OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Charles Silvestre

Charles Silvestre (Tula, 2 de febrer de 1889 - Belac, 31 de març de 1948) fou un escriptor francès, autor d'una obra emmarcada en la ruralitat llemosina. Va ser un amic de Charles Maurras i col·laborà amb aquest a l'Action Française.

## Biografia

Charles Silvestre va nàixer el 1889 a Tula, ciutat occitana llemosina al si d'una família de notables locals, el seu pare era notari. Amb tot ben jove, Charles anà viure amb el seu avi matern, Léonard Marcoux. Feu després estudis brillants, al petit seminari de Dorat primer, i més endavant al Collège Montalambert de Llemotges. Passà el batxillerat a Peiteu i l'obtingué amb les felicitacions del tribunal. Es dedicà després a la literatura i així el 1924, rebia el Premi Jean Revel per la seva novel·la Aimé Villard, Fille de France. L'any següent, va ser elegit president de l'Association littéraire, artistique et scientifique du Limousin. El 1926, rebé el Premi Femina per la seva obra Prodiges du cœur.
Es va casar amb Suzanne Popelin el 24 d'octubre de 1931 a París, però el matrimoni no durà gaire. Charles Silvestre se'n va tornar sol a viure a Peirat de Bellac on escrigué moltes obres gràcies a l'ajuda i saber de l'antiga servicial de sa mare, Louise Deborde. Aquesta que coneixia molt bé l'entorn, les tradicions i els costums d'aquella regió llemosina li inspirà gran part del marc de les seves novel·les. Arran d'una proposta d'Anatole de Monzie, aleshores ministre de l'Educació Nacional francesa, el 14 de desembre de 1932 va rebre el títol de Cavaller de la Legió d'Honor. El 1936, li fou atorgat el Gran Premi de l'Acadèmia Francesa pel conjunt de la seva producció.

## Obres

* L'Incomparable Ami (1920)
* Le Soleil de Salamine (1920)
* L'Amour et la mort de Jean Pradeau (1922)
* Le Merveilleux Médecin (1923)
* Aimée Villard, fille de France (1924)
* Cœurs paysans (1924)
* Prodige du cœur (1926)
* Amour sauvé (1927)
* Le Vent du gouffre (1928)
* La Prairie et la flamme (1929)
* Le Voyage rustique (1929)
* Monsieur Terral (1931)
* Pleine terre (1931)
* Au soleil des saisons (1932)
* Le Livre d'un terrien (1933)
* L'Orage sur la maison (1933)
* Le Passé d'amour (1933)
* Le Nid d'épervier (1934)
* La Roue tourne (1935)
* Le Démon du soir (1936)
* Dernier Noël (1944)
* Manoir (1946)
* Belle Sylvie
# Cartes d'Esparta

Cartes d'Esparta (en llatí Chartas, en grec antic Χάρτας "Khártas") va ser un escultor d'Esparta, un dels mestres d'Èuquir de Corint juntament amb Siadres d'Esparta.
Ell tot sol va ser mestre de Clearc i del gran escultor Pitàgores de Reggio, segons diu Pausànias. Va viure al voltant de l'any 540 aC i va ser possiblement un dels dos autors, l'altre seria Siadres, del crater ornat amb figures de bronze enviat pels espartans a Cresos de Lídia, segons Heròdot.

## Notes

* ↑ Segons la forma del nom que proposen el Diccionari Grec-Català, p. 1329, i les obres de la Fundació Bernat Metge

## Referències

* ↑ Chartas and Syadras a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 691
# James Uspensky

James Uspensky (rus: Яков Викторович Успенский) (Ulaanbaatar, 11 de maig de 1883 $^{(Julià)}$ - San Francisco, 27 de gener de 1947) va ser un matemàtic rus emigrat als Estats Units.

