OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Unió General de Sindicats Obrers de Catalunya

La Unió General de Sindicats Obrers de Catalunya (UGSOC) va ser un sindicat socialista català fundat a Barcelona el 29 de juliol de 1934. Políticament estava vinculat a la Unió Socialista de Catalunya. Juntament amb la UGT, la FOUS (vinculada al Partit Obrer d'Unificació Marxista) i el CADCI va formar part d'un front únic sindical per donar suport al Front d'Esquerres a les eleccions generals espanyoles de 1936. Amb el cop d'estat que va donar lloc a la Guerra Civil en 1936, el sindicat es va reagrupar en la UGT, de la mateixa manera que la USC, juntament amb la FC del PSOE i el PCP, s'integrava en el PSUC.
Va sorgir de sectors descontents amb el centralisme del comitè executiu de la Unió General de Treballadors després del segon congrés regional d'abril. L'escissió va ser notable, en incorporar-se a la nova formació les Federacions més poderoses i significatives com les de metall, tèxtil i la Federació Local de Barcelona d'UGT en ple.
La comissió executiva estava formada per Joan Fronjosa i Salomó com a President, Adolf Simó com a vicepresident, Joan Sánchez i Marín secretari general, Ramon Palomas i Tudó (tresorer), Gonçal Martínez i Lozano (vicesecretari), Simó Lafarga i Ivort (comptable) i Manuel Tortosa secretari de propaganda. També foren militants destacats Marià Martínez i Cuenca i Carles Sala i Franqueza.

## Referències

* ↑ «Unió General de Sindicats Obrers de Catalunya». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ UGSOC a veuobrera.org
# Tsintaosaure

El tsintaosaure (Tsintaosaurus, "rèptil de Tsingtao") és un gènere representat per una única espècie (Tsintaosaurus spinorhinus) de dinosaure ornitisqui hadrosàurid, que va viure a finals del període Cretaci, fa uns 70 milions d'anys, al Maastrichtià, en el que actualment és Àsia. Les seves restes fòssils s'han trobat a la província Xina de Shandong. El tsintaosaure mesurava fins a 10 metres de longitud i al voltant de 3,6 d'alçada, i podia arribar a pesar 3 tones. Tenia la boca plena de dents apropiades per a esmicolar la vegetació de la qual s'alimentava. Les seves mans presentaven quatre dits i tenia una llarga cua. Aquest dinosaure caminava sobre les quatre potes, encara que podia aturar-se i recolzar-se sobre les dues potes del darrere per a menjar i vigilar l'entorn a l'aguait de predadors.
Es creu que habitava en un ambient lacustre i, probablement, vivia en ramats. En un principi els investigadors van col·locar una pua en forma de banya sobre el seu front de manera perpendicular al crani. El tsintaosaure és conegut com el "dinosaure unicorn", tot i que encara hi ha dubtes de per a què servia el corn. També es creu que tenia una espècie de vela, sostinguda per la banya. Probablement podria haver sigut emprada durant el seguici, per trobar una femella, o com a caixa de so per a produir sons, com la del famós Parasaurolophus. Temps després es va corregir l'error, deixant obsoleta l'antiga imatge de Tsintaosaurus . Tsintaosaurus va ser anomenat l'any 1958 en honor de la ciutat de Tsingao, dins de la província de Shandong, Xina, on va ser trobat. L'espècie tipus és T. spinorhinus , descrita per primera vegada per C. C. Young.
Tsintaosaurus pot formar un clade dins els lambeosaurins conjuntament amb els gèneres europeus Pararhabdodon i koutalisaure .

## Referències

* ↑ «Weird Dinosaurs». Arxivat de l'original el 2014-04-06. [Consulta: 16 febrer 2010].
* ↑ Buffetaut, E. and Tong, H. (1993). " Tsintaosaurus spinorhinus Young and Tanius sinensis Wiman: a preliminary comparative study of two hadrosaurs (Dinosauria) from the Upper Cretaceous of China." C.R. Academy of Science Paris , sèries 2. 317:1255-1261.
* ↑ Albert Prieto-Marquez and Jonathan R. Wagner, 2009. Pararhabdodon isonensis and Tsintaosaurus spinorhinus: a new clade of lambeosaurine hadrosaurids from Eurasia. Cretaceous Research, 30:1238-1246
# Tsingy

Un tsingy (en llengua malgaix = agulla) és una formació rocosa característica de calcàries amb aspecte de torre que està presents en algunes zones de Madagascar, on es troben: la reserva natural integral Tsingy de Bemaraha, declarada Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO el Parc nacional Tsingy de Bemaraha, la Reserva Natural Integral de Tsingy de Namoroka, la Reserva especial d'Ankarana i el Parc Marí de Nosy Hara.
Els tsingy són tan extremadament esmolats que poden infligir greus ferides. S'han format gràcies a les pluges que dissolen la roca calcària formant aquestes arestes agudes. És perillós, i sovint impossible, transitar entre els tsingy, excepte per als àgils lèmurs i altres representants de la fauna local.

