OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Congers

Congers és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 8.303 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Congers tenia 8.303 habitants, 2.695 habitatges, i 2.244 famílies. La densitat de població era de 1.017,7 habitants per km².
Dels 2.695 habitatges en un 40,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 70,3% hi vivien parelles casades, en un 9,5% dones solteres, i en un 16,7% no eren unitats familiars. En el 13,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,05 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,36.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,1% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 29,7% entre 25 i 44, un 26,6% de 45 a 60 i un 10,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 79.493 $ i la renda mediana per família de 85.821 $. Els homes tenien una renda mediana de 58.203 $ mentre que les dones 40.562 $. La renda per capita de la població era de 30.118 $. Entorn del 2,2% de les famílies i el 2,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Congers». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Congers». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Cicloheptà

El cicloheptà és un cicloalcà amb la fórmula molecular C₇H$_{14}$. El cicloheptà és utilitzat com a solvent apolar per la indústria química i com un intermedi en la fabricació de substàncies químiques i fàrmacs. Pot ser derivat per la reducció Clemmensen del cicloheptanonà. El vapor del cicloheptà és irritant per als ulls i pot causar depressió respiratòria si és inhalat en grans quantitats.
És utilitzat com a solvent orgànic apolar i com compost de partida per la producció d'altres substàncies i medicaments.

## Referències

* ↑ Mackay, Donald. Handbook of Physical-chemical Properties and Environmental Fate for Organic Chemicals. CRC Press, 2006. ISBN 1-56670-687-4.
# Aeroport de Shannon

L'aeroport de Shannon (en anglès: Shannon Airport; en gaèlic irlandès: Aerfort na Sionnainne) (codi IATA: SNN - codi ICAO: EINN), està situat en la localitat de Shannon, Irlanda), i a 25 km de la ciutat de Limerick. És el segon aeroport del país, al darrere de l'aeroport de Dublín, i al davant l'aeroport de Cork.

## Història

L'origen de l'aeroport es remunta a l'any 1936, quan el govern va requisar un terreny a Rineanna per construir el primer aeroport transatlàntic. L'elecció d'aquesta regió va ser deguda a la seva geografia a l'oest del país.
A partir de 1942 l'aeroport va entrar en servei i el 24 d'octubre de 1945 els vols de llarga distància podien aterrar allà. El primer vol transatlàntic va ser un DC-4 de la Pan American World Airways arribat de Nova York. Altres companyies transatlàntiques es van establir a la plataforma, entre elles TWA i BOAC.

## Enllaços externs

* Pàgina de l'aeroport de Shannon (anglès) Arxivat 2007-04-05 a Wayback Machine.
* Informació de l'aeroport del World Aero Data
* Shannon Airport Guide Arxivat 2021-01-24 a Wayback Machine.
# Giovanni De Prà

Giovanni Luigi Cecilio De Prà (28 de juny de 1900 - 15 de juny de 1979) fou un futbolista italià de la dècada de 1920.
Fou 19 cops internacional amb la selecció italiana amb la qual participà en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1924 i 1928, guanyant la medalla de bronze en aquesta darrera edició.
Pel que fa a clubs, defensà els colors del Genoa CFC. durant tota la seva carrera, amb més de 300 partits durant 15 anys.

## Palmarès
### Genoa

* Lliga italiana de futbol: 1922-23, 1923-24

## Referències

* ↑ Giovanni De Prà Arxivat 20 March 2016$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.. sports-reference.com
* ↑ «Giovanni De Prà». PlayerHistory.com. [Consulta: 24 novembre 2007].
# Cal Guixà (Castellbell i el Vilar)

Cal Guixà és una obra modernista de Castellbell i el Vilar (Bages) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici situat al nucli de la Bauma, concretament al carrer de la Riera. Es tracta d'una construcció amb zona enjardinada a la part anterior. Presenta alguns elements significatius a nivell arquitectònic que es s'emplacen en l'estil modernista: el coronament ondulant, el balcons de ferro forjat amb perfil ondulant o l'emmarcament de les obertures en forma d'arc deprimit còncau. La reixa que tanca el jardí mostra l'any de la seva edificació: "1917".

## Referències

* ↑ «Cal Guixà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 14 gener 2019].
# Ctenomys viperinus

Ctenomys viperinus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels ctenòmids. És endèmic del nord de la província de Tucumán (Argentina), on viu a prop de la població de Vipos. Se sap molt poca cosa sobre el seu hàbitat i la seva història natural. Es desconeix si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie.

