OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ronsasvals

Ronsasvals és una cançó de gesta en occità. El text, incomplet, es va descobrir el 1912 copiat en un manual d'un notari del segle xiv junt amb el del Rollan a Saragossa, però el text en si seria anterior.

## El text

El text és acèfal i consta de 1.802 versos repartits en 51 laisses monorimes. Els estudiosos suposen que la versió sencera n'hauria tingut uns 2.200 (ARLIMA).
Es va descobrir el 1912 entre els papers de Rostan Bonet, notari d'Ate (Apt), a la Valclusa. Avui en dia es conserva en els arxius departamentals d'Avinyó. En un registre de 1398 s'hi troba copiat el text del Ronsasvals i també, just abans, el del Rollan a Saragossa. De tota manera, els dos textos serien una còpia d'una producció anterior. El Ronsasvals és considerat per Elisabeth Schulze-Busacker com anterior a 1250.
El text no porta títol, i el de Ronsasvals li va ser donat per Roques en la seva edició (Roques 1932a, p. 2).
Narra la batalla de Roncesvalles, però amb certes variacions respecte de la Cançó de Rotllà (com per exemple l'aparició de Galien, fill d'Oliver), el lament de Carlemany per la mort del seu nebot i la mort d'Alda. Un resum extens es troba en línia en Roques 1932a, p. 2-7, així com l'edició del text (Roques 1923a i b).

## Referències

* ↑ "La datation de Ronsasvals", Romania, 110, 1989, p. 127-166 i 396-425. Pàgina 425
* ↑ Riquer p. 236
* ↑ Riquer p. 149

## Bibliografia

* Jules Horrent, "Ronsasvals" a Dictionnaire des lettres françaises: le Moyen Âge, éd. Geneviève Hasenohr i Michel Zink, Paris, Fayard (La Pochothèque), 1994, p. 1320-1322
* Martí de Riquer, Los cantares de gesta franceses, Barcelona, Ariel, 2009 [traducció a partir de la versió ampliada francesa], ISBN 9788424936150, p. 149-150
* Roques, M., "Ronsasvals, poème épique provençal (premier article)", Romania, 58, 1932, p. 1-28.
* Roques, M., "Ronsasvals, poème épique provençal (deuxième article)", Romania, 58, 1932, p. 161-189.
* Roques, Mario, "Ronsasvals, poème épique provençal (troisième article)", Romania, 66, 1940-1941, p. 433-480.

### Edicions modernes

* Le Roland occitan: édition avec traduction de Ronsasvals, Roland à Saragosse, ed. Gérard Gouiran amb la col·laboració de R. Lafont, Parés, Union générale d'éditions, 1991, 258 p.
* Ronsasvals, ed. de Beatrice Solla, Roma, Carocci (Biblioteca medievale), 2018.

## Enllaços externs

* Fitxa a la base de dades ARLIMA
# Palpusia

Palpusia és un gènere d'arnes de la família Crambidae. El gènere va ser creat per Hans Georg Amsel el 1956.

## Taxonomia

* Palpusia coenulentalis (Lederer, 1863)
* Palpusia eurypalpalis (Hampson, 1912)
* Palpusia fulvicolor (Hampson, 1917)
* Palpusia glaucusalis (Walker, 1859)
* Palpusia goniopalpia (Hampson, 1912)
* Palpusia plumipes (Dognin, 1905)
* Palpusia ptyonota (Hampson, 1912)
* Palpusia squamipes Amsel, 1956
* Palpusia subcandidalis (Dognin, 1905)
* Palpusia terminalis Dognin, 1910

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». [Consulta: 25 desembre 2018].
# Parkdale (Missouri)

Parkdale és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 205 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Parkdale tenia 205 habitants, 70 habitatges, i 59 famílies. La densitat de població era de 608,9 habitants per km².
Dels 70 habitatges en un 28,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 70% hi vivien parelles casades, en un 11,4% dones solteres, i en un 14,3% no eren unitats familiars. En el 12,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,93 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,5% tenia menys de 18 anys, un 8,8% entre 18 i 24, un 27,8% entre 25 i 44, un 28,3% de 45 a 60 i un 13,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 106,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 52.000 $ i la renda mediana per família de 56.875 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.000 $ mentre que les dones 23.594 $. La renda per capita de la població era de 17.783 $. Entorn del 3,2% de les famílies i el 3,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Parkdale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Parkdale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Ronnie Cowan