## Referències

* ↑ «Tsingy de Bemaraha Strict Nature Reserve». UNESCO World Heritage Website.
# Uperoleia fusca

Uperoleia fusca és una espècie de granota de la família del miobatràquids. Apareix al llarg de la costa est d'Austràlia, des de la costa central de Queensland fins a la costa central de Nova Gal·les del Sud, en una àrea d'uns 222,400 km². Les seves poblacions es mantenen estables.
Generalment viu en boscos oberts amb sotabosc d'herba. També s'ha trobat entre herbes en llacunes costaneres. Es reprodueix després de les pluges de la primavera i de l'estiu en depressions herboses inundades, encara que també ho pot fer en basses i represes artificials en boscos oberts. Allà les larves creixen fins a completar el seu desenvolupament. Els mascles canten des del terra nu.

## Referències

* 1 2 «Uperoleia fusca» (en anglès). IUCN Red List. Jean-Marc Hero, John Clarke, Ed Meyer. 2004. [Consulta: 9 setembre 2014].
# Uperoleia borealis

Uperoleia borealis és una espècie de granota que viu a Austràlia.

## Referències

* Cogger, H., Roberts, D. & Horner, P. 2004. Uperoleia borealis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 22 d'abril del 2008.
# Uperoleia inundata

Uperoleia inundata és una espècie de granota que viu a Austràlia.

## Referències

* Hero, J.-M., Roberts, D. & Horner, P. 2004. Uperoleia inundata. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 22 d'abril del 2008.
# Valley Falls (Carolina del Sud)

Valley Falls és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 3.990 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Valley Falls tenia 3.990 habitants, 1.508 habitatges i 883 famílies. La densitat de població era de 296,3 habitants/km².
Dels 1.508 habitatges en un 24,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,8% hi vivien parelles casades, en un 8,8% dones solteres, i en un 41,4% no eren unitats familiars. En el 29,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,34 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 17,7% tenia menys de 18 anys, un 24,2% entre 18 i 24, un 26,9% entre 25 i 44, un 20,7% de 45 a 60 i un 10,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.636 $ i la renda mediana per família de 41.101 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.051 $ mentre que les dones 26.483 $. La renda per capita de la població era de 17.162 $. Entorn del 3,1% de les famílies i el 7,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Valley Falls». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Valley Falls». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Tubal

En el Gènesi, capítol desè, Tubal o Túbal (en hebreu, תובל בן-יפת Tubal ben Iafeth) és un fill de Jàfet i net de Noè.
Diversos grups ètnics tenen tradicions que els situen com a descendents de Tubal, entre aquests, els ibers, els tabal, els georgians, els itàlics, els il·liris, els vascons i també els habitants de les Balears.

## Túbal, rei d'Ibèria

Segons la tradició catalana, després del diluvi universal, Noè encarregà als seus fills repartir-se pel món i repoblar la Terra. Jàfet fou destinat a Europa, que va repartir-la entre els seus fills. A Tubal, van tocar-li les terres de l'oest del Mediterrani; aleshores, va embarcar al port de Jafa el 2157 aC i va travessar la mar Mediterrània fins a arribar a la desembocadura del Francolí. Allà va fundar una primera ciutat, que va anomenar Tarraho (futura Tarragona), com el seu primogènit.
Tubal i la resta de la família van continuar el seu viatge per les costes catalanes fins al delta de l'Ebre, on van instal·lar-se. Allà va fundar diverses ciutats (entre aquestes, Amposta) i va anomenar el gran riu Ebre i la terra Ibèria en honor del seu segon fill, Íber.
Prop de cent anys després d'instal·lar-se a la península, Tubal i els seus fills van rebre la visita del patriarca Noè. Tubal va morir l'any 155 del seu regnat, quan anava a colonitzar Mauritània.
A la mitologia catalana, Tubal és el pare de Pirene. La llegenda explica que aquesta fugia de Geríon, el monstre de tres caps, pel Pirineu, i aquest, per tal que no es pogués escapar, va incendiar les muntanyes per deixar-la isolada.

