OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nicolás Muñoz Avia

Nicolás Muñoz Avia (Madrid, 1962) és un director de cinema espanyol, fill del pintor Lucio Muñoz. Comença la seva trajectòria professional en el món de la fotografia a les ordres de directors com José Luis Borau, Jaime de Armiñán, Antonio Mercero, Basilio Martín Patino, Carlos Saura o Mario Camus. Posteriorment es dedica a tasques de director, productor i guionista. Va debutar com a director i productor del curtmetratge El viejo (1982) i el 1994 va escriure el guió de tres episodis de la sèrie ¡Ay, Señor, Señor!. El 1999 va dirigir el seu primer llargmetratge, Rewind, que va rebre el premi a la millor pel·lícula al Festival de Cinema de l'Alfàs del Pi. El 2008 va estrenar el seu segon llargmetratge, Animales de compañía que fou nominada a l'Espiga d'Or de la Seminci. Interessat pel Sàhara Occidental, el 2002 va rodar el documental El viaje de Susu i el 2011 El maestro saharaui, documental sobre els saharauis que van anar a estudiar a Cuba, que fou estrenat a la IX edició del Festival de Cinema del Sahara (FiSahara), També ha escrit dues novel·les, Cenizas (2008) i Descendientes 82018)

## Filmografia

* El viejo (curtmetratge, 1982)
* Una tarde (curtmetratge, 1984)
* América (curtmetratge, 1991)
* En el trastero (1992)
* Rewind (1999)
* El viaje de Susu (documental, 2002)
* Animales de compañía (2008)
* El maestro saharaui (2011)
* Juntos y revueltos (2014)
* El milagro de San Lázaro (2015)
* Pequeñas lecciones (2018)

## Obra literària

* Cenizas (2008)
* Descendientes (2018)

## Referències

* ↑ "Dirigir películas es como una carrera de fondo", El País, 5 d'octubre de 2000
* ↑ Nicolás Muñoz debuta con una película rodada en tres semanas y media, El País, 2 de juliol de 1999
* ↑ Animales de compañía, «comedia de personajes» Nicolás Muñoz presenta en competición su segunda película, ABC, 30 d'octubre de 2008
* ↑ Susu, del Sáhara a Madrid, El País, 22 de maig de 2005
* ↑ El film "El maestro saharaui" se interna en la realidad de los "cubarauis", La Información, 5 de maig de 2012
* ↑ Nicolás Muñoz Avia a docma.es

## Enllaços externs

* Nicolás Muñoz Arxivat 2019-12-19 a Wayback Machine. al web de nous realitzadors
# Nitrobarita

La nitrobarita és un mineral de la classe dels carbonats. Rep el seu nom de la seva composició química, sent un nitrat que conté bari.

## Característiques

La nitrobarita és un carbonat de fórmula química Ba(NO₃)₂. Cristal·litza en el sistema isomètric, formant cristalls octaèdrics i pseudoctaedrals, {111} i {111}, de fins a 4 mil·límetres. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la nitrobarita pertany a «05.N - Nitrats sense OH o H₂O» juntament amb els següents minerals: nitratina, nitre i gwihabaïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1882 a Xile, en una localitat no especificada. Sol trobar-se associada a wad.

## Referències

* ↑ «Nitrobarite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 maig 2016].
* ↑ «Nitrobarite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 7 maig 2016].
# Opisthodon

Opisthodon és un gènere de granotes de la família Myobatrachidae.

## Taxonomia

| Nom comú | Nom binomial |
| | Opisthodon ornatus (Gray, 1842) |
| | Opisthodon spenceri (Parker, 1940) |

## Referències

* IUCN (anglès)
# Oktiabrski (Nezamaievski)

Oktiabrski - Октябрьский (rus) és un possiólok, un poble, del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la vora del riu Garkuixina, un afluent del Ieia, a 31 km al nord-oest de Novopokróvskaia i a 164 km al nord-est de Krasnodar, la capital. Pertany al municipi de Nezamaievski.
# Orlaya

Orlaya és un gènere de plantes apiàcies. Consta de 9 espècies descrites. Són plantes natives de la regió mediterrània i les terres properes. Als Països Catalans es troben dues espècies: Orlaya daucoides i Orlaya grandiflora.

