OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Partido Feminista de España

El Partit Feminista d'Espanya (en castellà, Partido Feminista de España), PFE, es un partit polític d'esquerres i feminista impulsat per Lidia Falcón i constituït a Barcelona l'any 1979 aconseguint registrar-se oficialment com a partit l'any 1981. Encara existia l'any 2006, integrat dins de la Confederación de Organizaciones Feministas de España, tot i que la seva presidenta i fundadora, Lidia Falcón, va admetre en una conferència que ja gairebé no feia activitats públiques. El partit s'expressa semestralment a la revista Poder y Libertad, que va néixer com a la revista teòrica del PFE. Des de 2015 després del II Congrés està integrat a Esquerra Unida.
El PFE té ideologia marxista-leninista i feminista. Considera la dona com a pertanyent d'una classe social adscrita al mode de producció domèstic i considera que l'alliberament de la dona vindria amb l'alliberació del seu paper a la reproducció humana, per la qual cosa propugna la investigació de les noves formes de reproducció in vitro: "O la dona escull una vida intel·ligent, decidint no reproduir-se més, o continuarà ancorada al seu destí mil·lenari".
Algunes de les persones que han format part del seu comitè executiu són Lidia Falcón, Carmen Sarmiento, Maria Encarna Sanahuja, Mercedes Izquierdo, Montserrat Fernández Garrido, Pilar Altamira, Elvira Siurana, Isabel Marín i María Angeles Piquero.
El PFE va impulsar la creació de la Confederación de Organizaciones Feministas, que es va presentar a les eleccions al Parlament Europeu de 1999 i va obtenir 28.901 vots, és a dir, el 0,14% d'ells.

## Referències

* ↑ «Quienes somos – Partido Feminista de España». [Consulta: 6 desembre 2019].
* ↑ «Qué es un partido feminista» (en castellà). Público, 05-06-2019. [Consulta: 6 desembre 2019].
* ↑ Compareixença de Lidia Falcón a la ponència sobre prostitució a la Comissió Mixta Congrés-Senat a la qual parla en nom del Partit Feminista d'Espanya i d'altres partits vinculats, 8 de juny de 2006, (castellà)
* ↑ Presentació de Poder y libertad Arxivat 2010-09-07 a Wayback Machine. a la seva pàgina web oficial. (castellà)
* ↑ «El Partido Feminista se integra en IU» (en castellà). infoLibre, 09-10-2015. [Consulta: 6 desembre 2019].
* 1 2 Finalizó el congreso del Partido Feminista con la elección de la nueva ejecutiva, El País, 4 de juliol de 1983 (castellà)
Feminisme :
Dones
Noies
Feminitat
Sororitat :
Història :
Moviments :
Teoria feminista :
# Partido Comunista del Pueblo Andaluz

Partido Comunista del Pueblo Andaluz (PCPA) Partit comunista d'Andalusia, de tendència marxista-leninista i federat amb el Partit Comunista dels Pobles d'Espanya. Forma part del Bloque Andaluz de Izquierdas, formació en la qual es va presentar per a concórrer a les eleccions municipals i autonòmiques espanyoles de 2007 i a les eleccions al Parlament d'Andalusia de 2008.
Va sorgir, igual que el PCPE a mitjans dels anys 80, com escissió del Partit Comunista d'Espanya, el PCPA, al seu torn, com escissió del Partit Comunista d'Andalusia. La seva seu està en Sevilla, i les seves zones de major activitat dintre del territori andalús són la província de Sevilla, la de Màlaga i la localitat de Huétor-Tájar a Granada.

## Enllaços externs

* Pàgina del PCPA Arxivat 2016-10-14 a Wayback Machine.
# Partit Popular de Ceuta

El Partit Popular de Ceuta (castellà: Partido Popular de Ceuta, PP) és la secció regional del Partit Popular d'Espanya (PP) a Ceuta. Es va formar l'any 1989 a partir de la refundació de l'Alianza Popular.

## Referències

* ↑ «History of the People's Party of Ceuta». ppceuta.es. [Consulta: 19 febrer 2019].

## Enllaços externs

* Web oficial del PP de Ceuta
# Valle-d'Alesani

Valle-d'Alesani (en cors E Valle d'Alisgiani) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 124 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 212 | 250 | 213 | 192 | 142 | 124 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2008- | Jean-Philippe Putti | | |
# Units pel Bàsquet Gandia

El club Units pel Bàsquet Gandia és un club de bàsquet valencià amb seu a Gandia nascut en 2013, que competeix en la lliga LEB Plata en adquirir els drets esportius del desaparegut Gandia Bàsquet Atlètic.

