OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Berislav Klobučar

Berislav Klobučar (28 d'agost de 1924 – 13 de juny de 2014) fou un director d'orquestra croat. Va ser director de l'Òpera Estatal de Viena durant més de quatre dècades, i director convidat al Bayreuth Festival de Bayreuth.

## Biografia

Nascut a Zagreb, Klobučar va estudiar amb el director croat Lovro von Matačić. Va començar la seva carrera amb l'Orquestra Filharmònica de Zagreb. Va dirigir l'Òpera de Graz, a Àustria, l'Òpera Reial Sueca d'Estocolm, Suècia, La Scala de Milà, Itàlia, l'Orquestra Filharmònica de Niça i l'Òpera de Niça, França, i director convidat de la Metropolitan Opera de Nova York, Estats Units.
A partir del 1952 va dirigir 53 òperes i 1.133 actuacions a l'Òpera de l'Estat de Viena.
# Piuí occidental

El piuí occidental (Contopus sordidulus) és una espècie d'ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae) propi de Nord-amèrica.

## Descripció

* Papamosques mitjà, amb uns 16 cm de llarg i 14 grams de pes.
* Ocell amb el dors verd oliva grisos. Parts inferiors verd oliva pàl·lid. Cap fosc amb una cresta poc notable. Ales fosques amb dues barres blanques.

## Hàbitat i distribució

Cria als boscos, principalment de coníferes des de l'est d'Alaska i sud de Yukon, cap al sud, a través de la meitat occidental d'Amèrica del Nord fins a Mèxic i Amèrica Central. Passa l'hivern al nord-oest de Sud-amèrica.

## Subespècies

* C. s. griscomi (Webster JD, 1957). Sud-oest de Mèxic.
* C. s. peninsulae (Brewster, 1891). Sud de Baixa Califòrnia.
* C. s. saturatus (Bishop, 1900). Des del sud-est d'Alaska cap al sud fins a l'oest d'Oregon.
* C. s. sordidulus (Sclater PL, 1859). Des del sud de Mèxic fins a Hondures.
* C. s. veliei (Coues, 1866). Oest dels Estats Units i nord de Mèxic.
# Verkhni Budim

Verkhni Budim (rus: Верхний Будым) és un poble (possiólok) del krai de Perm, a Rússia, que forma part del raion de Gaini. El 2010 tenia 257 habitants. Hi ha set carrers.

## Referències

* ↑ численность населения городских округов, муниципальных районов, городских и сельских поселений, городских населённых пунктов, сельских населённых пунктов Пермского края по итогам Всероссийской переписи населения 2010 года Arxivat 2017-02-05 a Wayback Machine. (en rus).
# Georges Monier

Georges Remy Albert Monier (Anderlecht, Bèlgica, 18 de febrer de 1892 - 1974 o 5 d'octubre de 1989) va ser un oboista i compositor belga.

## Biografia

Era fill de Cyrille Monier, un treballador del tramvia d'Anderlecht, i de la humorista Marie Therese Elice Guilbert.
Es va formar al Conservatori de Brussel·les (1903-1907) on va rebre els primers premis de solfeig (1906) i d'oboè (1907). Va continuar el seu aprenentatge amb August De Boeck i Paul Gilson. El 1920 va participar en el concurs de composició d'Anvers en el marc dels Jocs Olímpics d'Estiu de 1920 i va guanyar el primer premi, medalla d'or, amb la seva obra ViIIe Olympique (sobre textos de Píndaro) per a solistes, narradors, tres cors i tres grups orquestrals.
Va viatjar per Europa i es va familiaritzar amb la música d'avantguarda i, de tornada a Brussel·les, va ser líder del grup de compositors d'avantguarda, al qual també hi eren Karel Albert i August Baeyens. Com a músic i crític musical també va participar en la revista 7 Arts, que va existir entre 1922 i 1929. Juntament amb Paul Gilson va intentar introduir una nova notació musical amb el seu Traité d'harmonie. Va viure molts anys a París.
Va compondre obres orquestrals, motets, un Te Deum, l'opereta La femme fatale, quartets de corda i cançons, algunes d'elles amb textos de Guillaume Apollinaire i altres de Max Jacobs.

## Bibliografia

* Jozef Robijns i Miep Zijlstra, Algemene Muziek Encyclopedie, volum 6, Unieboek, 1980, pàgina 362, no esmenta la data de la mort.