## Taxonomia

El gènere va ser descrit per Georg Franz Hoffmann i publicat a Genera Plantarum Umbelliferarum xxvi, 58. 1814. L'espècie tipus és: Orlaya grandiflora Hoffm.

## Taxonomia

* Orlaya daucoides Greuter
* Orlaya grandiflora Hoffm.

## Referències

* ↑ Orlaya en PlantList
* ↑ Bolòs i Vigo Flora dels Països Catalans
* ↑ «Orlaya». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 27 setembre 2012].
# Omónia

Omónia (grec:Ομόνοια) és un barri de la ciutat d'Atenes, Grècia, que rep el seu nom per la plaça d'Omónia, a la intersecció de les grans avingudes Stadiou, Elevtheriou Venizelou (més coneguda com a Panepistimiou), Tritis Septemvriou (3 de Setembre), Agiou Constantinou, Peiraios, i Athinas. Sota la plaça, es troba l'estació de metro d'Omónia, que serveix les línies 1 i 2 del metro d'Atenes.
# Pal (joc)

El pal és un dels estris de joc més bàsics i antics. És un objecte molt fàcil d'aconseguir, perquè s'obté principalment de branques d'arbre. El pal més simple és un instrument tan versàtil que esdevé una eina per a la imaginació, ideal per al joc simbòlic o com a estri bàsic per construir joguines artesanals senzilles.
El joc de llençar el pal i que el gos el reculli és un dels jocs interespècie més antics. Els ocells també utilitzen els pals per jugar. En el cas dels humans, els pals són emprats en múltiples disciplines esportives per a diferents usos. En alguns casos, aquests són modificats en major o menor mesura per adaptar-los a la pràctica esportiva. Aquesta modificació va des de transformar-lo lleugerament per convertir-lo en un bat de beisbol fins a modificacions més importants com la massa de croquet o el pal de golf.
Els nens utilitzen els pals per imitar joguines ja existents al món. Hi ha nens que juguen posant-se un pal entre les cames imaginant que munten sobre un cavall o corren sobre una escombra voladora. En la cultura popular, els mags utilitzen pals a manera de vareta per conjurar les forces de la natura, sovint acompanyades d'unes paraules màgiques o d'un moviment lleuger.
Un dels jocs bàsics amb pals al llarg de les centúries és utilitzar el pal brandat a manera d'espases i amb elles es representen batalles de corsaris o batalles de cavallers per l'amor d'una dama. En les darreres dècades, els pals s'han adaptat i combinat amb les noves tecnologies i a la ciència-ficció. En la saga de pel·lícules La guerra de les galàxies del director George Lucas els pals evolucionen en espases làser brandades per jedis.
Els pals com a joc també s'utilitzen en el camp de la música. Els pals es transformen en baquetes i permeten a les persones desenvolupar el seu sentit del ritme i potenciar la seva capacitat musical en utilitzar-se com a instrument primitiu de percussió.

## Referències

* ↑ Sans, Joan. Recull de juguetes artesanals de les Illes Balears. UIB, 2000.
* 1 2 3 4 Eberle, Scott. Classic Toys of the National Toy Hall of Fame: Celebrating the Greatest Toys of All Time!. The Strong National Museum of Play, 2009. ISBN 9780762435654.
Viccionari
# Osteobrama vigorsii

Osteobrama vigorsii és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 30 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Menon, A.G.K., 1999. Check list - fresh water fishes of India. Rec. Zool. Surv. India, Misc. Publ., Occas. Pap. Núm. 175, 366 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Oswaldo Barros Velloso

Oswaldo Barros Velloso (25 d'agost de 1908 - 8 d'agost de 1996) fou un futbolista brasiler.

## Selecció del Brasil

Va formar part de l'equip brasiler a la Copa del Món de 1930.

