 12,4% dones solteres, i en un 38,6% no eren unitats familiars. En el 30,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,53 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,17.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,4% tenia menys de 18 anys, un 10,2% entre 18 i 24, un 34,5% entre 25 i 44, un 21,2% de 45 a 60 i un 9,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 111,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.202 $ i la renda mediana per família de 47.630 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.396 $ mentre que les dones 28.984 $. La renda per capita de la població era de 19.717 $. Aproximadament el 9,8% de les famílies i l'11,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- SeaTac». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- SeaTac». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Apahiunq

Apahiunq (Nig) fou un districte de la província armènia d'Airarat, a la zona propera al Llac Sevan, feu de la família Apahuní.
Limitava al nord amb el Gugarq; a l'est amb el Varaznuniq; a l'oest amb el Shirak; i al sud amb l'Aragadzotn. Els formaven les valls dels rius Bambak i Kasagh.
# Józef Lange

Józef Lange (Varsòvia, 16 de març de 1897 - Varsòvia, 11 de setembre de 1972) va ser un ciclista polonès que va prendre part en els Jocs Olímpics de París de 1924 i d'Amsterdam de 1928.
Als Jocs de París va participar en la prova de persecució per equips, fent equip amb Tomasz Stankiewicz, Franciszek Szymczyk i Jan Lazarski, guanyant la medalla de plata, per darrere l'equip italià; i en els 50 quilòmetres, quedant el cinquè.
Als Jocs d'Amsterdam va participar en la prova de persecució per equips, fent equip amb Alfred Reul, Jan Zybert i Józef Oksiutycz, i quedant eliminats en quarts de final. En el quilòmetre contrarellotge quedà el sisè.

## Palmarès

* 1921
** Campionat de Polònia en ruta
* 1924
** Medalla de plata als Jocs Olímpics de París en persecució per equips

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Józef Lange». [Consulta: 18 maig 2024].
* 1 2 3 «Józef Lange (1897-1972)» (en polonès), 24-06-2020. [Consulta: 18 maig 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa de Józef Lange a sitiodeciclismo.net
# Far Hills

Far Hills és una població dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2006 tenia 928 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Far Hills tenia 859 habitants, 368 habitatges, i 253 famílies. La densitat de població era de 68,2 habitants/km².
Dels 368 habitatges en un 22,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,5% hi vivien parelles casades, en un 5,7% dones solteres, i en un 31,3% no eren unitats familiars. En el 25,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,33 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,76.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,4% tenia menys de 18 anys, un 3,5% entre 18 i 24, un 28,8% entre 25 i 44, un 32,8% de 45 a 60 i un 16,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 112.817 $ i la renda mediana per família de 149.095 $. Els homes tenien una renda mediana de 90.000 $ mentre que les dones 46.607 $. La renda per capita de la població era de 81.535 $. Aproximadament el 0,8% de les famílies i el 2,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Far Hills». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Far Hills». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Santa Maria a Monte

Santa Maria a Monte és un municipi situat al territori de la província de Pisa, a la regió de la Toscana, (Itàlia).
Santa Maria a Monte limita amb els municipis de Bientina, Calcinaia, Castelfranco di Sotto, Montopoli in Val d'Arno i Pontedera.

## Galeria

* Vista de Santa Maria a Monte
* Vista de Santa Maria a Monte
* Localització del municipi a la prov. de Pisa
# Aia

Aia és un municipi de Guipúscoa, de la comarca d'Urola-Costa.
Aia se situa sobre la costa central guipuscoana, entre les poblacions costaneres d'Orio i Zarautz. Situat a 30 km a l'oest de Donostia - Sant Sebastià, el nucli urbà d'Aia es troba a 10 km de la costa. La seva orografia és accidentada, ascendint de nord a sud, amb elevacions com Pagoeta, Indamendi, Andatza, Eztenaga, etc. Aquesta ascensió va des de la cota de 0 m de la costa fins als 714 m, en els voltants de la muntanya Pagoeta. Aia compta amb algunes regates com: Altzolaras, afluent de l'Urola a Aizarnazabal, Agorria, San Pedro-Santio, que desemboquen en l'Oria. La superfície total del terme municipal és de 56 km², limitant amb els termes municipals de: Getaria, Zarautz, Orio, Usurbil, Zizurkil, Asteasu, Errezil, Zestoa i Aizarnazabal.
Distàncies d'altres municipis i ciutats importants:
* A Zarautz 10 km
* A Donostia - San Sebastián 30 km
* A Orio 10 km
* A Bilbao 80 km
* A Getaria 15 km
* A Tolosa 22 km
* A Pamplona 90 km
* A Azpeitia 28 km
* A Biarritz 80 km
* A Hondarribia 40 km