## Referències

* ↑ Bidau, C.; Lessa, E.; Ojeda, R. Ctenomys viperinus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 8 febrer 2015.
# Quartà

* Per a altres significats, vegeu «quartà (gentilici)».
Un quartà és una mesura d'àrids antiga, equivalent a la dotzena part d'una quartera o a 4 picotins. Tenia diferent capacitat segons què calia mesurar i també segons el territori on s'aplicava. Per això el mostassaf de les batllies catalanes disposava d'estris per al quartà estàndard del seu territori. S'han conservat mesures d'aquesta mena a Barcelona (Museu d'Història de Barcelona), Falset, la Seu d'Urgell i Montblanc, per exemple, entre altres llocs. El quartà de gra solia oscil·lar a l'entorn dels 6 litres; El quartà d'olives, al voltant dels 7 l; la de sembradura equivalia a la dotzena part de l'espai que es podia sembrar amb una quartera de blat. La quartera es podia subdividir en quartans, quartons o picotins. Una sisena part de la quartera era, sobretot a la zona pirinenca i especialment a Andorra, un sesteró. Aquestes mesures foren suprimides amb la implantació del sistema mètric decimal, però en molts àmbits rurals els pagesos encara s'entenen amb aquesta mesura, a l'hora de considerar la capacitat de les terres que treballen, per exemple.
Una almosta en temps medievals era una mesura d'àrids submúltiple de la quartera de gra. A Sant Celoni equivalia a 1/64 part d'una quartera. A Montpalau l'almosta era de quart i de cinquè.

## Referències

* ↑ Quartà a Optimot
* 1 2 Diccionari d'Història de Catalunya, ed. 62, Barcelona, 1998, ISBN 84-297-3521-6; p. 33

## Vegeu també

* Càntir (unitat)

## Bibliografia

* Claudi ALSINA i CATALÀ; Gaspar FELIU i MONTFORT; Lluís MARQUET i FERIGLEː Pesos, mides i mesures dels Països Catalans. Barcelona, Curial, 1990
# Le Vernoy

Le Vernoy és un municipi francès situat al departament del Doubs i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 131 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Le Vernoy era de 131 persones. Hi havia 52 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 24 parelles sense fills i 24 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 52 habitatges, 49 eren l'habitatge principal de la família, 1 era una segona residència i 2 estaven desocupats. Tots els 52 habitatges eren cases. Dels 49 habitatges principals, 45 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 5 tenien tres cambres, 14 en tenien quatre i 31 en tenien cinc o més. 41 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 15 habitatges hi havia un automòbil i a 32 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Le Vernoy el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 4 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 8 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 8 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 8 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 12 | 30 a 34 | 4 |
| 12 | 25 a 29 | 8 |
| 4 | 20 a 24 | 4 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 8 |
| 4 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 93 persones, 61 eren actives i 32 eren inactives. De les 61 persones actives 58 estaven ocupades (30 homes i 28 dones) i 3 estaven aturades (3 homes). De les 32 persones inactives 13 estaven jubilades, 6 estaven estudiant i 13 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Le Vernoy hi havia 51 unitats fiscals que integraven 144 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 17.503 €.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Le Vernoy a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Le Vernoy a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Conger verreauxi

Conger verreauxi és una espècie de peix pertanyent a la família dels còngrids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 200 cm de llargària màxima (normalment, en fa 125) i 5 kg de pes.

## Hàbitat

És un peix marí, associat als esculls i de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índic oriental (el sud d'Austràlia des d'Austràlia Occidental fins a Nova Gal·les del Sud) i el Pacífic sud-occidental (Nova Zelanda).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «Conger verreauxi» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Gomon, M.F., C.J.M. Glover i R.H. Kuiter (eds.), 1994. The fishes of Australia's south coast. State Print, Adelaida. 992 p.
* ↑ Armitage, R.O., D.A. Payne, G.J. Lockley, H.M. Currie, R.L. Colban, B.G. Lamb i L.J. Paul (eds.), 1994. Guide book to New Zealand commercial fish species. Edició revisada. New Zealand Fishing Industry Board, Wellington, Nova Zelanda, 216 p.
* ↑ Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* ↑ Francis, M.P., 1996. Geographic distribution of marine reef fishes in the New Zealand region. N.Z. J. Mar. Freshwat. Res. 30:35-55.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* ↑ Paulin, C., A. Stewart, C. Roberts i P. McMillan, 1989. New Zealand fish: a complete guide. National Museum of New Zealand Miscellaneous Series Núm. 19. xiv+279 p.
* ↑ Paxton, J.R., D.F. Hoese, G.R. Allen i J.E. Hanley, 1989. Pisces. Petromyzontidae to Carangidae. Zoological Catalogue of Australia, Vol. 7. Australian Government Publishing Service, Canberra, 665 p.
* ↑ Roberts, C.D., 1991. Fishes of the Chatham Islands, New Zealand: a trawl survey and summary of the ichthyofauna. N.Z. J. Mar. Freshwat. Res. 25(1):1-19.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Christian Paureilhe