## Vida i Obra

Tot i haver nascut a la remota Mongòlia, fill d'un diplomàtic rus, Uspensky va fer tots els seus estudis, secundaris i universitaris, a Sant Petersburg. El 1906 es va graduar en matemàtiques a la universitat de Sant Petersburg i el 1911 va obtenir el doctorat a la mateixa universitat. Es va quedar de professor a la universitat on, a partir de 1912, va dirigir el cercle de matemàtiques estudiantils pel qual van passar excel·lents futurs matemàtics com Frídman, Tamarkin, Koshliakov o Vinogràdov.
El 1921 va ser escollit membre de l'Acadèmia Soviètica de Ciències. Durant aquests anys va fer recerca en el seu tema preferit, la teoria de nombres, tot i que també va publicar llibres divulgatius i de text.
L'any 1924 va anar al congrès de matemàtics de Toronto i els anys 1926-27 va fer diverses estances en universitats americanes i va conèixer la seva futura esposa. El 1929, sense aixecar cap sospita de les autoritats soviètiques, va marxar als Estats Units per no tornar mai més al seu país natal. El mateix any de 1929 es va unir a departament de matemàtiques de la universitat Stanford, en la qual va romandre fins a la seva mort el 1947. En aquesta universitat va reforçar els fonaments matemàtics de la probabilitat i de l'estadística.
Uspensky era bastant conservador en els seus punts de vista matemàtics: escèptic de la teoria de conjunts i amant dels mètodes clàssics.

## Referències

* ↑ Бурлакова, 2006, p. 43.
* ↑ Бернулли, 1986, p. 73.
* ↑ Бурлакова, 2006, p. 44.
* ↑ Royden, 1989, p. 243.
* ↑ Olkin i Walther, 2012, p. 270.
* ↑ Enea i Ferraro, 2020, p. x.

## Bibliografia

* Бернулли, Я. О законе больших чисел (en rus). Рипол Классик, 1986. ISBN 978-5-4583-0077-3.
* Бурлакова, Е. А.. «О жизни и творчестве Я.В. Успенский». A: Орловский государственный университет. Современные методы физико-математических наук (en rus). ГОУ ВПО, 2006, p. 43-45. ISBN 978-5-9708-0063-8.
* Enea, Maria Rosaria; Ferraro, Giovanni «Analytic and arithmetic methods in Liouville's identities» (en anglès). Historia Mathematica, In press, 2020. DOI: 10.1016/j.hm.2020.06.003. ISSN: 0315-0860.
* Olkin, Ingram; Walther, Guenther. «Stanford University Department of Statistics». A: Alan Agresti, Xiao-Li Meng (eds.). Strength in Numbers: The Rising of Academic Statistics Departments in the U. S. (en anglès). Springer, 2012, p. 269-283. ISBN 978-1-461-43649-2.
* Royden, Halsey. «The History of Mathematics Department at Stanford». A: Peter Duren (ed.). A Century of Mathematics in America, Part 2 (en anglès). American Mathematical Society, 1989, p. 237-278. ISBN 0-8218-0130-9.

## Enllaços externs

* Ермолаевой, Н. «УСПЕНСКИЙ Яков Викторович». Факультет ПМ-ПУ Санкт-Петербургского государственного университета, 1997. Arxivat de l'original el 7 d’octubre 2020. [Consulta: 4 octubre 2020]. (rus)
# Sweat

Sweat és una pel·lícula dramàtica del 2020 escrita i dirigida per Magnus von Horn. És protagonitzada per Magdalena Kolesnik, Julian Swiezewski, Aleksandra Konieczna i Zbigniew Zamachowski. S'ha subtitulat al català.
La pel·lícula s'havia d'estrenar mundialment al Festival de Canes el maig de 2020, però el festival es va cancel·lar a causa de la pandèmia de la COVID-19. El juliol de 2020, es va anunciar que Gutek Film, TriArt i Mubi havien adquirit els drets de distribució de la pel·lícula a Polònia, Suècia i els Estats Units, respectivament. Sweat es va estrenar a Suècia el 12 de març de 2021 i a Polònia el 18 de juny de 2021.

## Sinopsi

Sylvia Zajac, una influenciadora motivadora de fitnes envoltada d'admiradors i empleats lleials, busca la veritable intimitat.

## Repartiment

* Magdalena Koleśnik com a Sylvia Zajac
* Julian Świeżewski com a Klaudiusz
* Aleksandra Konieczna com a Basia
* Zbigniew Zamachowski com a Fryderyk
* Tomasz Orpinski com a Rysiek
* Lech Lotocki com a Andrzej
* Magdalena Kuta com a Danuta
* Dominika Biernat com a Wiktoria
* Katarzyna Dziurska com a Kasia
* Wiktoria Filus com a Zosia
* Bartosz Sak com a Kacper
* Edgar Griszczuk com a Eryk
* Dorota Zieciowska com a estrella disco italiana
* Katarzyna Cynke com a Marieta
* Bogna Defecinska com a Ania