Ronnie Cowan (nascut el 6 de setembre del 1959) és un polític escocès del partit Scottish National Party (SNP). Ha estat membre del parlament per l'àrea electoral d'Inverclyde des de les eleccions generals del 2015 quan va guanyar per majoria amb el 24,8% dels vots. A les eleccions del 2017 va conservar el seu escó amb un 1% dels vots. És fill del jugador de futbol Jimmy Cowan dels equips Morton FC i de la selecció nacional escocesa. Cowan es va educar a la Greenock Academy i és propietari d'una empresa de serveis informàtics.

## Referències

* ↑ «Ronnie Cowan MP» (en anglès). https://www.parliament.uk,+11-07-2019.+[Consulta: 11 juliol 2019].
* ↑ LLC, Revolvy. «"Ronnie Cowan (politician)" on Revolvy.com» (en anglès). https://www.revolvy.com,+11-07-2019.+[Consulta: 11 juliol 2019].
* ↑ «Ronnie Cowan - Contributions - Hansard» (en anglès). https://hansard.parliament.uk/,+11-07-2019.+[Consulta: 11 juliol 2019].
* ↑ «The Public Whip — Voting Record - Ronnie Cowan MP, Inverclyde (25288)» (en anglès). https://www.publicwhip.org.uk,+11-07-2019.+[Consulta: 11 juliol 2019].
* ↑ «Ronnie Cowan MP, Inverclyde» (en anglès). https://www.theyworkforyou.com,+11-07-2019.+[Consulta: 11 juliol 2019].
* ↑ «Ronnie Cowan MP (@ronniecowan) | Twitter» (en anglès). https://twitter.com,+11-07-2019.+[Consulta: 11 juliol 2019].
* ↑ «Ronnie Cowan MP | Scottish National Party» (en anglès). https://web.archive.org,+18-05-2015. Arxivat de l'original el 2015-05-18. [Consulta: 11 juliol 2019].
# Ronnie Drew

Joseph Ronald "Ronnie" Drew (irlandès: Ránall Ó Draoi; Dún Laoghaire, 16 de setembre de 1934 - Dublín, 16 d'agost de 2008) va ser un cantant, músic i actor irlandès, conegut internacionalment per la seva participació en el grup The Dubliners.
És reconegut principalment per la seva veu en les cançons "Seven Drunken Nights" i "The Irish Rover", peces que van arribar al top 10 de les llistes del Regne Unit. El seu aspecte també era fàcilment reconeixible, principalment per la seva llarga barba i la seva veu greu, que en una ocasió va ser descrita per Nathan Joseph com "el mateix so que fa el coc quan es destrossa contra una porta" ("like the sound of coke being crushed under a door").

## Discografia en solitari

* Ronnie Drew (1975) Núm. 7 a Irlanda
* Guaranteed (1978)
* Dirty Rotten Shame (1995) Núm. 1 a Irlanda
* The Humour Is on Me Now (1999)
* A Couple More Years (amb Eleanor Shanley) (2000) Núm. 47 a Irlanda
* An Evening With Ronnie Drew (2004)
* The Magic of Christmas (2004) (Convidat)
* El Amor De Mi Vida (amb Eleanor Shanley) (2006)
* A New World (2006)
* There's Life in the Old Dog Yet (2006)
* Pearls (amb Grand Canal) (2007)
* The Best of Ronnie Drew (2007)
* The Last Session: A Fond Farewell (2008) Núm. 18 a Irlanda; enregistrat i publicar en irlandès a Celtic Collections

### Senzills

* "Weila Weila" (1975) Irlanda No. 15
* "Spanish Lady" (1994) (Amb Dustin, The Saw Doctors) Núm. 1 a Irlanda
* "Easy and Slow" (2008) Núm. 18 a Irlanda