## Referències

* ↑ «Units pel Bàsquet Gandia ya tiene logotipo» (en castellà). saforguia, 14-08-2013. Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 27 desembre 2013].
* ↑ «El Gandia cede sus derechos federativos al Units pel Bàsquet» (en castellà). Las Provincias, 13-07-2013. [Consulta: 30 desembre 2013].
# Kiril Simonovski

Kiril "Džina" Simonovski (Macedoni: Кирил Симоновски - Џина, 19 d'octubre de 1915 - 12 de juny de 1984) fou un futbolista macedoni de la dècada de 1940.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Gragjanski Skopje, Makedonija Skopje, FK Vardar i FK Partizan.
Durant la II Guerra Mundial va jugar amb la selecció de Bulgària amb el nom Kiril Simeonov. Acabada la mateixa fou 10 cops internacional amb la selecció iugoslava.
Fou entrenador de clubs com FK Partizan, FK Vardar i Olympiacos FC.

## Palmarès

Jugador:

### Partizan

* Lliga iugoslava de futbol: 1946-47, 1948-49
* Copa iugoslava de futbol: 1946-47
Entrenador:

### Partizan

* Copa iugoslava de futbol: 1957

### Olympiacos

* Copa grega de futbol: 1960-61

## Referències

* ↑ Profile at the Football Association of Macedonia website
* ↑ Players appearing for two or more countries Arxivat 3 August 2008$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. at RSSSF
* ↑ Profile at the Football Association of Serbia website (serbi)
# Pol Neveux

Pol Louis Neveux (Reims, 25 d'agost de 1865 - Garches, 26 de març de 1939) va ser un escriptor francès i membre de l'Acadèmia Goncourt. Va ser inspector general de les biblioteques de França de 1902 fins a 1935. Pol Neveux nasqué dins una família benestant del país, el seu pare Jules Neveux era notari i conseller municipal de la ciutat. Tot i que va fer estudis de dret, es dedicà a la literatura francesa. Es va casar el 1904 a París amb Céline Mathilde Antoinette Pellet, dita Marcellin Pellet. Va ser sotsbibliotecari a la Biblioteca Mazarina i bibliotecari a l'Escola de Belles Arts. Després fou cap en segon al gabinet de Georges Leygues, ministre d'educació pública i belles arts. S'interessà a l'obra de Guy de Maupassant, autor sobre el qual publicà un estudi el 1908. Va tenir molts lligams amb els escriptors que envoltaven Emile Zola. Substituí el seu amic Henry Céard a l'Acadèmia Goncourt el 19 de novembre de 1924. Després de la seva mort, el 1939, la seva esposa va llegar mobiliari del segle xviii al museu de Belles Arts de Reims i a la biblioteca municipal una col·lecció enorme de catàlegs de vendes públiques.

## Obres

* Golo (1897)
* La douce enfance de Thierry Seneuse (1916)
* Le souvenir de Marc Lafargue (1928)

## Enllaços externs

* https://web.archive.org/web/20070313073647/http://lavieremoise.free.fr/galerie/oeuvre.php?id_img=241
* http://bbf.enssib.fr/consulter/bbf-1959-12-0587-004
# Pau Froment

Pau Froment (Floreçàs, Òlt 1875 – Roches-de-Condrieu, Isère, 1898) fou un poeta occità de la regió del Carcí. Fill de pagesos, a penes acabà l'escola elemental, però tot i així es va dedicar a escriure poemes, que aviat van cridar l'atenció de Frederic Mistral i va publicar alguns dels seus poemes a L'Alholi. Formà part del renaixement de la literatura occitana i membre del Felibritge. El 1897 fou cridat a fer el servei militar vora Lió, on es queixava de nostàlgia per la terra natal. Uns mesos després el seu cos fou trobat ofegat.
Des de 1972 dona nom al Premi pan-occità Pau Froment, convocat per l'Escòla occitana d'estiu a Pena d'Agenés.