## Referències

* ↑ Olympische Spelen - Antwerpen 1920 Arxivat 2022-02-14 a Wayback Machine.. Diverses fonts indiquen dos possibles anys de defunció: 1974 o 1989.
* ↑ Georges Monier - Biographical information
# Turneràcies

Les Turneràcies (Turneraceae) Kunth ex DC. fou una família de plantes amb flors que constava de 120 espècies en 10 gèneres. El sistema Cronquist posava aquesta família dins l'ordre Violales, però la tercera versió del sistema de classificació APG de 2009, va ser inclosa dins la família de les passifloràcies (Passifloraceae) i no es reconeix com una família vàlida.
Típicament els gèneres inclosos dins Turneraceae eren:
* Adenoa
* Erblichia
* Hyalocalyx
* Loewia
* Mathurina
* Piriqueta
* Stapfiella
* Streptopetalum
* Tricliceras (Wormskioldia)
* Turnera
La majoria d'espècies de Turneraceae són arbusts tropicals o subtropicals o bé arbrets.

## Referències

* ↑ Angiosperm Phylogeny Group «An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG III». Botanical Journal of the Linnean Society, 161, 2, 2009, p. 105–121. DOI: 10.1111/j.1095-8339.2009.00996.x [Consulta: 10 desembre 2010].
* ↑ «Turneraceae Kunth ex DC.» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 6 agost 2024].

## Enllaços externs

* Entry on Turneraceae Arxivat 2005-03-24 a Wayback Machine. from L. Watson and M. J. Dallwitz (1992 onwards). The Families of Flowering Plants.
# La Yunta

La Yunta és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 193 | 180 | 151 | 144 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# La Yeguada

La Yeguada, també conegut com a Chitra-Calobre, és un estratovolcà situat a la província de Veraguas, Panamà, al nord de la península d'Azuero. Actiu del Miocè fins al Quaternari, la darrera erupció va tenir lloc fa uns 45.000 anys. El seu cim s'eleva fins als 1.297 msnm. Hi ha diverses fonts d'aigües termals escampades per tot el complex. El camp geotèrmic de Chitra-Calobre és una de les tres zones de Panamà que han estat objecte d'exploració geotèrmica.

## Referències

* ↑ «Global Volcanism Program | La Yeguada» (en anglès). [Consulta: 16 abril 2024].
# La Rovira (Sant Pau de Segúries)

La Rovira és una obra del municipi de Sant Pau de Segúries (Ripollès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Consta de dues edificacions separades, una destinada a habitatge, i l'altra a pallissa. És d'una acusada simetria amb un cos de galeria molt fi a nivell del primer pis. No correspon a cap tipologia semblant dins la comarca. La pallissa, amb la mateixa disposició que l'habitatge, també té dobles les arcades del primer pis fent patent la càrrega cultural del conjunt. Aquest s'adapta perfectament al territori ordenant-lo d'una manera exemplar.

## Referències

* ↑ «La Rovira». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].
# Quentin Cooper

Quentin Cooper (nascut el 1961 a Grimsby, Lincolnshire, Anglaterra), és un periodista de la ciència i actual presentador del programa The Material World de la Radio 4 de la BBC. El tema del programa és la ciència i col·labora amb organitzacions educatives com la Royal Society i el British Council.
Va estudiar psicologia i intel·ligència artificial a la Universitat d'Edimburg. El 1994 va escriure, amb Paul Sullivan, Maypoles, Mrtyrs and Maythem: 366 days of British customs, myths and eccentricities about superstitions (ISBN 978-0747518075)
A la BBC, va produir diversos programes de notícies. Després va produir programes a Radio Escòcia (Glasgow) i Radio 5, a Manchester, lloc on va crear programes com Hit The North.

## A Internet

* radio 4
* programa Material World, amb arxius sonors
* entrevista a Quentin Cooper Arxivat 2008-06-20 a Wayback Machine.
# Beriozkin

Beriozkin (en rus: Берёзкин) és un poble (un khútor) del krai de Stàvropol, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 548 habitants. Pertany al districte rural de Kurskaia.

## Referències

* ↑ «База микроданных Всероссийских переписей населения 2002 и 2010 годов». Arxivat de l'original el 2014-06-09. [Consulta: 28 març 2020].
# Bisbat de Cheongju

El bisbat de Cheongju (coreà: 청주교구); llatí: Dioecesis Cheongiuensis) és una seu de l'Església catòlica a Corea del Sud, sufragània de l'arquebisbat de Daegu. Al 2019 tenia 170.477 batejats d'un total de 1.432.393 habitants. Actualment està regida pel bisbe Simon Kim Jong-Gang.