Christian Paureilhe (París, 1 de setembre de 1947) és un director de cinema, guionista i productor francès.

## Biografia

La seva carrera va començar el 1965: primer va treballar com a ajudant de direcció en pràctiques o adjunt de muntatge en pràctiques, després a la televisió com a redactor en cap i director artístic de la sèrie Histoire et tendances du dessin animé.
Als 21 anys, va fer el seu primer llargmetratge, una pel·lícula experimental amb l'ajuda del GREC.
Va produir la majoria de les seves pel·lícules, incloent molts documentals per a televisió, amb les companyies CP Production i després Nord/Sud Productions que va crear el 1994.

## Filmografia
### Curtmetratges

* 1972 : Fil à fil
* 1975 : Caméra et Caméra 2
* 1981 : Chaz-chase
* 1982 : Aujourd'hui c'est la fête

### Llargmetratges

* 1969 : La Plaine du Vivivouioui
* 1973 : Allégorie
* 1979 : Démons de midi

## Distincions

* 1976 : Premi Jean-Vigo per Caméra
* 1977 : Selecció de Carrara al Festival Internacional de Cinema de Canes (pel·lícula de 52 min emesa a Antenne 2 el 2 de juny de 1977)

## Notes i referències

* ↑ Christian Paureilhe a unifrance.org
* ↑ Albert Cervoni, Cinéma 77, n° 223, juillet 1978, p. 78

## Enllaços externs

* Christian Paureilhe al web de l'ARP - Société civile des auteurs-réalisateurs-producteurs Arxivat 2014-08-16 a Wayback Machine.
# Agatèmer (desambiguació)

Agatèmer és el nom dels següents personatges:
* Agatèmer fou un escriptor grec del segle iv
* Claudi Agatèmer fou un metge grec del segle i
# Giovanni Cornacchia

Giovanni Cornacchia (Pescara, 18 de juny de 1939 - Pescara, 23 de juliol de 2008) fou un atleta italià, especialista en curses de tanques, que va competir durant les dècades de 1950 i 1960.
En el seu palmarès destaca una medalla de plata al Campionat d'Europa d'atletisme de 1962; i a les Universíades de 1965 i una medalla d'or als Jocs del Mediterrani de 1967, sempre en els 110 metres tanques. També guanyà tres campionats italians dels 110 metres tanques, el 1960, 1962 i1964 i va millorar el rècord nacional d'aquesta mateixa distància.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en tres edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu. El 1960, a Roma, i 1968, a Ciutat de Mèxic, va quedar eliminat en sèries en la cursa dels 110 metres tanques del programa d'atletisme. El 1964, a Tòquio, fou setè en la mateixa cursa.
El 22 d'octubre de 2009 l'Stadio Adriatico de Pescara fou rebatejat com a Stadio Adriatico – Giovanni Cornacchia.

## Millors marques

* 110 metres tanques. 14.06" (1960)

## Referències

* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 22 abril 2020].
* ↑ World Student Games (Universiade – Men) – GBR Athletics
* 1 2 3 «Olympedia – Giovanni Cornacchia». [Consulta: 11 gener 2022].
* ↑ Mediterranean Games – GBR Athletics
* ↑ «"CAMPIONATI "ASSOLUTI" ITALIANI SUL PODIO TRICOLORE – 1906 2012». sportolimpico.it. Arxivat de l'original el 24 desembre 2012.
* ↑ «Italian Championships». [Consulta: 11 gener 2022].
* ↑ Waśko, Janusz. Athletics national records evolution 1912-2012 : golden century of IAAF records. Zamość: GreenArt Jacek Kardasz, 2013, p. 77. ISBN 978-83-62033-30-0.
* ↑ Pagine Abruzzo – Pescara – Lo stadio Adriatico intitolato a Giovanni Cornacchia. Pagineabruzzo.it (19 December 2006). Retrieved on 2015-07-21.
* ↑ Italian all-time list, men's 110 metres hurdles. Digilander.libero.it..
# Cal Prat

