OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Clarks Hill (Carolina del Sud)

Clarks Hill és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 376 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Clarks Hill tenia 376 habitants, 133 habitatges i 104 famílies. La densitat de població era de 45,4 habitants/km².
Dels 133 habitatges en un 35,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,6% hi vivien parelles casades, en un 29,3% dones solteres, i en un 21,8% no eren unitats familiars. En el 18% dels habitatges hi vivien persones soles el 6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,83 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,2.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,5% tenia menys de 18 anys, un 9% entre 18 i 24, un 30,9% entre 25 i 44, un 21,5% de 45 a 60 i un 10,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.269 $ i la renda mediana per família de 29.464 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.731 $ mentre que les dones 22.411 $. La renda per capita de la població era de 10.305 $. Entorn del 21,1% de les famílies i el 16,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Clarks Hill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Clarks Hill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Coll de Baucells

El Coll de Baucells, o de Balcells (sovint erròniament escrit de Baussells o de Bossells) és un coll de muntanya de 273 m alt dels contraforts septentrionals dels Pirineus a cavall dels terme comunals vallespirencs de Ceret i de Reiners.
És al sector occidental del terme de Ceret i a l'oriental del de Reiners. És en una zona rural mig urbanitzada amb cases aïllades de primera i segona residència, a cavall de les dues comunes esmentades. És al nord del Mas Sega, a l'est de Can Jaume Patllari, al sud del Mas Galí, al sud-oest de les Castanyedes i a l'oest del Mas Gasconet. El coll forma una petita plaça entre les edificacions de la zona.
L'origen del topònim Baucells és la paraula catalana balç, procedent del llatí balcium,

## Referències

* ↑ El Coll de Baucells en els ortofotomapes de l'IGN
# Coll de Braus

El coll de Braus és un port de muntanya dels Alps que uneix les viles de L'Escarena i Sospèl, al departament dels Alps Marítims. L'antiga carretera nacional 204, actualment D2204, coronava el coll a 1.002 metres d'altura, mentre que la línia de ferrocarril que uneix Niça amb Breil-sur-Roya hi passa per sota per un llarg túnel de gairebé sis quilòmetres.
El coll ha estat coronat en 27 ocasions pel Tour de França, sobretot en els anys anteriors a la Segona Guerra Mundial. La darrera de les ascensions va tenir lloc el 1961.

## Referències

* ↑ «Le col de Braus». memoire-du-cyclisme.eu [Consulta: 20 octubre 2014]. Arxivat 3 de març 2016 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 20 octubre 2014].
* ↑ «Le col de Braus dans le Tour de France depuis 1947». ledicodutour.com [Consulta: 20 octubre 2014]. Arxivat 3 de març 2016 a Wayback Machine.
# Coll de Colieto

El Coll de Colieto és una collada que es troba en el terme municipal de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
El coll està situat a 2.807,2 metres d'altitud, entre el Pic de Contraix (NE) i els Crestells de Colieto (E); comunica la Vall de Colieto (N) i la Vall de Sarradé (S).

## Referències

* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Coll de Colieto. [Consulta: 21/09/2013]

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Coll de Castelló

El Coll de Castelló és una collada situada a 1.902,7 m alt del terme comunal de Prats de Molló i la Presta, de la comarca del Vallespir, a la Catalunya del Nord. És a prop al nord-oest de la vila de Prats de Molló, en el lloc anomenat Castelló. A prop hi ha el Dolmen de Castelló.