## Territori

La diòcesi comprèn la província de Chungcheongbuk-do a Corea del Sud, a excepció de la ciutat de Jecheon i del comptat de Danyand (que pertany a la diòcesi de Wonju.
La seu episcopal és la ciutat de Cheongju, on es troba la catedral de la Sagrada Família
El territori s'estén sobre 5.742 km² i està dividit en 78 parròquies

## Història

El vicariat apostòlic de Cheongju va ser erigit el 23 de juny de 1958 en virtut de la butlla Sacro suadente del papa Pius XII, prenent el territori del vicariat apostòlic de Seül (avui arquebisbat).
El 10 de març de 1962 el vicariat apostòlic va ser elevat a diòcesi, en el context de la institució de la jerarquia eclesiàstica coreana, amb la butlla Fertile Evangelii semen del papa Joan XXIII.

## Cronologia episcopal

* James Vincent Pardy, M.M. † (4 de juliol de 1958 - 17 de juny de 1969 renuncià)
* Nicholas Cheong Jin-suk † (25 de juny de 1970 - 3 d'abril de 1998 nomenat arquebisbe de Seül)
* Gabriel Chang Bong-hun (3 de juny de 1999 - 19 de març de 2022 jubilat)
* Simon Kim Jong-Gang, des del 19 de març de 2022

## Estadístiques

A finals del 2019, la diòcesi tenia 170.477 batejats sobre una població de 1.432.393 persones, equivalent a l'11,9% del total.
| any | població | població | població | sacerdots | sacerdots | sacerdots | sacerdots | diàques | religiosos | religiosos | parroquies |
| any | batejats | total | % | total | clergat secular | clergat regular | batejats por sacerdot | diàques | homes | dones | |
| 1970 | ? | 1.223.476 | ? | 54 | 31 | 23 | 0 | | 25 | 57 | 22 |
| 1980 | 41.589 | 1.207.914 | 3,4 | 30 | 22 | 8 | 1.386 | | 9 | 79 | 24 |
| 1990 | 76.396 | 1.254.101 | 6,1 | 41 | 39 | 2 | 1.863 | | 10 | 143 | 32 |
| 1999 | 113.284 | 1.294.222 | 8,8 | 90 | 86 | 4 | 1.258 | | 69 | 374 | 53 |
| 2000 | 118.099 | 1.338.775 | 8,8 | 89 | 85 | 4 | 1.326 | | 77 | 386 | 53 |
| 2001 | 120.696 | 1.309.565 | 9,2 | 90 | 81 | 9 | 1.341 | | 89 | 406 | 53 |
| 2002 | 124.959 | 1.312.831 | 9,5 | 94 | 85 | 9 | 1.329 | | 99 | 449 | 55 |
| 2003 | 127.995 | 1.312.162 | 9,8 | 108 | 97 | 11 | 1.185 | | 98 | 390 | 57 |
| 2006 | 134.181 | 1.328.398 | 10,1 | 123 | 115 | 8 | 1.090 | | 82 | 399 | 61 |
| 2013 | 155.446 | 1.396.854 | 11,1 | 154 | 142 | 12 | 1.009 | 2 | 91 | 515 | 76 |
| 2016 | 163.680 | 1.417.053 | 11,6 | 161 | 146 | 15 | 1.016 | | 96 | 503 | 76 |
| 2019 | 170.477 | 1.432.393 | 11,9 | 175 | 158 | 17 | 974 | | 116 | 519 | 78 |

## Referències

* ↑ Nomenat bisbe titular de Umbriatico.

## Bibliografia

* (llatí) Butlla Sacro suadente, AAS 51 (1959), p. 152
* (llatí) Butlla Fertile Evangelii semen, AAS 54 (1962), p. 552

## Enllaços externs

* Anuari pontifici del 2017 i anteriors, publicat a www.catholic-hierarchy.org a la pàgina Diocese of Cheongju {Ch’ongju} (anglès)
* Pàgina oficial de la diòcesi (coreà)
* Esquema de la diòcesi a www.gcatholic.org
* Esquema de la diòcesi a la pàgina de l'UCAN(anglès)
# Beni Abbes

Beni Abbes (àrab: بني عباس, Banī ʿAbbās) és una ciutat algeriana, capital de la zona de Saoura, al sud-oest d'Algèria.