## Obres

* A travèrs regas, 1892
* Flors de Prima, 1897
* Los Uèlhs e la boca, 1928
* Nadal
* Novembre
* Flor d'estiu
* Pels paures
* Lo ressegaire
* Per segasons
* Vendenhas
* En processiu
* La cançon de la cigala
* Floressàs mon país natal

## Enllaços externs

* Pàgina personal
# Paulo Batista Nsimba

Paulo Batista Nsimba (Luanda, 12 d'octubre de 1983), anomenat Zé Kalanga, és un exfutbolista angolès de la dècada de 2000.
Fou internacional amb la selecció de futbol d'Angola.
Pel que fa a clubs, destacà a Dinamo București.

## Referències

* ↑ «Girabola.com - Zé Kalanga». Arxivat de l'original el 2009-01-20. [Consulta: 21 març 2020].
* ↑ Zé Kalanga joins Dinamo
* ↑ «Zé Kalanga at CNN». Arxivat de l'original el 2012-11-03. [Consulta: 21 març 2020].
* ↑ Paulo Batista Nsimba a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Paulo Batista Nsimba, Fitxa a Soccerway
# Pelicà australià

El pelicà australià (Pelecanus conspicillatus) és una espècie d'ocell de la família dels pelecànids (Pelecanidae). Habita llacs, llacunes i estuaris d'Austràlia i Tasmània. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Pelicà australià». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 18 febrer 2024 (català)
* ↑ «Ibis, spoonbills, herons, Hamerkop, Shoebill, pelicans» (en anglès). IOC World Bird List Version 14.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2024. [Consulta: 18 febrer 2024].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 212. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Australian Pelican. Pelecanus conspicillatus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 18 febrer 2024].
# Pelicà rosat

El pelicà rosat (Pelecanus rufescens) és un ocell marí de la família dels pelicànids (Pelecanidae). Ocasionalment pot arribar als Països Catalans.
El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Morfologia

* Fa una llargària de 125 - 133 cm, una envergadura de 265 - 270 cm i un pes de 4 - 7 kg.
* El plomatge és blanc amb un to gris. Al dors, carpó, flancs i infracobertores caudals hi ha un notable matís rosa. Plomall a la part posterior del cap. Plomes hirsutes blanques al pit. Cua grisa.
* Bec blanc grogós amb punta taronja. Bossa rosada i potes groguenques.
* A l'hivern les ales i la cua esdevenen de color marró.

## Hàbitat i distribució

Habita pantans, llacs i aiguamolls d'Àfrica subsahariana, Aràbia, Madagascar i algunes illes de l'Índic.

## Referències

* ↑ «Pelicà rosat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 18 febrer 2024 (català)
* ↑ «Ibis, spoonbills, herons, Hamerkop, Shoebill, pelicans» (en anglès). IOC World Bird List Version 14.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2024. [Consulta: 18 febrer 2024].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 212. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ El pelicà rosat al SIOC Rev. 28/10/2011
* 1 2 BirdLife International. «Pink-backed Pelican. Pelecanus rufescens» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 18 febrer 2024].
# Pere Elies i Busqueta

Pere Elies i Busqueta (Terrassa, 27 d'octubre de 1909 - Barcelona, 6 d'octubre de 2002) fou un escriptor, publicista i mestre de llengua catalana català.
Estudià estenografia i comerç, i fou professor de català de la Generalitat Republicana. També va publicar articles al diari L'Acció. Es va dedicar de manera entusiasta i ininterrompuda a la tasca de l'ensenyament del català poc després de la guerra civil espanyola, i organitzà cursets per mitjà d'institucions privades com l'Agrupació Cultural Folklòrica Barcelona o el Centre Comarcal Lleidatà. El 1959 guanyà els Jocs Florals de la Llengua Catalana de [París]. El 1988 va rebre la Creu de Sant Jordi.

## Obres
### Novel·la

* Una societat limitada (1961)
* Joventut alada (1966)
* El vianant (1978)
* Doble llum pel meu balcó (amb rivets metafísics) (1992)

### Poesia

* La riuada (1964)
* A dos corrents (1978)
* Enfilall de sonets (1988)
* Reflexos vitals (1990)
* Escala de febrers (1996)

### Altres

* Ramon Vinyes i Cluet: un literat de gran volada (1972)
* Canigó : diccionari català-castellà, castellà-català (2001)

## Referències

* ↑ «Pere Elies i Busqueta». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* «Pere Elies i Busqueta». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Partit Democràtic de l'Azerbaidjan (iranià)

