OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jaume Garau Salas

Jaume Garau Salas (Palma, 1953) és un psicòleg i polític balear, diputat al Parlament de les Illes Balears en la IX legislatura.

## Biografia

Llicenciat en Psicologia Social per la Universitat de Barcelona en 1976. En 1997 va obtenir el Màster en Psicologia de les Organitzacions per la London School of Economics, Universitat de Londres.
De 1983 a 1984 fou responsable de formació dels Serveis Socials de l'Ajuntament de Barcelona, i de 1985 a 1996 director dels Serveis Personals de l'Ajuntament de Palma i de Marratxí. De 2001 a 2003 fou director general de Coordinació Turística de la Conselleria de Turisme del Govern de les Illes Balears. El 1987 fundà ARCA juntament amb altres companys i va ser el seu primer secretari fins al 1991. El 2010 va ser anomenat Soci d'Honor.
De 1998 a 2007 fou responsable del departament de Qualitat d'INTRESS i President del 2003-2007. De 2003 a 2004 fou responsable del Portal sobre Qualitat de la web xarxanet.org i de 2007 a 2011 vicepresident del Fons Mallorquí de Solidaritat i Cooperació.
De 2007 a 2011 fou Conseller executiu de Benestar Social del Consell Insular de Mallorca i president de l'Institut Mallorquí d'Afers Socials, i després de les eleccions al Consell Insular de Mallorca de 2011 fou elegit Conseller electe del Consell de Mallorca i portaveu del grup del PSIB-PSOE al Consell 2011-2015.
Tot i que no fou elegit diputat a les eleccions al Parlament de les Illes Balears de 2015, en juliol del mateix any va substituir en el seu escó Martí Xavier March i Cerdà, que havia estat nomenat conseller del govern balear.
Des del 1986 ha participat en la creació i desenvolupament de varies entitats socials. Va ser el primer Secretari d'ARCA el 1987 i el 2016 va fundar Palma XXI, essent el seu primer President. Mes endavant va ajudar a la formació de Tramuntana XXI i el Pla de Mallorca XXI, així com a la creació del Fòrum de la Societat Civil de les Balears.
Actualment es el President de la Fundació Iniciatives del Mediterrani.

## Referències

* ↑ «Web del patronat Anesvad al 2015». Arxivat de l'original el 2015-09-22. [Consulta: 22 setembre 2015].
* ↑ Decret 114/2001, de 14 de setembre, pel qual es nomena el Sr. Jaume Garau Salas director general de Coordinació Turística PDF
* ↑ Entrevista a Jaume Garau Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a Alimara
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2017-11-17. [Consulta: 5 desembre 2021].
* ↑ Jaume Garau i Conxa Obrador s'incorporen demà com a diputats al Grup Parlamentari Socialista Arxivat 2018-02-21$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine., al web del PSIB

## Enllaços externs

* «Obra de Jaume Garau Salas» a Dialnet.
# Barbus miolepis

Barbus miolepis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la conca del riu Congo (llevat del riu Luapula i del llac Moero), al riu Okavango i al curs superior del Zambezi.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Skelton, P.H., 1993. A complete guide to the freshwater fishes of southern Africa. Southern Book Publishers. 388 p.

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C.; Daget, J. «Cyprinidae». A: Daget, J.; Gosse, J.-P.; Thys van den Audenaerde, D. F. E.. Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (en anglès). Volum 1. Institut de Recerca per al Desenvolupament (Orstom) i Museu Reial de l'Àfrica Central (MRAC), 1984, p. 217–342.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Natiu

* Per a altres significats, vegeu «Natiu (desambiguació)».
Natiu fa referència, en termes d'informàtica, a l'aplicació o el programa que han estat específicament dissenyats per a ser executats en una plataforma concreta i específica. Caldria diferenciar-lo, en aquest sentit, d'un programa d'emulació d'estat o de compatibilització d'un programa nou amb un programari anterior original. També es pot referir al tipus de dada suportat pel sistema amb un mínim de sobrecost de computació i de components addicionals.

## Referències

* ↑ «TERMCAT, Centre de Terminologia: "natiu -iva"». [Consulta: 5 setembre 2017].
* ↑ What is native?. WhatIs (anglès)
* ↑ Phillips, Gavin. «How Do Emulators Work? The Difference Between Emulator and Simulator» (en anglès americà), 27-02-2020. [Consulta: 11 octubre 2022].