## Història

Els primers pobladors de la zona eren de la tribu Banu Hassan, que van emigrar a Sakia-el-Hamra i de Mauritània al segle xii. Quaranta anys després d'aquestes primeres migracions, Mehdi ibn Youssef, dels Oulad Mehdi, arribà a Beni Abbes de Sakia-el-Hamra, amb Ali Ben Moumen de la tribu Aribe.
Sidi Ali ibn Yahia, dels Ouled Rahou, i Alkhalfi ibn Abdel Wassaa i Sidi Moussa bin Ali, dels Ouled Ali bin Moussa, arribaren a la zona en el segle xiv. Es van separar fins a l'arribada de Sidi Mouhamed ibn Abd Eslam, qui va proposar la fundació d'un nou Ksar el 1605.
Una mica més tard Taleb Belkacem ibn Abdelah, dels Ouled Hamed, va arribar a la zona de Tmentite.

### La intervenció francesa el de març de 1901

Beni Abbes participà en la Guerra d'Algèria entre 1954 i 1962. El 1957, els habitants de la Ksar de la Palma van ser expulsats per les tropes franceses, i es van veure obligats a construir un nou Ksar.

## Referències

* ↑ Encyclopaedia Britannica - Beni Abbes (anglès)
# Mezzojuso

Mezzojuso (sicilià: Menzujusu, arbëreshë Munxhifsi) és un municipi italià, dins de la ciutat metropolitana de Palerm. L'any 2007 tenia 3.567 habitants. Limita amb els municipis de Campofelice di Fitalia, Cefalà Diana, Ciminna, Godrano, Marineo, i Villafrati

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2006- | Nicola Cannizzaro | PdL |

## Enllaços externs

* Portal dedicat al municipi
# Benicarló Futbol Sala

El Benicarló Futbol Sala és un equip valencià de futbol sala fundat el 1996, amb el nom de Futbol Sala Baix Maestrat i que va ascendir a Divisió d'Honor en la temporada 2003/2004. El 13 de febrer de 2012, el club anunciava el seu abandó de la competició a causa dels deutes i la manca de fons per cobrir-los.

## Palmarés

* Campió Copa de la Lliga de Primera A 98/99
* Campió Divisió de plata 01/02, 02/03, 03/04
* Copa Generalitat 02/03

## Referències

* ↑ «El Benicarló FS desaparece por culpa de las deudas económicas». 20 minutos, 13-02-2012. [Consulta: 25 desembre 2014].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2017-09-29 a Wayback Machine.
* Web de la LNFS
# Mid Glamorgan

Mid Glamorgan (gal·lès Canol Morgannwg) fou un dels comtats creats el 1974 com a divisió administrativa de Gal·les segons la Local Act del 1972. Tenia 1.018 km² i 536.000 habitants. La capital era Merthyr Tudful i es dividia en sis districtes:
* Merthyr Tudful
* Cynan-glyn
* Ogwr
* Rhondda
* Rhymni-glyn
* Taft Ely
Mid Glamorgan fou abolit el 1996 i dividit en les autoritats unitàries de Pen-y-bont ar Ogwr, Merthyr Tudful, Rhondda Cynon Taf i part de Sir Caerffili per la Local Government (Wales) Act 1994.
Segons el cens del 1992, hi havia 43.263 parlants de gal·lès (8,4%). Segons el cens del 2001 n'hi havia 10,159 (10,3%) a Pen-y-bont ar Ogwr, 4,237 (9,3%) a Merthyr Tudful i 20,042 (10,5%) a Rhondda Cynon Taf.
# Bistagno

Bistagno és un municipi situat al territori de la província d'Alessandria, a la regió del Piemont, (Itàlia).
Limita amb els municipis de Castelletto d'Erro, Melazzo, Monastero Bormida, Montabone, Ponti, Rocchetta Palafea, Sessame i Terzo.

## Galeria

* Localització del municipi de Bistagno a la prov. d'Alessandria (Piemont)
# Miguel Ángel Núñez Acosta

Miguel Ángel Núñez Acosta (Las Palmas de Gran Canaria, 6 d'abril de 1979) és un futbolista canari que ocupa la posició de migcampista.

