OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Doom and Gloom

"Doom and Gloom" és el primer senzill de l'àlbum recopilatori GRRR! de la banda britànica de rock and roll Rolling Stones que van estrenar el passat 11 d'octubre a l'emissora de ràdio BBC Radio 2. Aquesta cançó suposà el retorn el primer cop que Mick Jagger, Keith Richards, Charlie Watts i Ron Wood van tornar a l'estudi junts des de feina 7 anys, des de la gravació del seu últim àlbum A Bigger Bang. Un videoclip també es va donar a conèixer a YouTube el mateix dia.
La cançó va aconseguir la 36a posició a la llista Billboard Japan Hot 100.
El riff inicial de la cançó el realitza Mick Jagger. Richards va comentar sobre el fet que Jagger havia estat qui va comandar la cançó i va tocar-ne el riff inicial:
| « | I don't give a damn. He'd never have learned how to play that without me teaching him how to do it. | » |
| — Keith Richards |||

## Crèdits

* Mick Jagger – veu, riff de guitarra, producció
* Keith Richards – guitarra rítmica, producció
* Ron Wood – guitarra solista
* Charlie Watts – bateria

## Llistes

| País | Màxima posició |
| Països Baixos | 17 |
| Alemanya | 64 |
| Àustria | 60 |
| Canadà | 72 |
| U.K (vendes) | 97 |
| U.K (difusió ràdio) | 21 |
| Espanya | 38 |
| França | 44 |
| U.S Rock Songs (vendes + ràdio) | 30 |
| U.S Rock Airplay (ràdio) | 35 |
| Bèlgica | 37 |
| Japó (Billboard Japan Hot 100) | 36 |
| Irlanda | 55 |

## Referències

* ↑ «Els Stones estrenen el segon senzill del seu nou àlbum». El Periódico de Catalunya, 08-11-2012. [Consulta: 8 novembre 2012].
* ↑ «Brand New Rolling Stones Single "Doom And Gloom" Released On Thursday». The Rolling Stones. Arxivat de l'original el 2014-06-05. [Consulta: 28 octubre 2012].
* ↑ «The Rolling Stones - Doom And Gloom (Lyric Video)». YouTube, 25-07-2012. [Consulta: 28 octubre 2012].
* 1 2 «Japan Billboard Hot 100» (en japanese). Billboard Japan, 24-10-2012. Arxivat de l'original el 24 octubre 2012. [Consulta: 24 octubre 2012].
* 1 2 http://www.rollingstone.com/music/news/inside-the-rolling-stones-reunion-20121024
* 1 2 3 4 5 «Spanishcharts.com – The Rolling Stones – Doom And Gloom [archive. Canciones Top 50.]» (en anglès). [Consulta: 9 novembre 2012].

## Enllaços externs

* «Pàgina web dels Rolling Stones» (en anglès).
# Emmett (Kansas)

Emmett és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 277 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Emmett tenia 277 habitants, 103 habitatges, i 66 famílies. La densitat de població era de 562,9 habitants/km².
Dels 103 habitatges en un 30,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,5% hi vivien parelles casades, en un 9,7% dones solteres, i en un 35% no eren unitats familiars. En el 29,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,69 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,4.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33,6% tenia menys de 18 anys, un 5,8% entre 18 i 24, un 28,5% entre 25 i 44, un 21,3% de 45 a 60 i un 10,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 109,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.778 $ i la renda mediana per família de 27.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.208 $ mentre que les dones 14.750 $. La renda per capita de la població era de 12.078 $. Entorn del 20% de les famílies i el 27,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Emmett». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Emmett». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Dupont