## Palmarès

* Campeonato Baiano (1):
    Baianais Tennis: 1927
* Copa Río Branco (1):
    Brasil: 1931

## Referències

* ↑ «Profile at Globo Esporte's Futpedia». Arxivat de l'original el 2010-01-27. [Consulta: 27 març 2018].
* ↑ Oswaldo Barros Velloso Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ «Todos os brasileiros - 1930» (en portuguès). FolhaOnline, 09-12-2005. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Oswaldo García Nardi

Oswaldo García Nardi (Rosario, 26 de març de 1927 - ?) fou un futbolista argentí de la dècada de 1950.
Jugava a terreny de joc com a mig volant, interior o davanter centre. Al seu país natal defensà els colors dels clubs Tiro Federal i Newell's Old Boys. L'any 1950 viatjà a Galícia per fitxar pel Deportivo de La Coruña, on jugà durant quatre temporades a primera divisió, disputant 97 partits i marcant 36 gols. Formà part d'una recordada davantera que fou coneguda com l'Orquestra Canaro, que formà amb Rafael Franco, Tino, Corcuera i Dagoberto Moll. L'any 1954 fitxà pel RCD Espanyol, on hi romangué tres temporades. Participà en 43 partits de lliga en els quals marcà 5 gols i en 11 de copa. La temporada 1957-58 jugà al Granada CF, i la següent retornà al Deportivo on acabà la seva carrera.

## Referències

* 1 2 3 «Osvaldo nuevo españolista». Mundo Deportivo, 16-10-1954. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «Osvaldo García». infofutbol.com.ar. Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 1r febrer 2015].
* 1 2 «Oswaldo, el deportista eterno». deportistas-historicos, 17-09-2014. Arxivat de l'original el 2018-09-07. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «Para goleadas, la Orquesta Canaro». La Voz de Galicia, 06-10-2011. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «Fitxa d'Osvaldo». Periquito.cat. [Consulta: 1r febrer 2015].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Othello (joc)

Othello, també anomenat Reversi, és un joc de taula on dues persones competeixen per tornar tot el tauler (de 8 caselles x 8 caselles) del seu color, a partir de girar les peces de l'adversari. Va ser inventat en 1883 a Anglaterra, si bé la seva autoria és controvertida. La versió actual, adaptació japonesa de mitjans del segle xx, va popularitzar el nom Othello, derivat de la tragèdia de Shakespeare Otel·lo, on les fitxes blanques i negres representarien els dos homes enfrontats (essent les negres les del general que dona títol a l'obra) sobre un fons de gelosia (simbolitzada pel color verd del tauler). Les peces són discs que per una cara són de color negre i per l'altra, blanques, de manera que es poden tombar per representar el triomf d'un jugador o del seu rival.

## Desenvolupament del joc

Al seu torn cada jugador col·loca una peça de manera que toqui una fitxa pròpia o bé que encercli una o més fitxes de l'adversari entre la peça que s'acaba de col·locar i una del mateix color. Els discs entre ambdues queden automàticament convertits al color de qui ha tirat. L'altra persona recupera el torn i intenta revertir la línia que acaba de perdre, envoltant les fitxes amb unes altres pròpies, o bé iniciar una nova línia. Les línies compten en horitzontal, diagonal i vertical i una mateixa fitxa pot capturar peces en diferents files o rengleres, si aconsegueix envoltar-les del color que està a la cara superior.
Si un jugador no pot col·locar una peça que tombi cap fitxa o que toqui a una de les seves ja posades al tauler, ha de passar i perdre el torn. Continua l'alternança fins que cap dels dos pot posar una peça o bé tot el tauler ha quedat cobert de fitxes. Llavors es recompten les peces de cada color i guanya qui en té més.