## Trajectòria

Va començar a destacar en equips de les Illes Canàries, com el Vecindario i la Universidad de Las Palmas CF. El 2002 fitxa pel CD Numancia, amb qui debuta a Segona Divisió. El primer any a Sòria qualla una temporada acceptable, amb 5 gols en 28 partits, però a la següent passa a la suplència. Eixa campanya finalitzaria amb l'ascens del Numancia a primera divisió. El migcampista només hi disputaria 8 partits a la màxima categoria, la temporada 04/05.
El 2005 deixa el Numancia i retorna a la Universidad de Las Palmas, on roman tres anys amb l'equip a Segona B. La temporada 08/09 recala al Fuerteventura, mentre que part del 2009 formaria part del planter de l'Atlètic Balears.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Milan Nedić

Milan Nedić (en serbi: Милан Недић) (2 de setembre de 1877-4 de febrer de 1946) va ser un polític i militar serbi, cap de l'Estat Major de l'exèrcit iugoslau, Ministre de Guerra del Govern del Regne de Iugoslàvia i Primer Ministre del Govern de Salvació Nacional establert pels nazis a Sèrbia durant la Segona Guerra Mundial. Després de la guerra, va ser empresonat per les autoritats de la Iugoslàvia comunista, període durant el qual es va suïcidar.
# Milana de Califòrnia

La milana de Califòrnia (Myliobatis californica) és una espècie de peix de la família dels miliobàtids i de l'ordre dels myliobatiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 180 cm de longitud total i 82,1 kg de pes.
* Té un fibló verinós a la cua.

## Reproducció

És ovovivípar.

## Alimentació

Menja bivalves, caragols, poliquets, gambes i crancs.

## Depredadors

Als Estats Units és depredat per Notorynchus cepedianus.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima subtropical (43°N-5°S, 126°W-85°W) i demersal que viu entre 0–46 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Pacífic oriental: des d'Oregon fins al Golf de Califòrnia i les Illes Galápagos.

## Observacions

És verinós per als humans.

## Referències

* ↑ «Myliobatis californica». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Dulvy, N.K. i J.D. Reynolds, 1997. Evolutionary transitions among egg-laying, live-bearing and maternal inputs in sharks and rays. Proc. R. Soc. Lond., Ser. B: Biol. Sci. 264:1309-1315.
* ↑ McEachran, J.D. i G. Notarbartolo di Sciara, 1995. Myliobatidae. Aguilas marinas. p. 765-768. A: W. Fischer, F. Krupp, W. Schneider, C. Sommer, K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) Guía FAO para Identificación de Especies para los Fines de la Pesca. Pacífico Centro-Oriental. 3 Vols. FAO, Roma.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Eschmeyer, W.N., E.S. Herald i H. Hammann, 1983.
* ↑ Halstead, B.W., P.S. Auerbach i D.R. Campbell, 1990. A colour atlas of dangerous marine animals. Wolfe Medical Publications Ltd, W.S. Cowell Ltd, Ipswich, Anglaterra. 192 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
* Encyclòpedia of Life (anglès)
* uBio (anglès)
* CalPhotos (anglès)
# Mojeño-ignaciano

El mojeño-ignaciano és una llengua que pertany al tronc comú 'mojo' de l'extensa família lingüística arawak. Es parla a la província de Moxos, departament de Beni, a Bolívia.
Des de la promulgació del decret suprem Núm. 25894 l'11 de setembre de 2000 el mojeño-ignaciano és una de les llengües indígenes oficials de Bolívia. Va ser inclòs en la Constitució Política promulgada el 7 de febrer de 2009.
L'ignaciano compta amb 1.080 parlants aproximadament i, per tant, és una llengua que es troba en perill de desaparició. Aquesta llengua es parla extensament a San Ignacio i en vint altres comunitats rurals, així com en molts nuclis ramaders. Jordá (2012) ressalta la situació sociològica de San Ignacio, que constitueix avui dia la més representativa de les antigues Missions de Moxos, ja que conserva, com cap altre, el seu semblant de poble indígena mojeño, el seu orgull de ser-ho, la seva organització i espiritualitat i la seva bellesa festiva, entre altres característiques.
El mojeño-ignaciano és una llengua que pertany al tronc comú mojo, com el loretano, trinitario i javeriano, de l'extensa família lingüística arawak.