«Cal Prat» té aquests significats:
* Cal Prat (Gaià) és una masia de Gaià.
* Cal Prat (Ponts) és casa de Ponts.
* Cal Prat (Puig-reig) és una colònia tèxtil de Puig-reig també anomenada Colònia Prat.
* Cal Prat Barrina és una masia de Sant Mateu de Bages.
* Cal Prat de Vallmanya és una masia de Vallmanya.
# De Ploeg

De Ploeg és una agrupació d'artistes de la ciutat de Groningen, als Països Baixos. Va ser fundada el 1918 per un grup d'artistes joves. El seu objectiu era aconseguir noves oportunitats per a exposicions i per educar el públic en general sobre el desenvolupament en l'art, l'arquitectura i la literatura. Alguns dels membres fundadors eren Jan Wiegers, Johan Dijkstra, George Martens i Jan Altink. El nom va ser suggerit per un d'ells, Jan Altink, perquè sentia que encara hi havia molt de terreny que recórrer per l'art modern a Groningen. Diversos estils d'art van ser prominents dins del grup "De Ploeg", incloent l'expressionisme, el constructivisme i l'impressionisme. També en van formar part Hendrik Nicolaas Werkman, Jan Jordens, Jan van der Zee i Job Hansen.
Aquest col·lectiu d'artistes encara existeix, però el seu moment més important va ser a la dècada de 1920.

## Referències

* ↑ «About De Ploeg» (en anglès). Museu de Groningen. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 23 gener 2018].

## Enllaços externs

* Web De Ploeg (neerlandès)
# Quartí

Quartí o Titus Quartí (en llatí Titus Quartinus)va ser un militar romà amic de l'emperador Alexandre Sever.
Quan aquest emperador va morir, va usurpar el poder Maximí el Traci i va destituir dels seus càrrecs a Quartí. Una companyia d'arquers d'Osroene va proclamar Quartí, que havia estat governador de la província, com a emperador, aparentment en contra de la seva voluntat. Però va regnar molt poc, ja que un dia, mentre dormia a la tenda, va ser assassinat per un tal Macedó, un antic comandant de tropes estrangeres al servei de Roma i instigador de la seva proclamació, que ara es volia congraciar amb Maximí, al que es va presentar amb el cap del seu rival. Maximí va acceptar el trofeu però va fer matar el traïdor.
La història de Quartí va ser escrita per Herodià, però no el menciona cap més historiador ni font independent, i alguns estudiosos creuen que no va existir. Podria ser un personatge elaborat a partir de Titus, al que Juli Capitolí anomena Tycus i Trebel·li Pol·lió dona el nom de Titus.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology.. Londres: John Murray, 1876, p. 633.
# Congrés Nacional de Ruanda

El Congrés Nacional de Ruanda (CNR) és un grup de l'oposició de Ruanda a l'exili, establert als Estats Units és del 12 de desembre de 2010. Entre els principals fundadors hi ha el dr. Theogene Rudasingwa, el general Faustin Kayumba Nyamwasa, Gerald Gahima, i Patrick Karegeya. Karegeya fou assassinat el 31 de desembre de 2013. Rudasingwa i Gahima han deixat l'organització posteriorment.

## Trencament Rudasingwa-Nyamwasa

En juliol de 2016, Rudasingwa va formar una fracció dissident anomenada "Nou CNR". Rudasingwa va lamentar "les influències pertorbadores del tinent general Kayumba Nyamwasa" i la decisió de "seguir endavant amb les eleccions d'agost de 2016, [...] sense abans discutir i resoldre els problemes personals que enfronten l'organització". Al setembre, Nou CNR va declarar que havia decidit "assumir la responsabilitat històrica de nomenar els crims comesos contra els hutu de Ruanda, a Ruanda i la República Democràtica del Congo pel seu nom legítim, genocidi". Es va donar a conèixer una llista del que va qualificar com a "autors intel·lectuals del genocidi dels hutus de Ruanda" que inclou Nyamwasa. L'"antic" CNR va anunciar els noms dels seus "executius novament elegits" el mateix mes, que no incloïa ni Rudasingwa ni Gahima.