## Referències

* ↑ «Sweat». Goita què fan ara. [Consulta: 24 setembre 2022].
* ↑ Roxborough, Scott. «Cannes 2020 Lineup Unveiled». The Hollywood Reporter, 03-06-2020. [Consulta: 10 agost 2020].
* ↑ Mitchell, Wendy. «Curzon jumps on New Europe's Cannes selection 'Sweat' for UK and Ireland (exclusive)». Screen Daily, 03-07-2020. [Consulta: 10 agost 2020].
* ↑ Wiseman, Andreas. «Cannes 2020 Drama 'Sweat' Acquired By MUBI For U.S., Latin America, India & Turkey». Deadline Hollywood, 30-07-2020. [Consulta: 10 agost 2020].
* ↑ Wahllöf, Niklas. «Magnus von Horn: "Jag är en stalker på sociala medier"» (en suec). Dagens Nyheter, 11-03-2021. Arxivat de l'original el 11 març 2021. [Consulta: 4 setembre 2022].
* ↑ «Magdalena Koleśnik – objawienie polskiego kina. „Sweat” w kinach już od 18 czerwca» (en polonès). Gutek Film, 16-06-2021. [Consulta: 4 setembre 2022].
# Plectranthus esculentus

Plectranthus esculentus és una espècie de planta dins la família del romaní (Lamiàcia) que és originària d'Àfrica, probablement d'Etiòpia, es cultiva pels seus tubercles comestibles que són molt grossos (1,8 kg). Les seves flors són grogues. És una planta herbàcia anual d'hàbit prostrat o ascendent amb una tija suculenta que fa de 15 a 30 cm de llargada, els tubercles es formen en grupsal voltant de la base de la tija. El seu rendiment agrícola és de 7 a 15 tones per hectàrea.
Els noms comuns inclouen els de dazo, rizga, umbondive, finger potato, i Livingstone potato.
Plectranthus esculentus i Plectranthus rotundifolius, malgrat que designen espècies diferents, es consideren dues varietats de la mateixa espècie.

## Referències

* Dianabuja's Blog
# Pleurosicya australis

Pleurosicya australis és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a la Polinèsia Francesa.

## Referències

* ↑ Weber M. 1913. Die Fische der Siboga-Expedition. E. J. Brill, Leiden. Fische Siboga Exped. . i-xii + 1-710.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Com anar al cel i tornar

Com anar al cel i tornar és l'onzè disc publicat per Els Pets. L'àlbum va sortir a la venda el 2007, sota el segell Discmedi. Fou enregistrat als estudis 44.1 d'Aiguaviva (Gironès), mesclat i masteritzat a Nashville. El CD també conté un documental anomenat, Els Pets a Mèxic.
Es tracta d'un disc més reflexiu i intel·lectual que els anteriors, que parla de la part més fosca de l'amor, i en el qual s'hi barregen timbres mediterranis amb orquestracions de pel·lícula. Tot i predominar-hi les balades, però, també hi ha temes més ballables com ara XL.

## Llista de cançons

Cançons 'Espurnes de coratge' i 'Ningú' compostes per Joan Reig, la resta per Lluís Gavaldà ('Parla' coescrita amb Brad Jones).
* "Hola I Adeu" - 4:00
* "A Batzegades" - 4:15
* "Parla" - 4:05
* "Com Anar Al Cel I Tornar" - 6:05
* "XL"- 3:31
* "Cançó D'amor #398" - 3:23
* "Espurnes De Coratge" - 3:21
* "Faig Saber" - 3:04
* "L'amant Que No Et Toca" - 3:38
* "Valset" - 2:47
* "Passa De Llarg" - 4:14
* "Ningú" - 2:40

## Referències

* ↑ Dades del disc a Caratuleo (castellà)
* ↑ Dades del disc a LastFM (castellà)
* ↑ «Els Pets, l'Elèctrica Dharma i Lax'n'Busto descobreixen el somni americà». 324, 23-05-2007. [Consulta: 16 desembre 2013].
* ↑ «'Com anar al cel i tornar', nou disc d'Els Pets». Avui, 18-05-2007. [Consulta: 30 gener 2011].
* ↑ «ELS PETS - "Com anar al cel i tornar Gira 2007"». Casa de la música, 2007. Arxivat de l'original el 2008-06-28. [Consulta: 30 gener 2011].
* ↑ «Com anar al cel i tornar». Enderrock. [Consulta: 16 setembre 2018].
# Coll d'Ares