## Referències

* ↑ «The Medusa Fora • View topic – Dubliners + Ronnie Drew». Pogues.com. [Consulta: 22 octubre 2013].
* ↑ «Dubliners musician Ronnie Drew dies». BreakingNews.ie, 16-08-2008. Arxivat de l'original el 23 d’octubre 2013. [Consulta: 22 octubre 2013].
* ↑ Doyle, J., Bobby Lynch – The Forgotten Dubliner, ThreeMonkeysOnline.com, November 2008. Retrieved on 19 January 2010.
* ↑ WMC News Department, Ronnie Drew, Founder of The Dubliners Dies at 73 Arxivat 15 August 2010$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine., 18 August 2008; retrieved 19 January 2010.
* ↑ More L., Freeborn Men of the Common People, AllCelticMusic.com, March 2002.
# Parròquia de Ranka

La Parròquia de Ranka (en letó: Rankas pagasts) és una unitat administrativa del municipi de Gulbene, Letònia. Abans de la reforma territorial administrativa de l'any 2009 pertanyia al raion de Gulbenes.

## Pobles, viles i assentaments

Els llogarets de la parròquia de Ranka són:
* Sprogi
* Birzuli
* Kakupi
* Lacumeri
* Vecamuiza
* Pavarini
* Dukuli
* Augstkalni
* Pluksi
* Papani
* Kartonfabrika
* Ranka
* Salina
* Branti
* Lacites
* Sejatas
* Lukes
* Reveli
* Kezi
* Mezsiliesi

## Rius

* Gauja
** Azanda
*** Sece
** Degļupīte
** Lazdupīte
** Palsa
*** Ušmaņu strauts
** Saliņupīte
** Uriekste
** Vizla

### Llacs i embassaments

A la parròquia de Ranka hi trobem diversos llacs, incloent-hi:
* Llac Kalmodu (23 ha)
* Llac Cepļu (12 ha)
* Teļezers
La parròquia també té diversos embassaments artificials:
* Embassament de Cerētu
* Embassament d'Uriekstes

### Pantans

* Pantà de Lielais (234 hectàrees a la part nord de la parròquia Varinu)
* Pantà d'Apšupes (125 ha)
* Pantà de Kaudzīšu (117 ha)
* Pantà de Ruciņu
* Pantà de Skalu

## Transport

Les carreteres regionals P33 i P27 discorren a través de Ranka. I Ranka disposa de dues estacions de tren:
* Uriekste
* Ranka

## Persones notables

* Uldis Pūcītis (1937—2000), actor

## Vegeu també

* Organització territorial de Letònia
* Localitats de Letònia

## Enllaços externs

* «Lloc web oficial».
# Parròquia de Saint Philip (Barbados)

Saint Philip és una parròquia de Barbados situada al sud-est de l'illa. La parròquia de Saint Philip està representada en l'Assemblea de Barbados per tres diputats.
En aquesta zona es troba el Far de Ragged Point.
Aquesta va ser la parròquia de naixement de la primera presidenta de Barbados Sandra Mason, que va assumir el càrrec el 30 de novembre de 2021.
# Riu Chapare

El riu Chapare és un riu amazònic de Bolívia, al departament de Cochabamba, que forma part del curs alt del riu Mamoré. Neix de l'aiguabarreig del riu Espíritu Santo i del riu San Mateo, al municipi de Villa Tunari.
El riu Chapare es troba a la província de Chapare, de la qual pren el nom. Aquest riu, en confluir amb el riu Mamorecillo, dona lloc al gran riu Mamoré, un dels principals rius de Bolívia i afluents del riu Madeira.

## Referències

* ↑ «Al menos 19 personas mueren al desplomarse un puente sobre un río en Bolivia» (en castellà). El País [Madrid], 24-12-2003. ISSN: 1134-6582.
# Riu Chandra

Chandra és un riu d'Himachal Pradesh, Índia, al districte de Kangra, principal riu que origina el Chenab. Neix a Lahul al sud-est del pas Bara Lacha i corre a l'est durant 88 km, i després gira i segueix fins que s'uneix al Bhaga a Tandi amb un recorregut total de 185 km. El riu unit forma el Chenab.

## Vegeu també

* Kanzam.