«Du Pont, Dupont o DuPont» té aquests significats:
* DuPont, empresa multinacional d'origen nord-americà
* Tour DuPont, competició ciclista internacional per etapes que es va disputar a la zona del Mid-Atlantic dels Estats Units entre 1989 i el 1996
* Toponímia:
** Du Pont, població dels Estats Units a l'estat de Geòrgia
** Dupont (Indiana), població dels Estats Units a l'estat d'Indiana
** Dupont (Ohio), població dels Estats Units a l'estat d'Ohio
** Dupont (Pennsilvània), població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània
** DuPont (Washington), població dels Estats Units a l'estat de Washington
** Dupont Circle, rotonda a Washington DC, en la intersecció de les avingudes de Massachusetts, Connecticut i New Hampshire
* Biografies:
** Albert Dupont (Estampuis, 1884 - ?), ciclista belga professional entre 1908 i 1914
** Alexis Dupont (1796 - 1874), tenor francès
** Dupond i Dupont, personatges ficticis creats pel dibuixant Hergé a la seva sèrie de còmics Les aventures de Tintín
** Gabriel Dupont(Caen, 1878 - Le Vésinet, 1914), compositor
** Ghislaine Dupont (1956 – 2013), periodista francesa
** Hubert Dupont (Lió, 1980), ciclista francès
** Jacques Dupont (Lézat-sur-Lèze, 1928), ciclista francès
** Jacques-Charles Dupont de l'Eure (1767 - 1855), advocat i estadista
** Johann Franz Dupont (Rotterdam, 1822 - 1875[1]), músic i compositor holandès
** Joseph Dupont (Ensival, 1838 – Brussel·les, 1899), violinista
** Marcel Dupont (Jupille, 1917), ciclista belga
** Pierre Dupont (Lió, 1821 – 1870), poeta i cantant francès
** Pierre-Antoine Dupont de l'Étang (Chabanès, Charente, 1765 - 1840), comte Dupont de l'Étang
** Pierre August Dupont (Lieja, 1827 - Brussel·les, 1890), compositor i pianista belga
# Sibil·la de Jerusalem

Sibil·la de Jerusalem (c. 1160 – 1190) fou reina de Jerusalem.
Filla d'Amalric I de Jerusalem i Agnès de Courtenay, fou comtessa de Jaffa i Ascaló des del 1176.

## Joventut

A la mort del seu pare Amalric I de Jerusalem el 1174, el seu germà Balduí fou coronat rei, tenint com regents a Miles de Plancy i a la seva mort, a Ramon III de Tripoli. Balduí va nomenar Sibil·la comtessa de Jaffa i Ascaló i va arreglar el seu matrimoni amb Guillem V de Montferrat el 1176, però aquest va morir mesos després deixant-la embarassada. Seguint la tradició de la família, el nen rebé el nom de Balduí.

## Regnat

Sibil·la va demostrar una gran astúcia i destresa política en el seu tracte amb els membres de la facció de l'oposició liderats per Ramon III de Trípoli que reclamava el dret al tron, la família Ibelin i Maria Comnena en nom d'Isabel I de Jerusalem. Sibil·la tenia el suport d'algunes relacions de la seva mare, la família Courtenay (l'antiga dinastia del Comtat d'Edessa i els seus aliats i vassalls).
La seva principal preocupació era el progrés de Saladí que avançava en l'ocupació del regne. Guiu de Lusignan i Ramon III de Trípoli foren enviats al front amb tot l'exèrcit per fer front, però la seva incapacitat per cooperar els va dur a la derrota front Saladí a la batalla de Hattin el 4 de juliol de 1187, en la qual Guiu fou fet presoner. Maria Comnena es va reunir amb la seva fillastra a Jerusalem quan l'exèrcit de Saladí avançava. El setembre del mateix any Saladí ja va iniciar el setge de la Ciutat Santa, en la qual Sibil·la va dirigir personalment la defensa, juntament amb el Patriarca Eraclius i Balian d'Ibelin, que havien sobreviscut a Hattin. Jerusalem va capitular el 2 d'octubre i a Sibil·la se li va permetre escapar a Trípoli amb les seves filles.

## Bibliografia

* (anglès) Bernard Hamilton, "Women in the Crusader States: The Queens of Jerusalem", in Medieval Women, edited by Derek Baker. Ecclesiastical History Society, 1978
# Gafarró becgròs septentrional

El gafarró becgròs septentrional (Crithagra donaldsoni) és un ocell de la família dels fringíl·lids (Fringillidae).

## Hàbitat i distribució

Habita sabana del sud i est d'Etiòpia, Somàlia i centre, nord i nord-est de Kenya i Tanzània.