## Enllaços externs

* ¿App nativa, web o híbrida?. Raona
# Aichryson tortuosum

Aichryson tortuosum és una espècie de planta del gènere Aichryson de la família de les Crassulaceae.

## Taxonomia

Aichryson tortuosum Webb & Berthel. va ser descrita per Philip Barker Webb i Sabin Berthelot i publicada a Histoire Naturelle des Îles Canaries 2(1): 184. 1840.

## Referències

* ↑ «Aichryson tortuosum Webb & Berthel.». International Plant Names Index.
# Veïnat de l'Església (Toès)

El Veïnat de l'Església, o, simplement, L'Església, és un dels tres veïnats que constitueixen el nucli principal de la comuna de Toès i Entrevalls, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord.
Està situat a 883,9 metres d'altitud, una mica enlairat a la dreta de la Tet, al damunt i sud-est de Toès d'Entrevalls, o el Bac.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «175 - Toès i Entrevalls». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Coromines, Joan. «Toès». A: Onomasticon Cataloniae: Els noms de lloc i noms de persona de totes les terres de llengua catalana. Barcelona: Curial Edicions Catalanes i la Caixa, 1996 (Onomasticon Cataloniae, V L - N). ISBN 84-7256-844-X.
* Kotarba, Jérôme; Castellvi, Georges; Mazière, Florent [directors]. Les Pyrénées-Orientales 66. París: Académie des Inscriptions et Belles-Lettres. Ministère de l'Education Nationale. Ministère de la Recherche. Ministère de la Culture et de la Communication. Maison des Sciences de l'Homme, 2007 (Carte Archeologique de la Gaule). ISBN 2-87754-200-5.
* Pélissier, Jean-Pierre. Paroisses et communes de France : dictionnaire d'histoire administrative et démographique, vol. 66 : Pyrénées-Orientales. París: CNRS, 1986. ISBN 2-222-03821-9.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Toès». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ El Veïnat de l'Església en els ortofotomapes de l'IGN
# Mahendragiri

Mahendragiri és un puig dels Ghats Orientals al districte de Ganjam (Orissa) a 18° 58′ N, 84° 24′ E﻿ / ﻿18.967°N,84.400°E﻿ / 18.967; 84.400 d'una altura de 1.526 metres. Dos rierols neixen a la muntanya i s'anomenen ambdós com Mahendratanya (Fill de Mahendra); un corre cap al sud i s'uneix al Vamsadhara, i l'altra arriba fins a la mar on desaigua prop de Barwa o Baruva. Al cim hi ha quatre temples amb inscripcions tàmils i sànscrites que mostren que el rei cola Rajendra va erigir un pilar de la victòria en aquest punt després de vèncer al seu cunyat rebel Yimaladitya (1015-1022); sota la inscripció hi ha el tigre (símbol cola) i enfront dos peixos, emblema dels seu vassall el rei pandya.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Jean Coralli Peracini

Jean Coralli Peracini (París, 1779 - 1854) va ser un ballarí i coreògraf romàntic de dansa clàssica.
Es va formar a l'Escola de Ballet de l'Òpera de París amb Pierre Gardel. Va ballar per primera vegada, quan tenia 23 anys, al Teatre de l'Òpera de París. La seva primera experiència coreogràfica va ser a Viena l'any 1800 i, des dels anys 1815 i fins a 1825 va coreografiar i ballar en les companyies de ballet de Londres, Milà i Viena. En 1825 tornà a París i en 1826 va ser escollit director de la companyia de dansa del Théâtre de la Porte Saint-Martin de París, per a la qual va crear nombrosos ballets. Posteriorment va dirigir el ballet del Théâtre de l'Académie Royal on, després d'un temps, van reposar algunes de les seves obres. Durant aquest temps tingué diversos alumnes, entre ells l'estatunidenca Augusta Maywood.
Algunes de les coreografies de Jean Coralli són: La Tempête (La Tempesta), Le Diable Boiteux (El diable coix), La tarentule (La taràntula), Giselle (juntament amb Jules Perrot) i La Péri.
# Mas Valls de la Bassa