Partit Democràtic de l'Azerbaidjan (iranià) fou un partit democràtic i d'esquerres, creat amb el suport de la Unió Soviètica que fou fundat per Jafar Pishevari a Tabriz, Iran, el setembre de 1945. El novembre va assolir el poder a la província de l'Azerbaidjan que havien ocupat els soviètics el 1941 i que ara havien d'evacuar. El partit va formar un govern Nacional de l'Azerbaidjan que va governar la regió fins al desembre de 1946. Ocupada Tabriz pel govern central persa de Teheran, els líders van fugir a la URSS i el partit va desaparèixer. La seva bandera agafava els colors nacionals de l'Iran amb l'emblema al centre. Aquesta bandera va servir de facto com a bandera de l'estat autònom i del govern nacional fins al maig de 1946, quan Pishevari va haver d'adoptar una bandera amb els mateixos colors però amb el símbol nacional monàrquic persa al centre, després d'un acord amb el govern de Teheran.

## Referències

Enciclopedia.com
# Perumal

«Perumal» té aquests significats:
* Perumal fou el títol dels sobirans Cheres o Txera
* Perumal fou un títol dravídic que sovint fou donat pels reis singalesos als seus alts oficials indis de la cort; el títol es posava al darrere del nom personal
* El Perumal, personatge de Ceilan que va arribar a ser rei de Sitawaka amb el nom de Jayawira Bandara (1593-1594)
# Pere Sabaté i Curto

Pere Sabaté i Curto (Tortosa, 1887- Badalona, 1943) fou un industrial i polític d'origen tortosí però establert a Badalona, alcalde de la localitat durant la dictadura de Primo de Rivera, des de 1924 a 1930.

## Biografia

Fabricant de licors, propietari de la marca Anís Diana. Abans de la dictadura de Primo de Rivera, havia tingut una experiència política curta i sobretot conflictiva dins la candidatura de la Conjunció Badalonina.

### Alcalde de Badalona

El 1923, el Directori Militar destituí els ajuntaments, i els substituïren per vocals associats. Després d'un curt període, en què fou alcalde Josep Fonollà i Sabater, el 24 de març de 1924 accedia a la direcció de l'Ajuntament Pere Sabaté.
El seu consistori significà una estabilitat després d'un període de canvis constants. Tot i que els cessaments i les dimissions estigueren a l'ordre del dia, l'estil personalista de Sabaté i el suport d'alguns fidels incondicionals, com Enric Mir i Carreras, home de negocis i soci de Joan Gamper, que garantiren la continuïtat del govern municipal.
El consistori de Pere Sabater i Curto es basà en la construcció d'obres públiques, que era la general de la mateixa dictadura, encara que també cal tenir en compte les necessitats d'una ciutat en constant creixement, per la qual cosa es portaren a terme aportacions de subvencions estatals i es feren emissions d'emprèstits. Això deixaria a la ciutat endeutada i el seu govern criticat.
Tanmateix també es dedicà a afalagar a les autoritats del règim en les seves visites a Badalona: Alfons XIII i els generals Primo de Rivera, Martínez Anido, Milans del Bosch i Emilio Barrera. Els quatre generals foren nomenats fills adoptius de Badalona i se’ls dedicà un carrer a cadascun d'ells. A canvi, Sabaté fou reconegut com un dels millors alcaldes d'Espanya i li atorgaren diversos reconeixements.
Entre les obres públiques, destaquen l'Escola Ventós Mir, iniciada el 1924 i acabada dos anys més tard, visitada per Alfons XIII el 1927; el Mercat Torner, segon mercat municipal de la ciutat. També es dugueren a terme la canalització d'algunes rieres i un nou projecte d'eixamplament de la ciutat de mans de Josep Fradera. Amb el temps, es posà en relleu les deficiències d'algunes de les seves obres o la impossibilitat de dur a terme alguns dels projectes, com és el cas del Pla Fradera.
Amb la caiguda de la dictadura, es constituí un nou Ajuntament, proclamat per Enric Mir el 26 de febrer de 1930. El regidor de més edat, Baldomero Sanmartín ocupà l'alcaldia interina fins al 8 de març i Lluís Ysamat fins a la proclamació de la República.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 Villarroya i Font, Joan (Dir.). Història de Badalona. Badalona: Museu de Badalona, 1999. ISBN 84-88758-03-0.
* ↑ Padrós, Joan Antoni; Lladó, Francesc. «Grup Escolar Ventós Mir». Inventari de protecció del patrimoni cultural europeu, 1980. Arxivat de l'original el 2018-08-25. [Consulta: 4 agost 2013].
* ↑ Padrós, Joan Antoni; Lladó, Francesc. «Mercat Torner». Inventari de protecció del patrimoni cultural europeu, 1980. Arxivat de l'original el 2013-12-14. [Consulta: 4 agost 2013].
# Pere Saborit i Codina