## Referències

* ↑ «Gafarró becgròs septentrional». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/04/2022(català)
# Fundació Ibn Tufayl d'Estudis Àrabs

La Fundació Ibn Tufayl d'Estudis Àrabs és una institució de caràcter cultural dedicada a la investigació, promoció i difusió del coneixement sobre el món àrab en general, i sobre l'Àndalus en particular.

## Publicacions

Amb la finalitat de difondre la investigació i el coneixement sobre el món àrab, la fundació du a terme una important activitat editora. El seu catàleg està format per les següents publicacions:

### Sèrie Enciclopedia de al-Andalus

* Biblioteca de al-Andalus (7 volums i apèndix), obra enciclopèdica sense precedents per conèixer el ric llegat andalusí. Participen en la seua elaboració un centenar d'especialistes d'universitats espanyoles i estrangeres. ISBN 978-84-934026-0-0

#### Sèrie Estudios Andalusíes

* El Cantar de Mío Cid: génesis y autoría árabe, per Dolores Oliver Pérez.
* Iraq y al-Andalus: Oriente en el Occidente islámico, per Salvador Peña (coord.).

#### Sèrie Textos Andalusíes

* Almería andalusí y su territorio, per Jorge Lirola Delgado.

#### Sèrie Lengua árabe

* Diccionario español-árabe marroquí, árabe marroquí-español, per Francisco Moscoso.

#### Fora de sèrie

* Al-Mutasim de Almería (2010), obra teatral, per Catherine François. ISBN 978-84-8108-467-2

## Referències

* ↑ «Biblioteca de al-Andalus». Google books. [Consulta: 2 juny 2013].
* ↑ Ressenya en Al-Qantara XXXVIII (2/2007), per Pierre Guichard.
* ↑ Ressenya publicada a El País (7/03/2009), per Catherine François i Santiago Auserón.

## Enllaços externs

* Fundació Ibn Tufayl d'Estudis Àrabs
* Biblioteca de al-Andalus - versió online
# Gal·likós

El Gal·likós - grec Γαλλικός - és un riu curt de Macedònia Central (Grècia), conegut a l'edat antiga amb el nom d'Equidor (Εχέδωρος) i Gomaropnikhtis (Γομαροπνίχτης) a l'edat mitjana.
El riu Gal·likós neix a Crestònia, a uns 60 km al nord del golf Thermaic i desemboca a uns 10 km a l'oest de Tessalònica, a la mar Egea.
Gallikos o Gallicum era el nom d'una ciutat situada a deu mil passes de Tessalònica vora el lloc per on passava aquest riu, a la via romana que portava a Estobi, segons la Taula de Peutinger. Segurament, quan l'antic nom del riu (Equidor) es va deixar d'utilitzar, el curs d'aigua va agafar el de la ciutat propera.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Echidorus». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 16 juliol 2021].
# Gamelan gong gede

Gamelan gong gede, que traduït seria "gamelan amb grans gongs", és una forma de música de gamelan cerimonial de Bali, pròpia de societat cortesana dels segles XV i XVI, associada històricament a cerimònies públiques i festivals del temple.
Habitualment el gamelan gong gede del temple està constituït per més de quaranta músics. La música és tranquila i elegant, i porta un tempo proper a l'andante. Fluctua entre cicles ràpids i lents, i entre forts i suaus. El gong més gran en determina la pulsació.
Els holandesos van dissoldre les corts durant la seva colonització de Bali a finals del segle xix. Des d'aquell moment, l'ús d'aquest tipus de gamelan va quedar limitat a música de temple. Més endavant va ser superat en popularitat pel gong kebyar, un tipus de gamelan amb tempos més ràpids constituït per gongs més petits, que s'havia originat a pobles balinesos a finals del segle xix i que es va fer àmpliament popular en els anys vint i trenta.

## Referències

* ↑ Miller and Williams, 1998, p. 390.
* ↑ Cooke, 1998, p. xiii.
* ↑ «10 Facts about Balinese Gamelan». [Consulta: 18 octubre 2016].
* ↑ Mantle Hood, 2011, p. 9.
* ↑ McPhee, 1966, p. xiv.