«Coll d'Ares» té aquests significats:
* Coll d'Ares (Alt Maestrat), coll que travessa el port d'Ares del Maestrat
* Coll d'Ares (Montsec), coll que travessa la serralada del Montsec d'Ares
* Coll d'Ares (Pirineu), coll de muntanya que uneix les comarques del Ripollès i el Vallespir
* Coll de les Ares, erròniament Coll des Ares (Puigbalador)
* Coll d'Ares o coll de Confrides
# Coll d'Agnes

El coll d'Agnes és un port de muntanya dels Pirineus que s'eleva fins als 1.570 msnm i que es troba al departament de l'Arieja, entre les comunes d'Aulús, a l'oest, Maçat, al nord, i Vic de Sòs, a l'est.

## Detalls de l'ascensió

Des d'Aulús l'ascensió té 10,2 quilòmetres de llargada, en què se superen 826 metres de desnivell, a una mitjana del 8,1%, i punts en què s'arriba a un desnivell del 10,6%.
Des de Maçat l'ascensió té 17,6 quilòmetres de llargada. En aquesta distància se superen 921 metres de desnivell, a una mitjana del 5,2% i punts en què s'arriba a un pendent del 8,2%. Aproximadament a uns 4 quilòmetres del cim hi ha la unió amb el Port de Lers.

## Aparicions al Tour de França

El coll d'Agnes es va pujar per primera vegada al Tour de França el 1988, i des de l'aleshores s'ha pujat en cinc ocasions, sent la darrera el 2011.
| Any | Etapa | Categoria | Inici etapa | Final etapa | Primer al cim |
| 2017 | 13 | 1 | Sent Gironç | Foix | Alberto Contador (ESP) |
| 2011 | 14 | 1 | Sent Gaudenç | Plan de Belha | Sylvain Chavanel (FRA) |
| 2009 | 8 | 1 | Andorra la Vella | Sent Gironç | Mikel Astarloza (ESP) |
| 2004 | 13 | 1 | Lanamesa | Plan de Belha | Michael Rasmussen (DEN) |
| 1995 | 14 | 3 | Sent Orenç | Guzet-Neige | Marco Pantani (ITA) |
| 1988 | 14 | 1 | Blanhac | Guzet-Neige | Robert Millar (GBR) |

## Referències

* ↑ «Col d'Agnes – Aulus-les-Bains». www.climbbybike.com. [Consulta: 19 setembre 2011].
* ↑ «Col d'Agnes – Massat». www.climbbybike.com. [Consulta: 19 setembre 2011].
* ↑ «Le Col d'Agnes dans le Tour de France» (en francès). Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 31 juliol 2015].
# Plota (Stari Oskol)

* Per a altres significats, vegeu «Plota».
Plota - Плота (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 71 habitants. Pertany al districte (raion) de Stari Oskol.

## Referències

* ↑ Летопись населённых пунктов Белгородской области: Село Котово Старооскольского городского округа Белгородской области: история [села Котово, села Терехово] / Котовская библиотека; сост. Рудакова Тамара Ивановна. — Котово: Котовская библиотека, 1996. — 75 с.
* ↑ «Храм в честь Покрова Пресвятой Богородицы (с. Федосеевка)». ИМЦ «Православное Осколье», 11-10-2012. Arxivat de l'original el 2018-06-12. [Consulta: 9 juny 2018].
# Plota

«Plota» té aquests significats:
* Plota (Stari Oskol), localitat de l'óblast de Bélgorod, a Rússia
* Plota (Prókhorovka), localitat de l'óblast de Bélgorod, a Rússia
# Comarques Centrals

«Comarques Centrals» té aquests significats:
* Comarques Centrals de Catalunya o Catalunya Central
* Comarques Centrals del País Valencià
* Comarques centrals dels Països Catalans
# Comarques de Biscaia