## Variants

Les versions estàndards difereixen en la manera de col·locar les peces a l'inici de la partida. La forma més habitual és ocupar els quadrats del centre, alternant-se peces blanques i negres, de manera que es toquin en diagonal les fitxes del mateix color. Altres versions inclouen només una fitxa per jugador o fins i tot es permet col·locar la primera peça on es vulgui, per liderar l'estratègia que seguirà. El millor és ocupar una cantonada, donat que no es pot envoltar de peces rivals i actua com a fita per capturar discs enemics.
Existeixen versions electròniques per jugar amb ordinador i a distància, i es juguen anualment campionats internacionals que enfronten els millors jugadors d'aquestes variants. Moltes partides dels campionats són cronometrades, de forma que el temps per torn és limitat.

## Referències

* ↑ "FINE NEW GAMES AND TOYS; Now Ready for Distribution by the Agents of Santa Claus. IN THE MODERN WONDERLAND Millions Spent for the Amusement and Instruction of Children – Minds Active and Hands Busy All the Time". The New York Times. 1 de desembre de 1895
* ↑ Gardner, Martin. «6. Juegos de tablero». A: Nuevos pasatiempos matemáticos (en castellà). Alianza Editorial, p. 109–111. ISBN 9788491810636 [Consulta: 28 gener 2022].
# Orla (Perpinyà)

Orla és un antic poble i més antiga comanda templera del terme comunal de Perpinyà, a la comarca del Rosselló, de la Catalunya del Nord.
Està situat a prop de l'extrem occidental del terme perpinyanenc, just a migdia del gran Sant Carles Internacional, a llevant del Mas Bedòs i a ponent del Mas Orlina.
Havia estat el centre de la Comanda d'Orla, inicialment dels templers, que el segle xiv passà als hospitalers, moment en què passà a dependre de la Comanda Hospitalera de Cotlliure. Hi roman l'església de Sant Esteve d'Orla.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «113-Perpinyà». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol-el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Perpinyà». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.

## Referències

* ↑ Orla en els ortofotomapes de l'IGN
Viccionari
# Orla Nord

Orla Nord (30 de setembre de 1875 - ?) va ser un ciclista danès que es dedicà principalment al ciclisme en pista. Va guanyar la medalla de bronze al Campionat del món de velocitat amateur de 1902 per darrere dels francesos Charles Piard i Léon Delaborde.
Era cunyat del també ciclista Walter Rütt.

## Palmarès

* 1901
** Campió de Dinamarca amateur en velocitat

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Palacios de Riopisuerga

Palacios de Riopisuerga és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca d'Odra-Pisuerga.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 52 | 35 | 29 | 30 |
# Seminole (Texas)

Seminole és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 5.910 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Seminole tenia 5.910 habitants, 2.082 habitatges, i 1.590 famílies. La densitat de població era de 681,2 habitants per km².
Dels 2.082 habitatges en un 41,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,6% hi vivien parelles casades, en un 11,2% dones solteres, i en un 23,6% no eren unitats familiars. En el 21,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,79 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,28.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,9% tenia menys de 18 anys, un 8,9% entre 18 i 24, un 27,2% entre 25 i 44, un 19% de 45 a 60 i un 13% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.063 $ i la renda mediana per família de 36.019 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.563 $ mentre que les dones 17.010 $. La renda per capita de la població era de 14.624 $. Aproximadament el 14,6% de les famílies i el 18,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Seminole». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Seminole». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Slobodan Komljenović

Slobodan Komljenović és un exfutbolista germano-iugoslau, nascut el 2 de febrer de 1971 a Frankfurt del Main.
Va desenvolupar gairebé tota la seua carrera a la competició alemanya, on va militar en clubs com l'Eintracht Frankfurt, MSV Duisburg o TSV 1860 München, entre d'altres. Entre el 2001 i 2003 va militar al Reial Saragossa.
Tot i ser nascut a Alemanya, va jugar internacionalment amb la selecció de la FR Iugoslàvia. Va sumar 22 aparicions i va marcar 3 gols. Hi va participar en el Mundial 1998, així com a l'Eurocopa de l'any 2000.
Es va retirar l'any 2009, el seu últim club fou VfR Jettingen.