## Referències

* ↑ El Coll de Castelló en els ortofotomapes de l'IGN
# Claudia Kolb

Claudia Kolb (Hayward, 19 de desembre de 1949), coneguda de casada com a Claudia Thomas, és una nedadora estatunidenca, ja retirada, especialista en estils, que va competir durant la dècada de 1960.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Tòquio on va guanyar la medalla de plata en els 200 metres braça del programa de natació. Quatre anys més tard, als Jocs de Ciutat de Mèxic, va disputar dues proves del programa de natació. En ambdues, els 200 i 400 metres estils, guanyà la medalla d'or, alhora que aconseguia quatre rècords olímpics.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles d'or i una de plata als Jocs Panamericans de 1967, vint-i-cinc campionats nacionals dels Estats Units de l'AAU i va establir 23 rècords mundials. El 1967 va ser nomenada "nedadora de l'any" per la revista Swimming World. El 1975 va ingressar a l'nternational Swimming Hall of Fame.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Claudia Kolb». [Consulta: 14 juliol 2021].
* ↑ International Swimming Hall of Fame, Honorees, Claudia Kolb (USA) Arxivat 2021-07-17 a Wayback Machine.. Retrieved September 7, 2015.
# Codi d'Ur-Nammu

El Codi d'Ur-Nammu, del segle XXI aC, és el recull de lleis més antic conservat. Es va escriure en sumeri sobre tauletes i recull les possibles faltes i el càstig que cal aplicar. Tot i que porta el nom del rei Ur-Nammu, sembla que va ser recopilat pel seu fill Xulgi i constitueix un document de gran importància per conèixer la vida quotidiana durant la tercera dinastia d'Ur, a banda del seu paper de pioner en la història del dret (s'anticipa en diversos segles a la cèlebre Estela de Hammurabi).
Les penes suggerides van des de la pena de mort (en casos de robatori, violació d'esposes o donzelles, assassinat), multes (divorci, violació d'esclaus, falses acusacions o lesions) o judicis específics, com la prova de l'aigua en el cas de sospites de bruixeria.

## Vegeu també

* Codi d'Hammurabi
* Codi de Lipit-Ixtar
* Lleis de Eshnunna

## Referències

* ↑ Kramer, Samuel Noah. History begins at Sumer (en anglès), 1952, p. 52-55.

## Bibliografia

* Wilcke, Claus. Der Kodex Urnamma (CU): Versuch einer Rekonstruktion. Riches hidden in secret places: ancient Near Eastern studies in memory of Thorkild Jacobson (en alemany i anglès). Zvi Abusch. ISBN 1575060612.
* T. Roth, Martha. Law Collections from Mesopotamia and Asia Minor. Writings from the Ancient World (en anglès). Society of Biblical Literature. ISBN 0788501046.
# Comarca d'Os Ancares

Os Ancares és una comarca de Galícia, situada a l'est de la província de Lugo, al límit amb Astúries i Castella i Lleó. Pren el seu nom de la serra d'Os Ancares, situada al límit entre les tres comunitats. La capital comarcal n'és Becerreá.

## Geografia

La comarca d'Os Ancares es troba a la zona muntanyosa de l'est de la província de Lugo. Limita amb la comarca d'A Fonsagrada, al nord; amb les comarques de Sarria i Lugo, a l'oest; amb la comarca de Quiroga, al sud; i amb Astúries i El Bierzo (Castella i Lleó), a l'est.
A la zona hi ha importants masses forestals de roures i bedolls, acompanyats d'avellaners, moixeres de guilla, grèvols, aurons i teixos. Una bona part de la zona està protegida dins el parc natural d'Os Ancares. A la comarca encara pot veure's ocasionalment l'os bru, en perill d'extinció, i algun exemplar aïllat de gall fer.

## Municipis

En formen part sis municipis:
* As Nogais
* Baralla
* Becerreá
* Cervantes
* Navia de Suarna
* Pedrafita do Cebreiro

## Demografia

La comarca tenia, l'any 2014, una població de 10.951 habitants en 907 km²; per tant, té una baixa densitat de població, de 12,07 hab./km².

## Vegeu també

* Os Ancares
# Como un avión estrellado

Como un avión estrellado és una pel·lícula argentina de 2005. Dirigida per Ezequiel Acuña, protagonitzada per Ignacio Rogers i Manuela Martelli.