Pere Saborit i Codina (Manlleu, 1961) és un filòsof català.
Membre destacat de la generació filosòfica de la transició, es va formar al Col·legi de Filosofia. El seu pensament es basa en l'anàlisi del nihilisme i ha rebut influències del nietzscheanisme francès i de Clement Rosset.
Ha estat professor consultor de la UOC, crític de llibres a l'edició catalana del diari El País, professor associat de la Universitat de Barcelona i mestre d'educació secundària a Cerdanyola del Vallès. Va obtenir el Premi Documenta de narrativa amb El plat preferit dels cucs (1987) i fou finalista del Premi Anagrama d'assaig per Vidas adosadas (2006). Ha escrit també Cuentos para idiotas, imbéciles y estúpidos (2015) i El plato preferido de los gusanos (2016).

## Llibres en català

* Breu assaig sobre no res, Ed. Amarantos(1984)
* El plat preferit dels cucs, Edicions 62 (1987)
* Introducció al desconcert, Edicions 62 (1991)
* Històries del senyor X, Ed. Elipsis (2008)

## Llibres en castellà

* Un gato portugués, Ed. Trabajos de Sísifo (1995)
* Anatomía de la ilusión, Ed. Pre-Textos (1997)
* Política de la alegría o los valores de la izquierda, Ed. Pre-Textos (2002)
* Vidas adosadas, Ed. Anagrama (2006)
* Cuentos para idiotas, imbéciles y estúpidos, Universidad Autónoma de la Ciudad de México (2015)
* El plato preferido de los gusanos, Ediciones Trea (2016)
* Los colores de la paradoja, Ediciones Trea (2018)

## Referències

* 1 2 3 «Pere Saborit». CCCB, 27-03-2017. [Consulta: 21 març 2021].
* 1 2 «Pere Saborit» (en castellà). Editorial Anagrama. [Consulta: 21 març 2021].
* ↑ «Pere Saborit». Institut d'Humanitats de Barcelona, 27-03-2017. [Consulta: 21 març 2021].

## Enllaços externs

* Entrevista amb Pere Saborit Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Peter Kipchumba Rono

Peter Kipchumba Rono (Kapsabet, 31 de juliol, 1967) és un ex atleta kenyà especialista en proves de mig fons.
Rono guanyà la medalla d'or al Campionat del Món Júnior de l'any 1984 en les proves de 1.500 i 5.000 metres llisos. També guanyà la medalla d'or al Campionat africà de camp a través de Nairobi el 1985, i medalla d'argent als 1500 metres del Campionat del Món Júnior d'Atenes. L'any 1987 fou semifinalista al Campionat del Món de Roma.
Aquesta prometedora carrera culminà amb la medalla d'or assolida als Jocs Olímpics de Seül 1988, esdevenint el campió olímpic més jove en els 1.500 metres amb 21 anys i 62 dies. Malgrat aquest gran triomf, Rono mai tornà a guanyar una gran cursa en el futur. Fou segon a la Universiada de Duisburg de 1989 i el 1992 es retirà de l'atletisme.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Peter Rono». [Consulta: 15 abril 2023].

## Enllaços externs

* (anglès) IAAF, perfil de Peter Kipchumba Rono
# Peter Kaumba

Peter Kaumba (Kitwe, 31 de març de 1958) és un exfutbolista zambià de la dècada de 1980.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Zàmbia.
Pel que fa a clubs, destacà a Power Dynamos.
Trajectòria com a entrenador:
* 1997-1998 Power Dynamos
* 1999-2002 Green Buffaloes
* 2002-2006 Kitwe United
* 2007 Zamtel
* 2009 Konkola Blades
* 2012-2013 NAPSA Stars

## Referències

* ↑ Perfil a 11v11.com
* ↑ Peter Kaumba a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «Zambia : Am a history maker says Peter Kaumba» (en anglès). LusakaTimes.com, 19-11-2012 [Consulta: 25 juliol 2018].
* ↑ «Kaumba leaves Napsa Stars». Supersport, 28-12-2013 [Consulta: 28 desembre 2013].
# Peter Kendrew