## Referències

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Parc Nacional de Ytre Hvaler

El Parc Nacional de Ytre Hvaler (en noruec: Ytre Hvaler nasjonalpark) és un parc nacional situat als municipis de Hvaler i Fredrikstad, al comtat d'Østfold, Noruega. El parc va ser establert el 26 de juny de 2009 i és l'únic parc nacional marí de Noruega.
Ytre Hvaler cobreix les parts exteriors dels illots de la costa est del fiord d'Oslo. Al sud, els límits del parc nacional es troben a la frontera entre Noruega i Suècia, al costat del suec Parc Nacional de Kosterhavet. Ytre Hvaler cobreix una àrea de 354 km², dels quals 340 són de mar i 14 són de terra.
Els assentaments de la zona podrien ser de l'edat del bronze. El parc està dominat per la cultura de la costa que ha utilitzat la zona durant segles, incloent cases flotants per a la pesca. Akerøya va ser habitada entre el 1682 i el 1807. Hi ha més de 50 naufragis al parc, el més destacat dels quals és la fragata danesa HDMS Lossen, que s'havia perdut durant la inundació del Nadal de 1717.
Dins del parc hi ha dos fars: Torbjørnskjær i Homlungen, els quals són operats per l'Administració Costera Noruega. Les illes segueixen en ús per al pasturatge. El parc inclou el Corall de Tisler, un corall d'aigua freda, format majoritàriament per Lophelia pertusa. El Corall de Tisler és el corall d'aigua freda més gran conegut en aigües protegides a Europa, i és a prop de l'illa de Tisler.

## Galeria

* Rødshue
* Søsterøyene
* Herføl
* Guttormstangen
* Akerøya
* Heia
* Landfasten
* Far de Torbjørnskjær
* Far de Holmlungen

## Referències

* ↑ «Ytre Hvaler nasjonalpark – Store norske leksikon» (en noruec). Store norske leksikon.
* ↑ «FOR 2009-06-26 nr 883: Forskrift om vern av Ytre Hvaler nasjonalpark, Hvaler og Fredrikstad kommuner, Østfold» (en noruec). Lovdata, 2009. [Consulta: 22 agost 2011].
* ↑ «Claiming the Past: History, Memory, and Innovation Following the Christmas Flood of 1717» (en anglès). Environmental History, 12-04-2015. Arxivat de l'original el 2016-12-20 [Consulta: 11 febrer 2017].
* 1 2 «WebCite query result» (en anglès). [Consulta: 11 febrer 2017].
* ↑ Geir Thorsnæs. «Herføl». Store norske leksikon. [Consulta: December 1, 2016].
* ↑ Geir Thorsnæs. «Akerøya». Store norske leksikon. [Consulta: December 1, 2016].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial del Parc Nacional de Ytre Hvaler
# Rozenita

La rozenita és un mineral sulfat de ferro poc comú, amb fórmula química Fe$^{2+}$SO₄·4(H₂O). Pertany i dona nom al grup de la rozenita.
Es presenta com mineral secundari, que es forma sota humitat baixa a menys de 21 °C com a alternativa sense coure al mineral melanterita el qual és una alteració post mina de la pirita i la marcassita. També es presenta la rozenita en sediments lacustres i dipòsits de carbó. Els minerals associats inclouen la melanterita, epsomita, jarosita, guix, sofre, pirita, marcassita i la limonita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la rozenita pertany a «07.CB: Sulfats (selenats, etc.) sense anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana» juntament amb els següents minerals: dwornikita, gunningita, kieserita, poitevinita, szmikita, szomolnokita, cobaltkieserita, sanderita, bonattita, aplowita, boyleita, ilesita, starkeyita, drobecita, cranswickita, calcantita, jôkokuita, pentahidrita, sideròtil, bianchita, chvaleticeita, ferrohexahidrita, hexahidrita, moorhouseita, nickelhexahidrita, retgersita, bieberita, boothita, mal·lardita, melanterita, zincmelanterita, alpersita, epsomita, goslarita, morenosita, alunògen, meta-alunògen, aluminocoquimbita, coquimbita, paracoquimbita, rhomboclasa, kornelita, quenstedtita, lausenita, lishizhenita, römerita, ransomita, apjohnita, bilinita, dietrichita, halotriquita, pickeringita, redingtonita, wupatkiita i meridianiïta.
Va ser descrita per primera vegada el 1960 a les Munyanyes Ornak, a les Muntanyes Tatra occidentals, Małopolskie, Polònia. Reben el nom del mineralòleg polonès Zygmunt Rozen (1874–1936).