## Referències

* ↑ About Us Arxivat 2014-01-04 a Wayback Machine. Rwanda National Conference, 2010. Retrieved 4 January 2014.
* ↑ Exiled foes live in fear of Kagame by Donna Bryson, Associated Press, in The Washington Times, 26 January 2011. Retrieved 4 January 2014. Archived here. Arxivat 2014-01-04 a Wayback Machine.
* ↑ «Rwanda’s opposition in diaspora disintegrating» (en anglès). The East African, 23-07-2016 [Consulta: 8 gener 2018].
* ↑ «Còpia arxivada». The Rwandan, 01-07-2016 [Consulta: 9 d’octubre 2018]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2018-04-19. [Consulta: 9 octubre 2018].
* ↑ «Còpia arxivada». The Rwandan, 15-09-2016 [Consulta: 9 d’octubre 2018]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2018-01-11. [Consulta: 9 octubre 2018].
* ↑ «Còpia arxivada». The Rwandan, 08-09-2016 [Consulta: 9 d’octubre 2018]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2018-01-12. [Consulta: 9 octubre 2018].

## Enllaços externs

* Web oficial. Arxivat 2018-08-28 a Wayback Machine.
# Agatòclia (màrtir)

Agatòclia (Agathocleia, llatinització del nom grec Ἀγαθόκλεια) fou una màrtir cristiana, morta cap al 230. És venerada com a santa per diverses confessions cristianes i és patrona de Mequinensa. En aquesta població també és anomenada Catòquia.

## Biografia

No se sap res de la seva vida, ni tan sols el lloc de naixement o mort, fora de la data de la mort. La tradició diu que era una donzella cristiana, esclava d'una parella que, havent estat cristians, s'havien fet pagans, anomenats Nicolau i Paulina. Els dos sotmetien Agatòclia a abusos i maltractaments físics, per forçar-la a deixar el cristianisme. Com que l'esclava no en volia abjurar, la portaren al magistrat.
Jutjada i torturada, no va voler renunciar a la seva fe i fou condemnada; li fou tallada la llengua i, finalment, fou cremada en una foguera, on morí.

## Veneració

És la santa patrona de Mequinensa, on ha una confraria dedicada a la santa.

## Notes

* ↑ «Cofradía Santa Agatoclia». Arxivat de l'original el 2008-09-20. [Consulta: 19 juliol 2012].

## Enllaços externs

* St. Nicholas Russian Orthodox Church Dallas Texas page on Agathocleia
* The Roman Martyrology for September 17 Arxivat 2006-12-30 a Wayback Machine.
# Gondomar

«Gondomar» té aquests significats:
* Gondomar (Pontevedra), un municipi de la Província de Pontevedra a Galícia. Pertany a la Comarca de Vigo.
* Gondomar (Portugal), un municipi portuguès, situat al districte de Porto, a la regió del Nord i a la subregió de Gran Porto.
# Cal Prat (Ponts)

Cal Prat és una casa de Ponts (Noguera) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Façana de casa particular, amb planta baixa i tres pisos. la planta baixa hi ha dues portes –de recent incorporació– de les quals una dona accés a l'habitatge i l'altre a un comerç. Tota la planta baixa és coberta amb lloses de marbre, també d'instal·lació recent.
Al primer pis, tres obertures permeten l'entrada a un balcó corregut sostingut amb mènsules emmotllurades amb barana de ferro, l'obertura central té un curiós calat de fusta que imita l'estil gòtic.
Al segon pis hi ha tres obertures, més grans que les dels altres pisos, i fan parelles, ja que estan geminades per pilarets. Una cornisa sostinguda per mènsules emmotllurades corre al llarg de tota la façana: pel damunt, una balustrada amb coronament de totxo i de traçat sinuós remata la façana.

## Història

Aquesta casa fou construïda el segle xix per un constructor de Ponts i anava a ser casa seva però, a conseqüència dels seus deutes, es va veure obligat a vendre-la i fou comprada pels avantpassats del Josep Prat, propietari el 1982. La casa des que fou construïda fins als nostres dies ha sofert diferents modificacions, sobretot a la planta baixa. A les parts superiors s'han intentat conservar l'estructura primitiva, a l'interior s'han fet algunes noves instal·lacions a conseqüència de les necessitats actuals. En un principi, la casa era quasi tota de pedra i fusta però actualment s'hi poden trobar materials moderns.

## Referències

* 1 2 3 4 «Cal Prat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 setembre 2017].
# Racine

«Racine» té aquests significats:
* Racine (Minnesota)
* Racine (Ohio)
* Racine (Wisconsin)
* Jean Racine (La Ferté-Milon, departament de l'Aisne, 1639 - París, 1699), dramaturg francès