## Dinastia tubalita

La llista de reis tubalites llegendaris és:
* Tubal (155 anys), fill de Jàfet i net de Noè.
* Íber (37 anys), fill de l'anterior. Fundador de Cotlliure.
* Idubeu (o Idubeda, Jubelda, Jubala o Jubalda) (64 anys), fill de l'anterior.
* Brigus (52 anys), fill de l'anterior. Fundador llegendari de Lleida, Requena i Sogorb.
* Tagus (o Targus) (30 anys), fill de l'anterior i fundador mític de Cartagena i Tarifa.
* Betus (31 anys), fill de l'anterior. Va morir sense hereu i el gegant Gerió va presentar batalla per ocupar la península Ibèrica i esdevenir nou rei.

## Referències

* ↑ Soler i Amigó, Joan; Martín Saurí, Josep M. «El Pirineu era una pira encesa». A: Mitologia Catalana. Dracs, gegants i dones d'aigua. Barcelona: Barcanova, 1990, p. 13-17. ISBN 84-7533-527-6.
* La Bíblia (Gen, 10).
* Llibre de Jasher (cap. 7; vers. 7),
* Dinasties llegendàries de la península Ibèrica (castellà).
* Portal de Mitologia Catalana Arxivat 2008-10-13 a Wayback Machine..
* Edició electrònica de G. Pujades, Crónica Universal del Principado de Cataluña (castellà).
# Valley (Nebraska)

Valley és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 1.788 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Valley tenia 1.788 habitants, 696 habitatges, i 455 famílies. La densitat de població era de 454,2 habitants per km².
Dels 696 habitatges en un 35,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,4% hi vivien parelles casades, en un 10,1% dones solteres, i en un 34,6% no eren unitats familiars. En el 30,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,14.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,4% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 28,4% entre 25 i 44, un 19,5% de 45 a 60 i un 16% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.949 $ i la renda mediana per família de 47.596 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.847 $ mentre que les dones 24.792 $. La renda per capita de la població era de 17.508 $. Aproximadament el 7,7% de les famílies i l'11,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Valley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Valley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Tulumbassi

Tulumbassi (en rus: Тулумбасы) és un poble del krai de Perm, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 109 habitants.

## Referències

* ↑ «ВПН-2010. Численность и размещение населения Пермского края» (en rus). Arxivat de l'original el 2013-08-31. [Consulta: 10 setembre 2014].
# Valerie Brisco-Hooks

Valerie Brisco-Hooks, de naixement Valerie Brisco, (Greenwood, Estats Units 1960) és una atleta nord-americana, ja retirada, guanyadora de quatre medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 6 de juliol de 1960 a la ciutat de Greenwood, població situada a l'estat de Mississipi. Es casà amb Alvin Hooks, jugador de futbol americà, del qual adoptà el cognom.

## Carrera esportiva

Especialista en proves de velocitat, va participar, als 24 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1984 realitzats a Los Angeles (Estats Units), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en les proves dels 200 m., 400 m. llisos i relleus 4x400 metres, establint sengles rècords olímpics amb un temps de 21.81 segons, 48.83 segons i 3:18.29 minuts respectivament. Amb la seva victòria en les proves dels 200 i 400 metres llisos es convertí en la primera atleta (home o dona) en aconseguir-ho.
Participà en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1988 celebrats a Seül (Corea del Sud), on va aconseguir guanyar la medalla de plata en la prova dels relleus 4x400 metres, finalitzant just per darrere de l'equip soviètic. Així mateix finalitzà en quarta posició de la prova dels 400 metres llisos, guanyant així un diploma olímpic.
Al llarg de la seva carrera guanyà una medalla de bronze en el Campionat del Món d'atletisme i dos medalles als Jocs Panamericans, les dues d'or. Es retirà de la competició activa l'any 1991.