## Sinopsi

L'avió estavellat que va matar als pares de Nico (Ignacio Rogers) va ser l'inici de la costa avall. Amb divuit anys va quedar sota la tutela del seu germà major, al qual ajuda en una clínica veterinària i amb el qual no s'entén. La comunió està en una altra part, la posa Santi (Santiago Pedrero), el seu amic de l'ànima, el seu oposat: arriscat, gens ingenu, automedicant-se, fantasiant amb possibles delictes. La foscor i el caos de Santi el compensa la llum, la bondat i la innocència de Luchi (Manuela Martelli), la noia de la qual Nico s'ha enamorat, però que ha de prendre un avió cap a Europa. I si ella es va, només queden Santi i el pla que està forjant per a robar un banc.

## Repartiment

* Ignacio Rogers - Nico
* Manuela Martelli - Luchi
* Carlos Echevarría - Fran
* Santiago Pedrero - Santi
* Macarena Teke - Empleada de drugstore
* Guillermo Pfening - Empleat de farmàcia
* Antonella Costa - Noia de farmàcia
* Blanca Lewin - Guardacosta

## Nominacions i premis

* Premis Cóndor de Plata 2006: Nominada a Premi Cóndor de Plata a la revelació masculina
* Buenos Aires Festival Internacional de Cinema Independent de 2005 - Premi a la millor pel·lícula local.

## Referències

* ↑ Ezequiel Acuña: tras la película-canción, por José Miccio. 17 de maig de 2021
* ↑ La Nación. «Las nominadas al Cóndor de Plata» (en español), 29-12-2005. Arxivat de l'original el 2016-03-19. [Consulta: 9 agost 2017].
* ↑ Soñadores en busca de imágenes interiores, Página/12

## Enllaços externs

* Fitxa a Cinenacional.com
* Como un avión estrellado a YouTube
# Como un relámpago

Como un relámpago és una pel·lícula espanyola dirigida el 1996 per Miguel Hermoso.

## Sinopsi

Pablo (Eloy Azorín), un adolescent de classe alta, viu amb la seva mare Sonia (Assumpta Serna), feminista i antiga militant d'extrema esquerra durant la transició. Un bon dia decideix buscar a Rafael (Santiago Ramos), el seu pare, que els va abandonar en la seva infantesa, gràcies al seu veí descobreix que resideix a Gran Canària, i no dubta a fer-li una visita, corrent aventures al límit, a causa de l'atzarosa vida del seu pare.

## Repartiment

* Santiago Ramos
* Eloy Azorín
* Assumpta Serna
* Isabel Prinz

## Premis
### XI Premis Goya

| Categoria | Candidat | Resultat |
| Millor actor protagonista | Santiago Ramos | Guanyador |

## Referències

* ↑ Como un relámpago, El País 20 de gener de 1997
* ↑ Como un relámpago, decine21
* ↑ Como un relámpago a Fotogramas
* ↑ Como un relámpago, al web dels Premis Goya
# Como el gato y el ratón

Como el gato y el ratón és una pel·lícula colombiana produïda per CMO Producciones, dirigida per Rodrigo Triana i estrenada l'1 de novembre de 2002. Compte la història de dues famílies líders d'un barri pobre de Bogotà que cauen en bromes pesades una vegada que arriba l'electricitat al barri.