Les Comarques de Biscaia són una divisió interna del territori històric de Biscaia (País Basc), però que no constitueixen una divisió administrativa oficial. Hi ha set comarques constituïdes per les quatre valls del baix Nervión i Asua, Butron, Oca i Ibaizabal, les Encartaciones en l'extrem occidental de la província, les conques dels rius Lea i Artibai i el restant conjunt de terres en el veïnatge d'Àlaba.
* Gran Bilbao. Comprèn la conurbació urbana creada entorn de la capital, la vila de Bilbao. La componen, al costat de Bilbao, el Marge Esquerre, el Marge Dret, la Zona Minera, la vall d'Asúa (Txorierri) i l'Alt Nervión. Aquí viu la major part de la població de Biscaia i gairebé la meitat de la del País Basc.
* Duranguesat. Corresponent a la conca alta del riu Ibaizabal entorn de la Vila de Durango. Altres poblacions importants són Amorebieta-Etxano i Ermua
* Lea-Artibai o comarca de Markina. Comprèn les conques dels rius Lea i Artibai. Situada prop de la costa, les seves poblacions més importants són Markina, Ondarroa i Lekeitio.
* Busturialdea-Urdaibai. Comprèn la conca del riu Oka i el seu estuari, la ria de Mundaka. Les dues localitats més importants són Bermeo i Gernika.
* Uribe o comarca de Mungia. Comprèn la vall del Butron.
* Les Encartaciones: Comarca més occidental que limita amb Cantàbria, Burgos i Àlaba. Les localitats més importants són Balmaseda i Zalla.
* Arratia-Nerbion. Comprèn la vall d'Arratia, la conca mitjana del Nervión i l'enclavament d'Orduña en territori alabès.
A l'Atlas Històric Geogràfic del País Basc, prescindint dels límits territorials dels Territoris Històrics i atenent a les àrees d'influència de les capçaleres comarcals es proposa un mapa comarcal lleugerament distint. Com pot apreciar-se, el Duranguesado perd els municipis d'Ermua i Mallabia que s'inclouen ara en la comarca guipuscoana del Baix Deba mentre que els de Lemoa i Bedia s'inclouen en la comarca de Arratia que al seu torn es partiona de la conca del Nerbion. D'altra banda, en l'extrem sud-oriental els municipis d'Otxandiano i Ubide s'inclouen ara en la comarca del Gorbea.

## Àrees funcionals

Prescindint igualment dels límits provincials el País Basc està dividit en les Directrius d'Ordenació del Territori que van entrar en vigor el 12 de febrer de 1997 en les cridades Areas Funcionals:
* Balmaseda-Zalla.
* Beasain-Zumárraga.
* Bilbao Metropolità.
* Donostia-Sant Sebastià.
* Durango.
* Eibar.
* Gernika-Markina.
* Igorre.
* Laguardia
* Laudio/Llodio.
* Mondragón-Bergara.
* Mungia.
* Tolosa.
* Àlaba Central.
* Zarautz-Azpeitia.

## Vegeu també

* Divisió administrativa de Biscaia

## Referències

* Diccionario Enciclopédico Hispano-Americano. Montaner y Simón Editores, Barcelona, 1887-1899.
* Francisco Carreras y Candi, Geografía General del País Vasco-Navarro. Alberto Martín Editor, Barcelona, 1915-1921.
* Enciclopedia Histórico Geográfica de Vizcaya. Haranburu Editor, S.A., San Sebastián, 1981. ISBN 84-7407-109-7.
* Decreto 28/1997, de 11 de febrero, por el que se aprueban definitivamente las Directrices de Ordenación Territorial de la Comunidad Autónoma del País Vasco.

## Enllaços externs

* Diputació Foral de Biscaia.
# Praxàgores d'Atenes

Praxàgores d'Atenes (en llatí Praxagoras, en grec antic Πραξαγόρας) fou un historiador atenenc que va viure després del temps de Constantí I el Gran, probablement sota els seus fills, al segle iv.
Tot i ser pagà, col·locava a Constantí com el més gran emperador romà. Als 19 anys va escriure dos llibres sobre els reis d'Atenes, i als 22 anys dos llibres sobre la història de Constantí. Als 31 anys va escriure sis llibres sobre Alexandre el Gran. Totes aquestes obres van ser escrites en dialecte jònic. No en queda res, excepte uns resums que va fer Foci sobre la història de Constantí.