## Enllaços externs

* (anglès) www.sporting-heroes.net - Valerie Briso-Hooks
# Velilla de Ebro

Velilla de Ebro és un municipi d'Aragó situat a la província de Saragossa i enquadrat a la comarcar del Ribera Baixa de l'Ebre.
# Velilla del Río Carrión

Velilla del Río Carrión és un municipi de la província de Palència, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Pedanies

* Alba de los Cardaños
* Camporredondo de Alba
* Cardaño de Abajo
* Cardaño de Arriba
* Otero de Guardo
* Valcobero
* Valsurbio

## Alcaldes

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | Félix Bonillo González | Democracia Municipal | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | Carlos Díez de la Hoz | Aliança Popular | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | Félix Bonillo González | Izquierda Unida | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | Félix Bonillo González | Unidad Palentina | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | Félix Bonillo González | Unidad Regionalista de Castilla y León | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | Félix Bonillo González | Unidad Regionalista de Castilla y León / Partit Popular | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Josefina Fraile (fins a 2005) / Nuria García | CIVES / No adscrita | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Gonzalo Pérez Ibáñez | Partit Popular | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |
# Vicente

Vicente és el nom dels següents personatges:
* Eduardo Vicente Navarro (Elda, 1975), polític valencià
* Emili Vicente i Vives (la Seu d'Urgell, 1965), futbolista i entrenador de futbol català
* Fernando Vicente Fibla (Benicarló, 1977), tennista valencià
* Francesc Vicente i Cisneros (Barcelona, 1936), músic, compositor i instrumentista de flabiol i contrabaix
* Francisco Vicente Cervera, organista i compositor de principis del segle XVIII
* Gil Vicente (1465 -1536), dramaturg i poeta portuguès
* Jesús Vicente Aguirre (Logronyo, La Rioja, 1948), cantautor i escriptor espanyol
* Josep Vicente, diversos personatges
* Juan Vicente Chiarino (Montevideo, 1901 - 1989), advocat i polític uruguaià
* Salvador Vicente Mormeneo (Massamagrell, 1978), jugador de pilota valenciana
* Sergi Vicente (Barcelona, 1975), periodista català
* Yolanda Vicente González (Sant Sebastià, 1975), economista i política basca
# Vall de Torne

La Vall de Torne o Vall del Riu Torne, és una vall situada a la frontera entre Suècia i Finlàndia. El nom de la vall prové del riu Torne, que la travessa i desemboca al Golf de Bòtnia. L'entorn cultural al voltant del riu Torne està caracteritzat per l'agricultura, la ramaderia de rens i la pesca.
La cara sueca de la vall alberga una cultura pròpia, que té la seva pròpia identitat lingüística, el Meänkieli. La parla és un dialecte del finlandès i sovint és considerada una llengua independent - els seus parlants són sovint anomenats "tornedalencs". La zona original de parla finlandesa s'estén més enllà de la vall, arriba fins a Gällivare.

## Vegeu també

* Arc geodèsic de Struve

## Referències

* ↑ Finnish Environmental Administration. «Cooperation with Sweden: the watercourse area of the River Torne», 16-11-2006. [Consulta: 14 març 2008].
# Vi ranci

El vi ranci, vi bo o vi de pair és un vi sec tradicional que envellit amb oxidació adquireix unes característiques pròpies de tast i un color d'or vell.
El vi ranci pot ser blanc, elaborat a partir de garnatxa blanca i macabeu, o negre a partir de garnatxa negra. La riquesa en sucres del raïm ha de ser superior a 12° Baumé i el grau alcohòlic volumètric natural no inferior a 12% vol.
Després de la fermentació completa o parcial dels sucres del raïm, es fa un envelliment oxidatiu en ambients d'humitat molt reduïda. Normalment aquest procés és el conegut com a sol i serena, continuat per un envelliment mínim d'un any en envàs de roure. S'assoleix una elevada concentració d'alcohol, entre 15% vol i 22% vol, i de vegades s'addiciona alcohol vínic.
El vi ranci de criança té un envelliment mínim de quatre anys, dels quals un mínim de tres en envàs de roure. Com que el vi minva, cada any s'ha d'acabar d'omplir la bóta afegint-hi la quantitat que ha perdut. Tradicionalment els cellers hi destinaven la bóta més vella anomenada «padrina», «bóta del racó» o botall. A cada verema s'hi afegia vi novell que barrejat amb el vi vell adquiria ràpidament les característiques del vi ranci.
S'ha de diferenciar el vi ranci del defecte d'un vi rovellat, que s'ha tornat ranci a causa d'una oxidació ràpida per defecte del vi o per mala conservació.
S'elaboren vins rancis de qualitat VQPRD a les DO Alella, DO Conca de Barberà, DO Empordà, DO Montsant, DO Pla de Bages, DOQ Priorat, DO Tarragona, DO Terra Alta i DO València, i a la Catalunya del Nord a les AOC Banyuls, AOC Maurí i AOC Ribestaltes.
Un vi ranci tradicional és el fondellol de la DO Alacant. S'elabora amb raïm sobremadurat de monestrell. Té un grau alcohòlic natural adquirit fins a 18° i s'envelleix un mínim de deu anys en bótes de roure.