El Mas Valls de la Bassa és una obra de Rupià (Baix Empordà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Mas de planta rectangular amb teulada a doble vessant cap a les façanes laterals. La volumetria del mas és de planta baixa i dos pisos, a excepció d'un cos adossat a la part posterior, de planta baixa i pis, amb coberta a una aigua cap a la mateixa façana posterior. Té les façanes sense arrebossar, amb la pedra, llindes i muntants d'obertures vistos.
Ha estat arranjada per tal de fer-la habitable. S'hi poden distingir algunes ampliacions a la planta baixa, adossades al mas, que corresponen a una barbacoa i a uns coberts per a maquinària. Aquestes ampliacions tenen una coberta de fibrociment a una aigua. Segons el testimoni d'alguns veïns sabem que can Valls era l'antic molí del poble del qual encara en queda la bassa natural.
L'any de construcció 1647 i possible ampliació l'any 1744 segons consta a les llindes.

## Referències

* 1 2 3 4 «Mas Valls de la Bassa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 octubre 2018].
# Natiu hawaià

Hawaians nadius (en idioma hawaià, kanaka ʻ ōiwi , kanaka Maoli o Hawaii ʻ i Maoli ) és un terme que es refereix als pobles polinesis oriünds de les illes Hawaii o els seus descendents.
D'acord amb l'informe de l'any 2000 de la Oficina del Cens dels Estats Units, hi ha 401.162 persones que s'identifiquen com «hawaians nadius» ( native Hawaiian en anglès). Dos terços hawaians nadius són residents de Estats Units en l'estat de Hawaii. El terç restant té majoritàriament en els estats de Califòrnia, Nevada i Washington.

## Referències

* ↑ Hixson, Linsday; Hepler, Bradford; Ouk Kim, Myoung. «2010 Census Brief, The Native Hawaiian and Other Pacific Islander Population: 2010» ( PDF) (en anglès). United States Census Bureau p. 15, 01-05-2012.
* ↑ The American Heritage Dictionary of the English Language, Fourth Edition. Retrieved June 5, 2008, from Dictionary.com website.
* ↑ «US Census Bureau. American FactFinder». Arxivat de l'original el 2008-04-13. [Consulta: 1r octubre 2019].
# Aicmofòbia

L'aicmofòbia és una fòbia que es manifesta quan la persona té por de tocar o ser tocar per objectes punxants, causat pel contacte o per la vista, i d'altres tipus que comparteixen certa relació amb la belonefòbia.
Un exemple d'aquesta fòbia és la por a assistir al consultori dental, els odontòlegs necessiten saber si la por a les agulles, el tractament dolorós i els comentaris negatius de certes persones són els principals temors dels pacients.

## Enllaços externs

* Enquesta duta a terme per odontòlegs Arxivat 2007-02-23 a Wayback Machine.
* Article de psicología
# Longirod

Longirod és un municipi del cantó suís del Vaud, situat al districte de Nyon.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Vəli Qasımov

Vəli Qasımov (Kirovabad, RSS de l'Azerbaidjan, Unió Soviètica, 4 d'octubre de 1968) és un exfutbolista de l'Azerbaidjan que va militar a les files del Reial Betis i l'Albacete Balompié.
Kasumov va jugar com a davanter en el FK Kapaz Gäncä, Metalist Kharkiv, Neftchi, FC Spartak Moscou, FC Dynamo Moscou, Reial Betis, Albacete Balompié, Vitória FC, i l'Imortal, on es va retirar el 2001.
El 1992 fou el màxim golejador de la Lliga Premier de Rússia amb 16 gols.
Velli Kasumov va jugar 14 partits amb la selecció de futbol de l'Azerbaidjan entre 1994 i 1998.
Actualment viu a Sevilla i participa amb el Real Betis en la Lliga Espanyola de Futbol Indoor, i a més a més és l'entrenador del Gelves CD.