## Sinopsi

El barri L'Estrella és un barri al sud de Bogotà habitat per molts desplaçats de la violència. Davant l'esdeveniment que constitueix l'arribada de la llum elèctrica, aquesta nit hi ha una celebració en tot el barri. L'Estrella és un barri liderat per dues famílies: Els Cristancho i els Brochero. L'endemà, comandats per Cayetano Brochero i Miguel Cristancho, i de manera il·legal, els habitants del barri prenen l'energia elèctrica directament dels pals d'electricitat per a portar-la a les seves cases. Això succeeix, malgrat l'oposició de Keneddy Corzo, l'edil de la comunitat, que preveu les conseqüències que pot portar. I de sobte, enmig de la xerinola i de l'esperit positiu i optimista que impera entre els veïns, Consuelo, l'esposa de Miguel, descobreix que un cable d'electricitat creua perillosament molt prop del seu botiguer de roba, i prové de la casa dels seus millors amics, la família Brochero. Malgrat haver estat alertat pel seu amic i veí, Cayetano Brochero oblida retirar el cable fins que Miguel Cristancho incitat per la seva esposa curta el cable que dona energia als Brochero. Cristancho es disculpa i més endavant Brochero pren represàlies greus fins que totes dues famílies acaben barallades per les "bromes" pesades que s'acaben fent posteriorment fins que el barri es divideix entre els que fan costat als Brochero i els que fan costat als Cristancho. Aquesta història fa reflexionar a l'espectador sobre el mal de la intolerància.

## Premis nacionals

* Premi de Suport a la Producció, Ministeri de Cultura, Direcció de Cinematografia (Colòmbia) 1998
* Premi de Suport a la Postproducció, Ministeri de Cultura, Direcció de Cinematografia (Colòmbia) 2000
* Cercle Precolombí d'Or a la Millor Pel·lícula Colombiana en el 19è Festival de Cinema de Bogotà (Colòmbia) 2002

## Festivals

* Premi de Suport al Guió, Ministeri de Relacions Exteriors i de la Cultura (Fonds Sud - França) 1999
* Premi de Suport a la postproducció, Ministeri de Relacions Exteriors i de la Cultura (França) 2001
* Sol d'Or, Ciutat de Biarritz, Festival de Cinema i Cultura d'Amèrica Llatina (Biarritz - França) 2002

## Referències

* ↑ Como el gato y el ratón a CMO Producciones
* ↑ Como el gato y el ratón a semana.com
* ↑ Como el gato y el ratón, El tiempo,
* ↑ Sol de Oro de Biarritz a la película "Como el gato y el ratón", emol.com, 5 d'octubre de 2002

## Enllaços externs

* Como el gato y el ratón pel·lícula sencera a Facebook
# Octodon lunatus

Octodon lunatus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels octodòntids. És endèmic de Xile, on viu a les muntanyes litorals de les províncies de Valparaíso, Aconcagua i Coquimbo. Els seus hàbitats naturals són els matollars rocosos i densos. Està amenaçada per la transformació del seu entorn per a usos ramaders i agrícoles.

## Referències

* ↑ Lessa, E.; Ojeda, R.; Bidau, C. Octodon lunatus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 23 juliol 2015.
# Octodon bridgesi

Octodon bridgesi és una espècie de mamífer rosegador de la família dels octodòntids. Viu a l'Argentina i els Andes xilens. Es tracta d'un animal que s'enfila als arbres. Els seus hàbitats naturals són els matollars i les zones rocoses. Està amenaçada per la transformació del seu hàbitat per a usos forestals i agrícoles. Aquest tàxon fou anomenat en honor del viatger i col·leccionista britànic Thomas Charles Bridges.

## Referències

* ↑ Ojeda, R.; Bidau, C. Octodon bridgesi. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 23 juliol 2015.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 56. ISBN 978-0801893049.
# Ogden (Utah)

Ogden és una població dels Estats Units a l'estat de Utah. Segons el cens del 2008 tenia 82.865 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ogden tenia 77.226 habitants, 27.384 habitatges, i 18.402 famílies. La densitat de població era de 1.119,3 habitants per km².
Dels 27.384 habitatges en un 35,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,4% hi vivien parelles casades, en un 13,1% dones solteres, i en un 32,8% no eren unitats familiars. En el 26,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,73 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,32.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,8% tenia menys de 18 anys, un 14,6% entre 18 i 24, un 29% entre 25 i 44, un 16,3% de 45 a 60 i un 11,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 29 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.047 $ i la renda mediana per família de 38.950 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.006 $ mentre que les dones 22.132 $. La renda per capita de la població era de 16.632 $. Entorn del 12,6% de les famílies i el 16,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ogden». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ogden». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# PAOK Salònica BC