## Bibliografia

* Cooke, Mervyn. Britten and the Far East: Asian Influences in the Music of Benjamin Britten. Boydell & Brewer, 1998 [Consulta: 21 gener 2013].
* Hood, Mantle. Triguna: A Hindu-Balinese Philosophy for Gamelan Gong Gede Music. LIT Verlag Münster, 2011 [Consulta: 21 gener 2013].
* McPhee, Colin. Music in Bali: a study in form and instrumental organization in Balinese orchestral music. Yale University Press, 1966 [Consulta: 22 gener 2013].
* Tenzer, Michael. Gamelan Gong Kebyar: The Art of Twentieth-Century Balinese Music. University of Chicago Press, 2000 [Consulta: 21 gener 2013].
* The Garland Handbook of Southeast Asian Music. Routledge, 2008 [Consulta: 21 gener 2013].

## Enllaços externs

Exemples d'enregistraments de gamelan gong gede:
* Gamelan Gong Gede al temple Batur
* Bali: Música per a Gong Gede
# Garnatálg

El garnatálg és un menjar tradicional de les illes Fèroe. Avui en dia és una especialitat de la localitat de Trøllanes, situada a l'estrem nord de l'illa de Kalsoy.
Es tracta d'una bola de carn intestinal de xai que es deixa assecar. Es fa pastant greixos intestinals de les ovelles en grumolls i un cop embotit s'asseca a l'aire en un hjallur (cases on hi circula el vent) perquè fermenti. El garnatálg se serveix a rodanxes o es fregeix fins que es fon, sovint com a guarnició per als peixos, particularment del ræstur fiskur (peix semisec fermentat). També se serveix sobre patates.
El garnatálg té similituds amb plats com el haggis (Escòcia), el kepeninė (Lituània) i el slátur (Islàndia).

## Referències

* ↑ «Garnatálg» (en anglès). Taste Atlas. [Consulta: 1r agost 2019].
* ↑ «Faroe Islands Takes Nordic Cuisine to the Limits» (en anglès). Newsweek, 31-01-2015. [Consulta: 29 agost 2021].

## Vegeu també

* Gastronomia de les Illes Fèroe
# Gel energètic

El gel energètic és un tipus de gel de carbohidrats que proporciona energia per fer exercici i promou la recuperació, que s'utilitza habitualment en esdeveniments de resistència com ara córrer, anar en bicicleta i triatlons. Els gels energètics també es coneixen com a gels de resistència, gels esportius, gels nutritius i gels d'hidrats de carboni. Venen en petits paquets de plàstic amb un sol servei. Cada paquet té una tira amb una petita osca a la part superior que es pot desprendre per revelar una obertura a través de la qual es pot consumir el gel.

## Referències

* ↑ «Gel energètic». Terminologia de les curses populars. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 4 maig 2019].
# Frohbergita

La frohbergita és un mineral de la classe dels sulfurs que pertany al grup de la marcassita. Rep el nom pel doctor Max Hans Frohberg, geòleg miner de Toronto, Canadà.

## Característiques

La frohbergita és un telurur de fórmula química FeTe₂. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 3 i 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la frohbergita pertany a «02.EA: Sulfurs metàl·lics, M:S = 1:2, amb Fe, Co, Ni, PGE, etc.» juntament amb els següents minerals: aurostibita, bambollaïta, cattierita, erlichmanita, fukuchilita, geversita, hauerita, insizwaïta, krutaïta, laurita, penroseïta, pirita, sperrylita, trogtalita, vaesita, villamaninita, dzharkenita, gaotaiïta, al·loclasita, costibita, ferroselita, glaucodot, kullerudita, marcassita, mattagamita, paracostibita, pararammelsbergita, oenita, anduoïta, clinosafflorita, löllingita, nisbita, omeiïta, paxita, rammelsbergita, safflorita, seinäjokita, arsenopirita, gudmundita, osarsita, ruarsita, cobaltita, gersdorffita, hol·lingworthita, irarsita, jol·liffeïta, krutovita, maslovita, michenerita, padmaïta, platarsita, testibiopal·ladita, tolovkita, ullmannita, wil·lyamita, changchengita, mayingita, hollingsworthita, kalungaïta, milotaïta, urvantsevita i reniïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Robb-Montbray, a Rouyn-Noranda TE, dins el territori d'Abitibi-Témiscamingue (Quebec, Canadà). Tot i tractar-se d'una espècie molt poc habitual ha estat descrita en tots els continents del planeta a excepció de l'Antàrtida.