## Referències

* ↑ Hudin, Miquel. «What to do with Vi Ranci?» (en anglès), 25-06-2012.

## Vegeu també

* Aiguanaf
Gastronomia dels territoris catalanoparlants :
Companatges i condiments :
# Ussul al-fiqh

Els ussul al-fiqh (àrab: أصول الفقه, uṣūl al-fiqh, ‘les arrels de la llei’) són l'estudi dels orígens, les fonts i els principis en què es basa la jurisprudència islàmica (fiqh). En un sentit ampli, inclou l'estudi dels fonaments filosòfics de la llei i els procediments mitjançant els quals la llei és aplicable als casos particulars a partir d'aquestes fonts.
Per a la majoria dels musulmans, és a dir, els sunnites, hi ha quatre fonts principals de jurisprudència:
* l'Alcorà (la «paraula de Déu»),
* la sunna (la «tradició del Profeta»)
* l'ijmà (el ‘consens’) i
* el qiyàs (l'‘analogia’).
Aquestes fonts van ser documentades i organitzades principalment per Abu-Abd-Al·lah aix-Xafií (767-819, a l'origen de l'escola de jurisprudència xafiïta), que va desenvolupar un procediment coherent i sistemàtic de raonament jurídic. Va escriure Ar-rissala, un exemple d'aplicació de la lògica i l'ordre a la jurisprudència islàmica.
# Vila i Vall de Castellbò

Vila i Vall de Castellbò és una entitat municipal descentralitzada (EMD) del municipi de Montferrer i Castellbò, situada a la Vall de Castellbò. El nucli principal de l'entitat descentralitzada és la vila de Castellbò.
La Vall de Castellbò i la vila de Castellbò havien constituït municipi, tant junts com per separat. Fins al 1920 la Vall de Castellbò fou un municipi independent que no incloïa la vila de Castellbò, ambdós foren units el 1920 i posteriorment annexats el 1970 a Montferrer formant l'entitat municipal de Montferrer i Castellbò juntament amb d'altres com Aravell.
| Entitat de població | Habitants (2019) |
| Albet | 17 |
| Avellanet | 1 |
| Carmeniu | 1 |
| Castellbò | 82 |
| Sallent de Castellbò | 1 |
| Sant Andreu de Castellbò | 16 |
| Santa Creu de Castellbò | 16 |
| Saulet | 2 |
| Seix | 5 |
| Sendes | 0 |
| Solanell | 2 |
| Turbiàs | 5 |
| Vilamitjana del Cantó | 49 |
| Font: Idescat ||

## Referències

* ↑ «Vila i Vall de Castellbò». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Entitat Municipal Descentralitzada de Vila i Vall de Castellbò». municat.gencat.cat. [Consulta: 23 agost 2020].
* ↑ «Vila i Vall de Castellbò». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Violanta (pel·lícula)

Violanta és una pel·lícula històrica i dramàtica suïssa del 1976 rodada en francès, dirigida per Daniel Schmid sobre un guió basat en la narració de Conrad Ferdinand Meyer Die Richterin i protagonitzada per Lucia Bosé, Maria Schneider i Lou Castel. Fou projectada com a part de la selecció oficial al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1977.

## Argument

Violanta governa en pau un idíl·lic poble en una vall, però oculta un passat violent. Quan el secret està a punt de revelar-se per un jove que aixeca els morts, s'enverina.

## Repartiment

* Maria Schneider - Laura
* Lucia Bosé - Donna Violanta
* Lou Castel - Silver
* Ingrid Caven - Alma
* François Simon - Simon
* Gérard Depardieu - Fortunat
* Raúl Gimenez - Adrian
* Luciano Simioni - David
* Marilu Marini
* Anne-Marie Blanc

## Referències

* ↑ Moliterno p.46
* ↑ No confondre amb una pel·lícula alemanya de Paul Ostermayr, estrenada el 1942.
* ↑ Violanta Arxivat 2020-09-22 a Wayback Machine. al web de Daniel Schmid
* ↑ Pel·lícules a la selecció de 1977 al web del Festival
* ↑ " VIOLANTA " de Daniel Schmid, Le Monde, 27 de març de 1978

## Bibliografia

* Moliterno, Gino. The A to Z of Italian Cinema. Scarecrow Press, 2009.

## Enllaços externs

* Tràiler a Vimeo