## Enllaços externs

* Fitxa in Betisweb Arxivat 2013-08-22 at Archive.is (castellà)
# Awaous tajasica

Awaous tajasica és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 16,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Brasil.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Birdsong, R. S., Murdy, E. O. i Pezold, F. L., 1988. A study of the vertebral column and median fin osteology in gobioid fishes with comments on gobioid relationships., Bull. Mar. Sci., 42:174-214.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Watson, R.E. 1992. A review of the gobiid fish genus Awaous from insular streams of the Pacific Plate. Ichthyol. Explor. Freshwat. 3(2):161-176.
* Watson, R.E. 1996. Revision of the subgenus Awaous (Chonophorus) (Teleostei: Gobiidae). Ichthyol. Explor. Freshwat. 7(1)1:18.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Maria Teresa de Borbó-Condé

Maria Teresa de Borbó, Marie-Thérèse de Bourbon (francès), Mademoiselle de Condé, (París, 1 de febrer de 1666 - ibídem, 22 de febrer de 1732) fou filla del príncep Enric Juli de Borbó-Condé i de la comtessa Anna Enriqueta del Palatinat-Simmern. Per part de pare era descendent de la casa reial francesa, els borbons, mentre que per part de mare ho era dels monarques del Regne de la Gran Bretanya i de la Casa de Nassau.
El 22 de gener de 1688 es va casar amb el príncep de Conti Francesc Lluís (1664 - 1709), fill del també príncep Lluís Armand de Borbó-Conti (1629 - 1666) i d'Anna Maria Martinozzi (1639 - 1672). El matrimoni va tenir set fills:
* Un fill nascut mort el 1693
* Un fill mort prematurament (1694 - 1698)
* Maria Anna de Borbó (1689 - 1720), casada amb Lluís Enric de Borbó, Príncep de Condé (1692 - 1740), fill de l'antiga amant del seu marit.
* Lluís Armand de Borbó, Príncep de Conti, (1696 - 1727), casat amb la princesa Lluïsa Elisabet de Borbó (1693 - 1775).
* Lluïsa Adelaida de Borbó (1696 - 1750)
* Una filla morta prematurament (1697 - 1699)
* Lluís Francesc de Borbó (1703 - 1704)

## Enllaços externs

* Genealogia de Maria Teresa de Borbó
# Awaous personatus

Awaous personatus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Indonèsia.

## Referències

* ↑ Cuvier, G. & A. Valenciennes 1837. Histoire naturelle des poissons. Tome douzième. Suite du livre quatorzième. Gobioïdes. Livre quinzième. Acanthoptérygiens à pectorales pédiculées. Hist. Nat. Poiss. v. 12: i-xxiv + 1-507 + 1 p., Pls. 344-368.
* ↑ «Awaous personatus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.

## Bibliografia

* Birdsong, R. S., Murdy, E. O. i Pezold, F. L., 1988. A study of the vertebral column and median fin osteology in gobioid fishes with comments on gobioid relationships., Bull. Mar. Sci., 42:174-214.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Watson, R.E. 1992. A review of the gobiid fish genus Awaous from insular streams of the Pacific Plate. Ichthyol. Explor. Freshwat. 3(2):161-176.
* Watson, R.E. 1996. Revision of the subgenus Awaous (Chonophorus) (Teleostei: Gobiidae). Ichthyol. Explor. Freshwat. 7(1)1:18.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Acuña

Acuña és el nom dels següents personatges:
* Antonio Acuña Carballar (Castilblanco de los Arroyos, 1901 - Còrdova, 1936), socialista andalús
* Cristóbal de Acuña (Burgos, 1597 - Llima, 1675), missioner jesuïta castellà i cronista d'Índies, autor d'un famós relat sobre l'exploració del riu Amazones.
* Ferran Acuña (Elx, ~1690 - Xàtiva, ?), sacerdot i organista valencià
* Francisco Esteban Acuña de Figueroa (Montevideo, 1791 – 1862), escriptor uruguaià
* Hernando de Acuña (Valladolid, 1518 - Granada, 1580) militar i poeta petrarquista del Renaixement
* Julián Acuña Galé (Camagüey, 1900-Ciutat de Mèxic, 1973), botànic cubà
* Juan Acuña, diversos personatges
* Manuel Acuña Narro, poeta mexicà
* Manuel Acuña Roxas (1892 – 1948), primer president de la República de les Filipines
* Pedro Antonio Acuña y Cuadros (Baeza, 1786 - Andújar, 1850), polític andalús, ministre durant la minoria d'edat d'Isabel II d'Espanya
* Roberto Miguel Acuña (Avellaneda, 1975), futbolista argentino-paraguaià que ocupa la posició de migcampista central
* Rosario de Acuña (Madrid, 1850 - Gijón, 1923), escriptora, pensadora i periodista espanyola
* Vicenç Acuña i Requejo (Huelva, Andalusia, 1946), pedagog musical i compositor de sardanes
# Chassanhas