## Referències

* ↑ «Frohbergite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 abril 2021].
# Gens Estatília

La gens Estatília (en llatí: Statilia gens) va ser una gens romana que tenia els seus orígens a la Lucània.
Cap al final de la república, els Estatilis van començar a prendre part en els afers públics a la ciutat de Roma. El segle i aC, Tit Estatili Taure, company d'Octavià, va obtenir el consolat sufecte l'any 37 aC. Tots els membres importants de la família van portar el cognom de Taure.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/909?rgn=full+text;view=image;q1=StatiliaSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 901. ]
# Gens Egnatúlia

La gens Egnatúlia (en llatí Egnatuleia gens) era el nom d'una gens romana d'origen plebeu.
Només dos membres d'aquesta família, amb el nom d'Egnatuleu (Egnatuleius), van destacar:
* Gai Egnatuleu, magistrat i/o militar romà
* Luci Egnatuleu, magistrat romà

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 692.
# Gens Mènia

La gens Mènia (en llatí: gens Maenia, va ser una gens romana d'origen plebeu. En algunes monedes i inscripcions el seu nomen es llegeix llatí: Mainia.
Va produir diversos personatges destacats, tots ells defensors dels plebeus. Únicament Gai Meni va obtenir el consolat l'any 338 aC. No van utilitzar cap cognom excepte el d'Antiàtic que apareix només en algunes monedes.

## Personatges destacats

* Meni (tribú 489 aC), tribú de la plebs el 489 aC.
* Gai Meni, tribú de la plebs el 483 aC.
* Marc Meni (tribú de la plebs), tribú de la plebs el 410 aC.
* Publi Meni, possible tribú amb potestat consolar el 400 aC i el 396 aC.
* Gai Meni (cònsol), cònsol el 338 aC
* Meni (tribú 286 aC), tribú de la plebs el 286 aC.
* Marc Meni (tribú militar), tribú dels soldats el 203 aC.
* Tit Meni, pretor urbà el 186 aC.
* Meni (cavaller), ric cavaller romà.
* Gai Meni (pretor), pretor el 180 aC.
* Quint Meni, pretor el 170 aC.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 896.
# Glòbul gasós en evaporació

Un glòbul gasós en evaporació (en anglès: Evaporating gaseous globule) és una regió de gas d'hidrogen a l'espai exterior d'unes 100 unitats astronòmiques de grandària, de tal manera que l'ombra dels gasos estan protegits pels rajos UV ionitzants. Denses àrees de gas protegides per aquests glòbuls poden propiciar el naixement d'estrelles. Van ser identificats per primera vegada i de manera concloent a través de fotografies preses pel telescopi Espacial Hubble el 1995.
Són els probables precursors de noves protoestrelles. D'aquí a un glòbul gasós en evaporació el gas i la pols són més densos que en el núvol de pols que l'envolta. La gravetat tira del núvol encara més estretament juntament amb el glòbul gasós en evaporació que segueix atraient material del seu entorn. A mesura que la densitat dels núvols s'acumula el glòbul es torna més calenta sota el pes de les capes exteriors, es forma una protoestrella l'interior del glòbul gasós en evaporació.
Una protoestrella pot tenir molt poca massa per esdevenir una estrella. Si el té, es converteix en una nana marró. Si la protoestrella té suficient massa, la densitat arriba a un nivell crític, on la temperatura supera els 10 milions de kèlvins en el seu centre. En aquest punt, una reacció nuclear comença la conversió d'hidrogen en heli i alliberant grans quantitats d'energia. La protoestrella es converteix en una estrella i s'uneix a la seqüència principal en el Diagrama de Hertzsprung-Russell.