## Bibliografia

* Crevels, Mily (2012). Language endangerment in South America: The clock is ticking. En: Lyle Campbel y Verónica Grondona (eds.) The Indigenous Languages of South America: a comprehensive guide, 167-233. Berlin/Boston: Walter de Gruyter GmbH & Co. KG.
* Crevels, Mily y Muysken, Pieter (2009). Lenguas de Bolivia: presentación y antecedentes. En: Mily Crevels y Pieter Muysken (eds.) Lenguas de Bolivia, tomo I Ámbito andino, 13-26. La Paz: Plural editores.
* Jordá, Enrique (2012). Mojo-Ignaciano. En: Mily Crevels y Pieter Muysken (eds.) Lenguas de Bolivia, tomo III Oriente. La Paz: Plural editores. (en prensa)
* Olza Zubiri, Jesús, Nuni de Chapi, Conchita y Tube, Juan (2004 [2002]). Gramática moja-ignaciana (morfosintaxis). Cochabamba: Verbo Divino. [2002 primera edición, Universidad del Táchira (Venezuela)].

## Referències

* ↑ Bolivia: Decreto Supremo Nº 25894, 11 de septiembre de 2000
* ↑ Constitución Política de Bolivia
# Mojaviodes

Mojaviodes és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae. La seva única espècie, Mojaviodes blanchardae es troba a Amèrica del Nord, on s'ha registrat a Texas.
La seva envergadura es de 16 mm.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 13 juliol 2019].
* ↑ Natural History Museum Lepidoptera genus database
* ↑ Moth Photographers Group
# Mojeño-trinitario

El mojeño-trinitario és una llengua que pertany a l'extensa família lingüística arawak. Es parla a Bolívia, concretament en tot el Territori del Parc Nacional Isiboro-Secure (TIPNIS), al Territori Indígena Multiètnic (TIM), al llarg del riu Mamoré (a Rosario), a la ciutat de Trinidad, i al voltant de les poblacions de San Lorenzo i San Francisco.
Des de la promulgació del decret suprem Núm 25894 l'11 de setembre de 2000, el trinitario és una de les llengües indígenes oficials de Bolívia. Va ser inclòs a la Constitució Política promulgada el 7 de febrer de 2009 (amb el nom de mojeño-trinitario).
El trinitari compta amb 3.140 parlants aproximadament i, per això, és considerada una llengua en perill de desaparició. Comparada amb les altres llengües del tronc mojo (ignaciano, javeriano i loretano), el trinitario és la llengua mojeña més important quant al nombre de parlants. No obstant això, a Trinidad i a San Lorenzo de Moxos s'evidencia una pèrdua ràpida de l'idioma per part de les generacions joves, els quals parlen només castellà. La situació és diferent en el Parc Nacional Isidoro-Sécure, on els nens encara parlen l'idioma indígena.
Com assenyala Rose (2012), els noms de les quatre varietats mojeñas: trinitario, ignaciano, loretano i javeriano, corresponen a missions jesuïtes de finals de segle xvii. Es creu, però, que haurien existit més diferències dialectals abans de l'època de les missions, quan la política lingüística tenia com a meta reduir la varietat lingüística a alguns "idiomes generals".
El mojeño-trinitario és una de les poques llengües arawak parlades a Bolívia, juntament amb el baure i el machineri. Dins el grup mojeño, sembla que el javeriano i el loretano són molt similars al trinitario (raó per la qual són referits també com a dialectes en la literatura), però l'ignaciano mostra més diferències, en particular a nivell fonològic i morfofonològic.

## Bibliografia

* Crevels, Mily (2012). Language endangerment in South America: The clock is ticking. En: Lyle Campbel y Verónica Grondona (eds.) The Indigenous Languages of South America: a comprehensive guide, 167-233. Berlin/Boston: Walter de Gruyter GmbH & Co. KG.
* Crevels, Mily y Muysken, Pieter (2009). Lenguas de Bolivia: presentación y antecedentes. En: Mily Crevels y Pieter Muysken (eds.) Lenguas de Bolivia, tomo I Ámbito andino, 13-26. La Paz: Plural editores.
* Rose, Françoise(2012). Mojeño trinitario. En: Mily Crevels y Pieter Muysken (eds.) Lenguas de Bolivia, tomo III Oriente. La Paz: Plural editores. (en premsa)

## Referències

* ↑ Bolivia: Decreto Supremo Nº 25894, 11 de septiembre de 2000
* ↑ Constitución Política de Bolivia
# Blackburne

«Blackburne» té aquests significats:
* Joseph Henry Blackburne, jugador d'escacs anglès
* Gambit Blackburne Shilling, variant d'obertura d'escacs
* Blackburne (cràter), cràter a Venus
* Blackburne (motocicleta), fabricant de motocicletes i motors anglès