Chassanhas (occità) · o Chassaignes (francès) és un municipi al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 | 2014 |
| 160 | 123 | 94 | 81 | 71 | 90 | 82 | 72 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||||
Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2014- | Monique Boineau-Serrano | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 20 novembre 2010].
* ↑ http://communes-oc.cg24.fr/cantons/riberac/CHASSAIGNES.htm Arxivat 2017-08-06 a Wayback Machine.
# Louis Gauchat

Louis Gauchat (Les Brenets, cantó de Neuchâtel, 12 de gener de 1866 - Lenzerheide, cantó dels Grisons, 22 d'agost de 1942) fou un lingüista i romanista suís, originari de la zona romanda.

## Vida

Gauchat va estudiar a la Universitat de Zuric i va fer també estades a París on va estudiar amb Gaston Paris. El 1890 va defensar la seva tesi doctoral, dirigida per Heinrich Morf, a la Universitat de Zuric amb el títol Le patois de Dompierre. Després de ser professor de l'ensenyament mitjà, va ser professor a la Universitat de Berna i Zuric fins a obtenir una càtedra a la Berna (1902-1907). Després va anar a la Universitat de Zuric com a successor de Jakob Ulrich (1907-1931). En aquesta universitat fou també rector de 1926 a 1928.
La seva obra més destacada fou la fundació, el 1899, del Glossaire des patois de la Suisse romande, amb Jules Jeanjaquet i Ernest Tappolet. Aquest diccionari vol recollir, mitjançant enquestes que es van fer en el seu moment, els parlars de la Suïssa romanda (Suïssa de parla francoprovençal), així com la toponímia i la llengua antiga de la zona. També els romandismes, és a dir, les particularitats del francès regional.
A Gauchat se’l considera també un precursor de la sociolingüística per l'estudi que va fer de la parla d'una localitat (Charmey) entrevistant els 900 habitants i posant en relació les seves particularitats dialectals amb la seva identitat. Aquest estudi es va publicar el 1905 en la miscel·lània dedicada al seu mestre, Heinrich Morf.

## Obra

* Le patois de Dompierre. Halle an der Saale, 1891.
* "L'unité phonétique dans le patois d'une commune", in: Aus romanischen Sprachen und Literaturen. Festschrift Heinrich Morf. Halle an der Saale, 1905, pàg. 175–232
* Grammaire et lexicographie des patois de la Suisse romande: Bibliographie analytique. Neuchâtel: Paul Attinger, 1916
* Les noms de lieux et de personnes de la Suisse romande: Bibliographie analytique. Neuchâtel: Paul Attinger, 1919
* Glossaire des patois de la Suisse romande fondé par Louis Gauchat, Jules Jeanjaquet, Ernst Tappolet. Neuchâtel 1924--
* Tableaux phonétiques des patois suisses romands: relevés comparatifs d'environ 500 mots dans 62 patois-types. Neuchâtel: Paul Attinger, 1925

## Bibliografia

* Festschrift Louis Gauchat zu seinem 60. Geburtstage, 12. Januar 1926 von Freunden und Schülern aus der Schweiz gewidmet. Aarau: 1926
* Andres Kristol. "Louis Gauchat" in: Les linguistes suisses et la variation linguistique. Jakob Wüest (editor). Basilea/Tubinga, 1997, pàg. 101–114 (amb una bibliografia)

## Enllaços externs

* Andres Kristol: Gauchat, Louis article en el Dictionnaire Historique de la Suisse
* Pàgina del Glossaire des patois de la Suisse romande Arxivat 2015-03-19 a Wayback Machine.
* «Louis Gauchat». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Referències

* ↑ Vegeu http://www.hls-dhs-dss.ch/textes/f/F41676.php
* ↑ Vegeu l'apartat "Historique" de la pàgina del GPSR (http://www.gpsr.ch/default.asp/2-0-81-6-6-1/ Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.)
* ↑ Vegeu la segona obra citada en l'apartat "Obra". I l'article de Kristol citat a la "Bibliografia"