## Referències

* ↑ http://www.space.com/3533-sun-baby-twin-spotted.html
* 1 2 3 Eric W. Weisstein. «Evaporating Gas Globule». Eric Weisstein's World of Astronomy, 1996–2007. [Consulta: 14 juny 2012].
* ↑ What happens inside an EGG? Windows to the Universe. Es va accedir al juliol de 2012

## Enllaços externs

* Hubble sees stars and a stripe in celestial fireworks — ESA/NASA Imatge, 1 de juliol de 2008
* Embryonic Stars Emerge from Interstellar "Eggs", HubbleSite, 2 de novembre de 1995
* http://hubblesite.org/newscenter/archive/releases/1995/44/text/ Lloc web del Hubble
* http://apod.nasa.gov/apod/image/1207/pillars6_hst_1518.jpg NASA APODly 2012
* http://www.msnbc.msn.com/id/17467408/ns/technology_and_science-space/t/suns-baby-twin-spotted-pillars-creation/#.UA0slGGe5uoNBCNews Space, 3 de maig de 2007
# Glòria (religió)

La Glòria és un concepte religiós que indica la manifestació de la presència de Déu en la tradició religiosa judeocristiana. La glòria de Déu es representa sovint amb escenes d'efectes lumínics, com ara, llamps, foc, la brillantor, en un sentit ampli.
La Glòria divina és un element important a través de la teologia judeocristiana, on Déu és considerat l'ésser més gloriós. Des de la seva creació a imatge de Déu, els éssers humans poden compartir o participar de la glòria divina, com a portadors de la seva imatge. Igual que un mirall, la persona humana reflecteix la glòria de Déu, tot i que imperfectament: "Que brilli igualment la vostra llum davant la gent; així veuran les vostres bones obres i glorificaran el vostre Pare del cel". Viccionari
# Fulvia (cràter)

Fulvia és un cràter amb coordenades planetocèntriques de -24.25 ° de latitud nord i 294.64 ° de longitud est, sobre la superfície de l'asteroide del cinturó principal (4) Vesta. Fa 16.73 km de diàmetre. El nom adoptat com a oficial per la UAI el cinc de febrer de 2014. i fa referència a Fúlvia, noble romana casada amb i esposa de Publi Clodi Pulcre, de Gai Escriboni Curió i de Marc Antoni.

## Referències

* ↑ "Fulvia (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Oxford University Press. Oxford Classical Dictionary, 1968.
# George Henry Corliss

George Henry Corliss (Easton, 2 de juny de 1817 - Providence, 21 de febrer de 1888) va ser un enginyer mecànic estatunidenc i inventor de la Màquina de vapor de Corliss que va representar una gran millora, en especial respecte al rendiment tèrmic, de les màquines del seu temps.Amb aquesta màquina les indústries van poder estar allunyades de les fonts d'energia hidràulica.
Era fill d'un metge i assistí a l'escola local fins als 14 anys, després entrà a treballar a una botiga de Greenwich, New York. El 1834 entrà a l'acadèmia de Castleton, Vermont i es graduà el 1838.
El 1842, Corliss obtingué una patent per una màquina de cosir botes, sabates i cuir dur.
Corliss abandonà les seves màquines de cosir i s'interessà per les màquines de vapor estacionàries que en aquells temps eren considerades més ineficients que la força hidràulica.
El 1848 Corliss s'associà amb John Barstow i E.J. Nightingale sota el nom de Corliss, Nightingale & Company. El mateix any construïren una màquina de vapor estacionària del tipus Corliss. En el moment de la mort de Corliss la seva empresa ocupava 1.000 treballadors.
La Corliss Steam Engine Company va subministrar maquinària a l'exèrcit dels Estats Units durant la Guerra Civil.
L'11 de gener de 1870, just cent anys després que James Watt patentés la seva primera màquina de vapor, Corliss va rebre el Premi Rumford per l'American Academy of Arts and Sciences.

## Referències

* ↑ A GENERAL PURPOSE TECHNOLOGY AT WORK: THE CORLISS STEAM ENGINE IN THE LATE 19TH CENTURY US, Nathan Rosenberg and Manuel Trajtenberg, September 2001.

## Enllaços externs

* The Corliss engine at the New England Wireless and Steam Museum
* Corliss Steam Engine Info Arxivat 2013-07-22 a Wayback Machine.
* 1918 Biographical Sketch