El PAOK Salònica BC és la secció de bàsquet de la societat poliesportiva grega P.A.O.K. de Salònica. Va ser fundat el 1928 per refugiats grecs que van fugir de Constantinoble, després de la Guerra greco-turca (1919-1922).
Al llarg dels anys, el club s'ha consolidat com un dels grans clubs grecs, sobretot a causa dels seus èxits en competicions d'àmbit europeu. En nivell nacional ha guanyat dos lligues i tres copes. En competicions internacionals, el PAOK ha aconseguit dos títols europeus: la Recopa d'Europa de 1990–91 i la Copa Korać de la temporada 1993-94.

## Palmarès

* Recopa d'Europa
** Campions (1): 1990–91
** Finalistes (2): 1991–92, 1995–96
* Copa Korać
** Campions (1): 1993-94
* Lligues gregues
** Campions (2): 1958–59, 1991–92
** Finalistes (8): 1959–60, 1987–88, 1988–89, 1989–90, 1990–91, 1993-94, 1997–98, 1999–00
* Copes gregues
** Campions (3): 1983-84, 1994–95, 1998–99
** Finalistes (5): 1981–82, 1988–89, 1989–90, 1990–91, 2018–19

## Jugadors destacats

* Lukàs Mavrokefalidis
* Rasho Nesterovic
* Efthimios Rentzias
* Zoran Savic
* Sofoklís Skhortsanitis
* Peja Stojakovic
* Dejan Tomašević
* Kostas Vassiliadis

## Enllaços externs

* PAOK B.C. Pàgina web oficial
# Makoto Kobayashi

Makoto Kobayashi (japonès: 小林 誠, Kobayashi Makoto) (Nagoya, Japó, 1944) és un físic i professor japonès que fou guardonat amb el Premi Nobel de Física l'any 2008.

## Biografia

Va néixer el 7 d'abril de 1944 a la ciutat de Nagoya, capital de la prefectura d'Aichi. Va estudiar física a la Universitat de Nagoya, en la qual es va graduar. Posteriorment, va treballar com a investigador a la Universitat de Kyoto. Des de 1979, va ser professor del KEK, i n'esdevingué el 2008 professor emèrit.

## Recerca científica

Interessat en la física de partícules, aconseguí notorietat mundial pels seus treballs sobre la violació CP, realitzats conjuntament amb Toshihide Maskawa. A partir dels seus treballs, aconseguiren dissenyar la matriu Cabibbo-Kobayashi-Maskawa, la qual defineix els paràmetres de barreja entre quarks.
L'octubre de 2008 fou guardonat, juntament amb el seu col·laborador Maskawa, amb el Premi Nobel de Física pel descobriment de l'origen de la ruptura de simetria, gràcies a la qual es pot predir l'existència d'almenys tres famílies de quarks en la natura. Compartiren el premi amb Yoichiro Nambu, si bé la recerca d'aquest se centrà en el camp de la física subatòmica.

## Enllaços externs

* «Makoto Kobayashi» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Paraleptomys wilhelmina

Paraleptomys wilhelmina és un complex d'espècies de rosegadors de la família dels múrids. Viuen a altituds d'entre 1.800 i 2.800 msnm a Indonèsia i Papua Nova Guinea. El seu hàbitat natural són les selves montanes. Es desconeix si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquests animals. Aquest tàxon fou anomenat en referència al mont Wilhelmina.