## Referències

* ↑ «Slobodan Komljenovic - Perfil del jugador» (en castellà). [Consulta: 3 maig 2024].
# Tan-Tan

Tan-Tan (en àrab طانطان, Ṭānṭān; en amazic ⵟⴰⵏⵟⴰⵏ) és un municipi de la província de Tan-Tan, a la regió de Guelmim-Oued Noun, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 73.209 persones.
Aquesta ciutat és famosa per:
* El seu port, a 25 km de la ciutat
* S'hi va descobrir una figura paleolítica anomenada Venus de Tan-Tan
* S'hi realitza el Moussem de Tan Tan, festival de tribus i cultures del desert
* S'hi està construint un reactor nuclear
* En aquests moments (2008) s'hi està construint la major base militar nord-americana de tota Àfrica

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].

## Vegeu també

* Yassine Jebli
# Nica Noelle

Nica Noelle és el nom artístic d'una empresària estatunidenca, actriu porno, directora de cinema pornogràfic, i escriptora. Els seus assajos han aparegut en la web Salon.com, en la revista digital Huffington Post, i en la revista eròtica Hustler. És cofundadora dels estudis de cinema per a adults: Sweetheart Video, Sweet Sinner, Sweet Sinema, Girl Candy Films, Rock Candy Films, Hot Candy Films i TransRomantic Films.

## Biografia
### Carrera com a intèrpret

Noelle va començar la seva carrera als 19 anys, treballant a la ciutat de Nova York. Després, es va convertir en columnista de revistes per a adults, però aviat es va canviar al porno després de començar a escriure per a revistes com $pread.

### Carrera com a directora

Després d'interpretar en algunes escenes per a l'estudi de pornografia lèsbica Girlfriends Films, Noelle i la distribuïdora Mile High Media (una companyia de producció i distribució de pel·lícules per a adults) van fundar la companyia rival de pornografia lèsbica Sweetheart Video, la marca de films heterosexuals Sweet Sinner i la marca Sweet Sinema.
Fins a Novembre de 2011, Noelle va ser l'única escriptora i directora de cada film de cadascuna d'aquestes companyies. Cadascuna de les produccions dels estudis es distribueix a través de la distribuïdora Mile High Media. Noelle va rebre una nominació al premi AVN com a Directora de l'any el 2010.
El 2011, Noelle va començar a dirigir la llavors nova companyia de Mile High Media, Sweet Sinema. No obstant això, va renunciar a Mile High Media al novembre per signar un nou acord per crear noves marques pornogràfiques com: Girl Candy Films (sexe lèsbic), Hard Candy Films (sexe en directe), Rock Candy Films (porno gai) i TransRomantic Films (porno transgénero). Hard Candy Films ha passat a cridar-se Hot Candy Films. Noelle també ha escrit sobre la seva carrera, en el seu blog en la revista digital Huffington Post i a la web Salon.com.

### Vida personal

Noelle és irlandesa i gal·lesa pel costat matern, i danesa i italiana pel costat patern. Noelle es considera bisexual i té un fill.

## Referències

* ↑ www.iafd.com/
# Ostróvske (Pervomàiske)

* Per a altres significats, vegeu «Ostróvskoie».
Ostróvske (en (ucraïnès): Островське, en rus: Островское) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 1.123 habitants. Pertany al districte rural de Pervomàiske.

## Referències

* ↑ «Телефонные коды городов Крыма после присоединения». Предложения по отдыху в Крыму. Arxivat de l'original el 2016-06-05. [Consulta: 21 juny 2016].
* ↑ Приказ Россвязи от 31.03.2014 № 61 «О присвоении почтовых индексов объектам почтовой связи»
# Premi Unión de Actores a la millor actriu de repartiment de cinema

El Premi a la millor actriu de repartiment en la seva secció de cinema lliurat per la Unión de Actores y Actrices reconeix la millor interpretació d'una actriu de repartiment dins d'una pel·lícula. Es ve lliurant des de 2002, ja que entre 1991 i 2001 es va lliurar un únic premi al millor interpretació de repartiment, sense distingir entre masculina i femenina.