Peter Kendrew (York, 25 d'abril de 1940) és un nedador anglès, ja retirat, especialista en estil lliure, que va competir durant les dècades de 1950 i 1960.
En el seu palmarès destaca una medalla de plata en el 4×100 metres lliures del Campionat d'Europa de natació de 1962 i una medalla de plata i dues medalles de bronze als Jocs de la Commonwealth de 1962.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Tòquio, on fou setè en els 4x100 metres lliures del programa de natació.
Als anys 2000, encara competia en la categoria màster.

## Referències

* ↑ «European Swimming Championships (Men)». [Consulta: 31 desembre 2021].
* ↑ «P. Kendrew | Commonwealth Games Federation» (en anglès). Arxivat de l'original el 2022-01-01. [Consulta: 1r gener 2022].
* ↑ «Olympedia – Peter Kendrew». [Consulta: 1r gener 2022].
* ↑ British Swimming Masters Swimming Results 2010. swimmingresults.org
* ↑ British Swimming Masters Decathlon Competition - 2007. swimmingresults.org
# Petrúixino (Sóbinka)

* Per a altres significats, vegeu «Petrúixino».
Petrúixino (en rus: Петрушино) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 32 habitants. Pertany al districte municipal de Sóbinka.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Petsofás

Petsofás (en grec, Πετσοφάς) és una muntanya d'uns 215 m i un jaciment arqueològic de Grècia situat a l'illa de Creta, en la unitat perifèrica de Lassithi, al municipi de Sitia i prop de Palékastro, on també hi ha un altre important jaciment.
En aquest jaciment arqueològic s'han trobat restes d'un santuari minoic de muntanya que estava en ús entre els períodes minoic mitjà I i minoic tardà I. Es componia d'un vestíbul i d'una sala principal rectangular on hi havia bancs correguts. Les troballes inclouen nombrosos objectes rituals de ceràmica, figuretes de terracota, tant masculines com femenines i d'animals (inclosos escarabeus), recipients, grans i espases de coure. Es creu que era el lloc de culte dels residents de l'assentament minoic de Palékastro.

## Referències

* ↑ Cims sagrats de Creta i Citera: les troballes (en grec).
* ↑ Teresa Moneo Rodríguez, Religio iberica: santuarios, ritos y divinidades (siglos VII-I a.C.), p. 314, Reial Acadèmia de la Història (2003), ISBN 84-95983-21-4.
# Peu buit

El peu buit és un tipus de peu humà en què la planta del peu és clarament buida quan suporta pes. És a dir, hi ha una flexió plantar fixa del peu. Un peu buit és el contrari d'un peu pla i és una mica menys freqüent.

## Causa

El peu buit pot ser hereditari o adquirit, i la causa subjacent pot ser neurològica, ortopèdica o neuromuscular. Així, el peu buit, de vegades està relacionat amb una malaltia de Charcot-Marie-Tooth o amb una atàxia de Friedreich; molts altres casos es presenten en persones sense neuropatia o un altre dèficit neurològic. En absència de causes neurològiques, congènites o traumàtiques de peu buit, la resta de casos es classifiquen com a "idiopàtics" perquè se'n desconeix l'etiologia.

## Tractament

El tractament conservador suggerit per als pacients amb dolor normalment implica estratègies per reduir i redistribuir la càrrega de pressió plantar amb l'ús d'ortesis de peu i calçat especialitzat encoixinat.
El tractament quirúrgic només s'inicia si hi ha dolor intens, ja que les operacions disponibles poden ser difícils.

## Referències

* ↑ Manoli A, Graham B. The subtle cavus foot, "the underpronator," a review. Foot Ankle Int 2005; 26: 256–63
* ↑ Burns J. Crosbie J. Ouvrier R. Hunt A. Effective orthotic therapy for the painful cavus foot: a randomized controlled trial. Journal of the American Podiatric Medical Association. 96(3):205-11, 2006
* ↑ Wegener C. Burns J. Penkala S. Effect of neutral-cushioned running shoes on plantar pressure loading and comfort in athletes with cavus feet: A crossover randomized controlled trial. American Journal of Sports Medicine. 36(11):2139-2146, 2008

## Vegeu també

* Peu equinovar