## Enllaços externs

* Pàgina de l'ajuntament de Aia Arxivat 2019-04-14 a Wayback Machine.
# Justin Webster

Justin Webster és un periodista britànic que ha dirigit documentals sobre el procés independentista escocès, l'atemptat de l'11-M o Gabriel García Márquez emesos en televisions de tot el món. Viu a Catalunya des de l'any 2000.
Graduat en literatura clàssica a la Universitat de Cambridge, va treballar al diari The Independent. El 2004 va fer el seu debut com a director dirigint el llargmetratge documental FC Barcelona Confidential que va guanyar diversos premis internacionals. Ha abordat temàtiques que van des d'assassinats polítics a Guatemala fins a la vida dels gihadistes. El 2015 va dirigir el documental Gabo, la creació de Gabriel García Márquez.

## Documentals

* FC Barcelona Confidential (2004)
* José Ma Aznar, una batalla inacabada (2010)
* Demà moriré (2013)
* Gabo, la creació de Gabriel García Márquez (2015)
* Muerte en León (2016)
* Nisman: El fiscal, la presidenta y el espía (2020)

## Referències

* ↑ «Justin Webster: "Es un debate que se vive con más tranquilidad dentro de Cataluña que fuera"». Cadena Ser, 11-09-2015 [Consulta: 7 febrer 2016].
* ↑ «“No había documentales sobre Gabo porque a él no le gustaban las entrevistas”». La Semana, 10-04-2015 [Consulta: 7 febrer 2016].
* 1 2 «Justin Webster». CCCB [Consulta: 7 febrer 2016].
* ↑ «I Will Be Murdered, amb presentació a càrrec de Justin Webster / Seré asesinado». La Filmoteca [Consulta: 7 febrer 2016].
* ↑ Este artículo fue hecho gracias al esfuerzo de trabajo de un periodista profesional. Reconocelos compartiendo esta nota mediante este link: https://www.cronista.com/clase/trendy/Caso-Nisman-Netflix-estreno-la-serie-y-reabrio-la-polemica-por-la-muerte-del-fiscal-20191230-0001.html Copyright © www.cronista.com a El Cronista, 2/1/2020 (castellà)

## Enllaços externs

* Entrevista a Justin Webster, productor i director del documental "José María Aznar. Una batalla inacabada".
# Castell de Segur

El Castell de Segur és una antiga fortificació al terme municipal de Veciana (Anoia) declarat bé cultural d'interès nacional. Restes de murs sobre el poble de Segur. Donà nom als Calders, barons de Segur. Del castell de Segur hi ha restes dels murs exteriors de defensa i del nucli principal que conserva una part de la torre i d'uns soterranis coberts amb volta.
Castell termenat documentat el 1117. De les jurisdiccions reialenques i senyorials que existiren en l'actual terme de Veciana, la baronia del castell de Segur fou la jurisdicció dominant i la senyoria dels nobles de Calders va ser la més perllongada. El 1245 hi hagué un plet entre el prior del monestir de l'Estany i Ponç de Calders pels drets del castell, que tenia infeudat pels vescomtes de Barcelona. Fins a la fi del segle xv els senyors Calders compartiren les rendes del castell de Miralles amb el prior del monestir de Santa Anna de Barcelona. El castell de Segur fou enderrocat, el 1616, per ordre del virrei de Catalunya, a causa d'haver-se convertit en un amagatall de bandolers. Actualment la baronia pertany a la família Vilallonga.

## Referències

* 1 2 3 «Castell de Segur». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 setembre 2015].
# Federal de Bolívia

El federal de Bolívia (Oreopsar bolivianus) és una espècie d'ocell de la família dels ictèrids (Icteridae) que ha estat ubicat per molts autors al monotípic gènere Oreopsar (Sclater, 1939). Habita matolls de les terres altes de Bolívia.

## Referències

* ↑ «Federal de Bolívia». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)