## Dècada de 2000

| Guanyadora | Candidates |
| 2002 ||
| | Mariola Fuentes per Rosa a Hable con ella | Miriam Montilla per Ángela a La caja 507 Mar Regueras per Natalia en Rencor |
| 2003 ||
| | Leonor Watling per Ann, the Neighbor a Mi vida sin mí | Nathalie Poza per Patricia a Días de fútbol Berta Ojea per Ofelia a La gran aventura de Mortadelo y Filemón |
| 2004 ||
| | Victoria Abril per Luciana a El séptimo día | Marta Etura per Mimo a Frío sol de invierno Raquel Pérez pe Carmen a Frío sol de invierno |
| 2005 ||
| | Adriana Ozores por Ana en El método | Mariana Cordero per Pilar a Princesas Violeta Pérez per Caren a Princesas |
| 2006 ||
| | Chus Lampreave per Tía Paula a Volver | Íngrid Rubio per Margalida a Salvador Ana Wagener per Ana a AzulOscuroCasiNegro |
| 2007 ||
| | Geraldine Chaplin (1) per Aurora a L'orfenat | Nadia de Santiago per Carmen a Las 13 rosas María Isasi per Trini a Las 13 rosas |
| 2008 ||
| | Lola Casamayor per Tía Marita a Camino | Ana Gracia per Inés a Camino Natalia Mateo per Ajo a El patio de mi cárcel |
| 2009 ||
| | Pilar Castro per Pilar a Gordos | Lola Dueñas per Lectora de labios a Los abrazos rotos Marta Etura per Elena a Celda 211 |

### Dècada de 2010

| Guanyadora | Candidates |
| 2010 ||
| | Pilar López de Ayala per Elena a Lope | Goizalde Núñez per Rosa a Que se mueran los feos Carmen Ruiz per Sofía a Que se mueran los feos |
| 2011 ||
| | Petra Martínez per Sra. Verónica a Mientras duermes | Marisa Paredes per Marilia a La piel que habito Susi Sánchez per Mare de Vicente a La piel que habito |
| 2012 ||
| | Amparo Baró per Merche a Maktub | Goya Toledo per Mari Luz a Maktub Inma Cuesta per Carmen de Triana a Blancaneu |
| 2013 ||
| | Alicia Rubio per Marisa a La gran familia española | Natalia Mateo per Natalia a Casting Carmen Mayordomo per Carmen a Casting |
| 2014 ||
| | Mercedes León per Señora Casa Coto a La isla mínima | Ana Wagener per Alicia a A escondidas Tina Sáinz per Hortensia a 2 francos, 40 pesetas |
| 2015 ||
| | Ana Fernández per Vecina a La novia | María Alfonsa Rosso per Mendiga a La novia Alexandra Jiménez per Cristina Pi a Requisitos para ser una persona normal |
| 2016 ||
| | Pilar Gómez per Pili a Tarde para la ira | Emma Suárez per Ana a Las furias Nathalie Poza per Juana a Julieta |
| 2017 ||
| | Geraldine Chaplin (2) per Germaine a Tierra firme | Inma Cuevas per Tiffany a Toc toc Pilar Castro per Isabel a Es por tu bien |
| 2018 ||
| | Elvira Mínguez per Mariana a Todos lo saben | Petra Martínez per Julia a Petra Sonia Almarcha per Susana a El Reino |

## Referències

* ↑ Los premiados por la Unión de Actores convierten la gala en un símbolo de paz, El País, 11 de març de 2003
# Serpophaga

Serpophaga és un gènere d'ocells de la família dels tirànids (Tyrannidae ).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 10.2, 2020) aquest gènere està format per 6 espècies:
* Serpophaga cinerea - tiranet torrenter.
* Serpophaga hypoleuca - tiranet ribererenc.
* Serpophaga nigricans - tiranet negrós.
* Serpophaga subcristata - tiranet crestablanc.
* Serpophaga munda - tiranet ventreblanc.
* Serpophaga griseicapilla - tiranet capgrís.