## Referències

* ↑ Praxagoras a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 517
# Pintura escènica

La pintura escènica teatral inclou diverses disciplines, i abasta virtualment tècniques de pintura i artesania. Un pintor escènic experimentat tindrà habilitats en pintura de paisatge, pintura figurativa, trompe l'oeil, i imitació de pintura, i ha de ser versàtil en diferents mitjans, tals com a acrílic, oli i tempera, també ser un consumat dorador, enguixador i escultor. Les tècniques i coneixement especialitzat del pintor escènic a replicar imatges en una escala gran, són en gran manera diferents dels de l'artista d'estudi tradicional. A més, sovint, es hom espera que faci l'acabat ignífug del producte i treballi de forma ràpida dins d'un pressupost ajustat.
Tradicionalment, els pintors escènics procedeixen de la pedrera dels dissenyadors escènics, i en alguns casos els dissenyadors pinten les seves pròpies obres. Cada dia s'incrementa el concepte de pintura escènica, com un art independent. Hom espera que els pintors escènics subordinin les seves habilitats a les crítiques del dissenyador. Un dissenyador presenta pintures a escala, maquetes o fotografies, tal vegada amb la recerca original i, de vegades, acompanyat de mostres de pintura; i posteriorment el pintor realitza l'obra per a l'escenari.

## Referències

* ↑ Alterdinger, Josef. Manual de pintura teatral y escenografía (en alemany). Múnich: Wega-Verlag, 1927.
* ↑ Böhm, Bernd. Josef Altmann. Pintura teatral (en alemany), 2006. ISBN 3-00-018757-X.
* ↑ «Pintor escénico y artista plástico de teatro». arbeitsagentur.de. [Consulta: 19 gener 2019].
# Confederació Espanyola d'Associacions de Mestresses de Casa, Consumidors i Usuaris

La Confederació Espanyola de Associacions de Mestresses de Casa, Consumidors i Usuaris (CEACCU) és l'organització de consumidors espanyola d'àmbit estatal. Va ser creada el 1968 per 17 associacions provincials de mestresses de casa.

## Referències

* ↑ Pérez de Lama, Ernesto (dir.). Manual del Estado Español 1999. Madrid: LAMA, 1998, p. 674. ISBN 84-930048-0-4.
# Polixè

    Pel rei Indogrec vegeu Polixè Epifani Sòter
Polixè (en llatí Polyxenus, en grec antic Πολύξενος) fou un noble siracusà que tenia una germana que es va casar amb Hermòcrates de Siracusa (el pare de Dionís el Vell).
Quan Dionís el Vell va prendre el poder suprem el 406 aC i va voler connectar amb les famílies nobles, va donar la seva germana en matrimoni a Polixè, al mateix temps que ell mateix es casava am la filla d'Hermòcrates. Polixè va romandre al costat del tirà fins i tot en els moments difícils com la revolta dels siracusans l'any 404 aC que el volien derrocar, i al setge de Siracusa pels cartaginesos el 395 aC. En aquesta segona ocasió va ser enviat a demanar ajut a les ciutats de la Magna Grècia, Corint i Esparta, i va retornar a Siracusa amb una flota de 30 vaixells dels aliats dirigida per l'espartà Faracides, que va resultar essencial per l'alliberament de la ciutat del setge, segons explica Diodor de Sicília.

## Referències

* ↑ 1.Polyxenus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 472
# Polvoritzador

Un polvoritzador o atomitzador és un estri que s'empra per a generar una fina polvorització d'un líquid, mitjançant una bomba manual (de pera de goma o d'èmbol), basant-se en l'aspiració deguda a l'efecte Venturi.

## Principi de funcionament

Quan s'injecta aire a pressió a través d'un tub que disminueix de secció, experimenta una acceleració, fet que genera una reducció de la pressió en el punt més estret (a causa del principi de Bernoulli).
La zona de pressió més baixa absorbeix, a través d'un altre tub estret, el líquid del recipient inferior, degut a la diferència de pressió existent entre els dos punts, i el projecta cap endavant en forma d'una fina pluja de petites gotes (no d'àtoms malgrat el nom). De fet, el recipient pot estar col·locat en qualsevol posició, sempre que el líquid arribi a l'orifici de sortida.

## Ús

Els atomitzadors s'utilitzen per a ruixar perfums i productes de neteja. També s'usa en aplicacions en l'entorn agrícola, on s'utilitzen per a realitzar aplicacions fitosanitàries. A nivell industrial per a l'aplicació de pintura, en els carburadors i sistemes d'injecció de combustible, o en instal·lacions d'assecatge per atomització.

## Vegeu també

* Aerògraf
* Nebulitzador
* Humidificador
* Deshumidificador
* Vena contracta
* Pistola d'aigua