## Referències

* ↑ Gerrie, R.; Kennerley, R. Paraleptomys wilhelmina. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 16 gener 2018.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 445. ISBN 978-0801893049.
# Malamocco

Malamocco és una petita població de Venècia, situada a la part sud de l'illa del Lido; pertany a la Municipalità di Lido-Pellestrina; antigament es deia Metamaucum. Està envoltada d'un canal estret que la separa de la resta del Lido.
El port de Malamocco (en italià: porto di Malamocco o bocca di porto di Malamocco) és l'accés central a la llacuna de Venècia al sud del port del Lido i al nord del de Chioggia. Deu el seu nom a la localitat veïna de Malamocco.
Està situat entre l'illa de Lido i la de Pellestrina i comunica directament a través del canal del Petroli amb Porto Marghera, seu industrial del port de Venècia.

## Història

Va néixer com altres centres de la llacuna de Venècia; després de les invasions dels segles V i VI va ser destruïda pels longobards i esdevingué un dels centres principals de la Venècia marítima de l'Imperi Romà d'Orient.
A partir de 1816 fins a 1883 va ser municipi del Regne llombardovènet, i després del Regne d'Itàlia (1861-1946) com a seu comunal de l'illa del Lido. Finalment va quedar annexada al municipi de Venècia (Comune di Venezia).
La localitat està particularment exposada al fenomen de les marees altes (acqua alta), i per defensar-la s'ha construït amb èxit una estructura subterrània.

## Referències

* ↑ http://www.comune.venezia.it/flex/cm/pages/ServeAttachment.php/L/IT/D/D.5f4777e4eb35111383f4/P/BLOB%3AID%3D8719
# Papamosques furtiu

El papamosques furtiu (Ficedula disposita) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae). Es troba a les Filipines. El seu hàbitat natural són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de les terres baixes i de l'estatge montà. Pateix la pèrdua d'hàbitat i el seu estat de conservació es considera gairebé amenaçat.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «papamosques furtiu». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 15 juliol 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 708. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Furtive Flycatcher. Ficedula disposita» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2017. [Consulta: 15 juliol 2022].
# Palau de Sorgenfri

El Palau de Sorgenfri fou construït per l'arquitecte Françoise Dieussart durant el bienni que va des de 1705 fins a 1706 pel comte Carl Ahlefeldt. Des de l'any 1730 es convertí en una casa de camp de la família reial danesa.
El rei Frederic V de Dinamarca reformà el Palau de la mà de l'arquitecte de la Cort, Lauritz de Thurah. Aquestes reformes se centraren en l'engrandiment del palau i en la construcció d'una nova ala palatina dedicada a realitzar d'alberg per membres de la Cort.
Posteriorment es realitzaren noves obres al Palau pels diferents membres de la família reial que hi habitaren. Així, l'any 1756 es demolí l'edifici principal del Palau i es construí de bell nou el Palau. Posteriorment el rei Frederic VI de Dinamarca realitzà noves obres d'embelliment i engrandiment del Palau.
El rei Frederic VII de Dinamarca cedí el Palau a l'Estat. Després d'una llarga etapa, la pràctica totalitat del segle xix, de caure en desús, l'any 1898 el palau es convertí en la residència principal del príncep Cristià de Dinamarca i de la seva muller, la duquessa Alexandrina de Mecklenburg-Schwerin.
El Palau es convertí en la residència d'estiu preferida pels monarques danesos des de l'any 1911 quan Cristià accedí al tron. Tant el rei Frederic IX de Dinamarca com el príncep Knud de Dinamarca nasqueren al Palau.
Amb el casament del príncep Knud de Dinamarca amb la seva cosina, la princesa Carolina Matilde de Dinamarca, el palau passà a ser la seva residència oficial. Allà hi visqueren, i nasqueren la majoria dels seus fills, fins a la seva mort, l'any 1976 i l'any 1995 respectivament.
Des de la mort de la princesa Carolina Matilde de Dinamarca el palau ha romàs deshabitat. La Corona no permet visites a aquest, que es manté tancat al públic, únicament una part del gran parc del Palau és obert al públic.