## Referències

* 1 2 3 http://rruff.geo.arizona.edu/doclib/hom/rozenite.pdf Handbook of Mineralogy
* 1 2 http://www.mindat.org/min-3469.html Mindat.org
* ↑ http://webmineral.com/data/Rozenite.shtml Webmineral data
# Riu Stour

«Riu Stour» té aquests significats:
* Stour (Suffolk)
* Stour (Dorset)
* Stour (Warwickshire)
* Stour (Worcestershire)
* Rius de Kent anomenats així:
** Gran Stour
** Petit Stour
** Stour de l'Est
# Riu Strickland

El riu Strickland és un riu de la Província Occidental de Papua Nova Guinea, i és el major tributari del riu Fly. Va ser nomenat en honor de Edward Strickland, vicepresident de la Geographical Society of Australasia en el segle xix.

## Les preocupacions mediambientals

La mina d'or de Porgera, a càrrec de Barrick Gold, és una mina que està prop del Strickland i que és la font dels problemes mediambientals a la zona. Des de 1992, Barrick Gold s'ha desfet de residus de la mina, en particular les partícules de metall o deixies, directament al riu. Aquest procés d'eliminació ha donat lloc a una gran controvèrsia, amb nombroses morts i problemes mediambientals atribuïdes a les partícules de metall.

## Referències

* ↑ Walsh, G. P. "Strickland, Sir Edward (1821–1889)". Australian Dictionary of Biography. Canberra: Australian National University. (anglès)
* ↑ Chairperson Quits Over River Pollution at Placer Dome’s Porgera Mine in Papua New Guinea Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine. (anglès)
# Pasta de sucre

La pasta de sucre és una pasta de modelar comestible feta a base de sucralosa, midó i glucosa.
Aquesta pasta alimentària s'utilitza habitualment per a la decoració en la decoració de pastissos.

## Història

Les proves del seu ús en diversos contextos remunten almenys al segle XVI.
Els primers caramels que van entrar en la categoria de bescuits de Nadal eren fets amb pasta a base de sucre i marcats amb paraules i frases curtes.
# Pasta ensucrada

La pasta ensucrada o dolça és una de les pastes de base de la pastisseria. S'utilitza per a fer bases de tartes o pastissos.
És constituïda per ous, mantega, farina, sucre i sal. De vegades pot contenir fruita seca en pols (ametlles, avellanes, festucs, nous, cacau...).
Es diferencia de la pasta mantegada pel fet la mantega s'incorpora a la preparació treballant-la en fred amb sucre i no pas barrejant-la en dauets amb la farina: al principi es treballa la mantega sola per a constituir una mantega pomada, després es barreja amb la farina, el sucre i els ous.

## Vegeu també

* Pasta
* Pasta mantegada
* Pasta trencada
* Pasta fullada

## Notes i referències

* ↑ Cedric Pernot, pâtissier, ALTAL Éditions
# Pasta seca

* No s'ha de confondre amb pasta.
Una pasta seca és una especialitat de rebosteria, un petit pastís cuit al forn, fet amb una pasta a base de farina, mantega, ous, i, sucre o sal segons el tipus. A més dels indicats com a bàsics, les pastes seques poden incorporar altres ingredients que fan que la varietat sigui molt gran.

## Tipus

Poden ser dolces o salades, simples o farcides, amb diferents elements afegits com pastes dolces (cabell d'àngel, fruits secs, xocolata, melmelada…) o pastes salades: sobrassada, formatge, tonyina, caviar, olives, etc. N'hi ha algunes que s'han fet típiques d'una població o regió, prenent fins i tot un nom propi i distintiu. Hi ha diversos tipus de pastes seques segons la seva forma de preparació o segons els seus ingredients, pastas seques dolces i salades. La diferència entre aquestes dues categories ve donada pel tipus de massa i el procés d'elaboració utilitzats, i pot ser tant unes com altres salades o dolces (simples o farcides, cobertes amb xocolata / sucre / caramel, etc.).

### Massa

Hi ha diferents tipus de massa:
* De pasta fullada o amb greix
* De tipus galeta cruixent
* De tipus pa, sec i salat
* De tipus més o menys esponjós

### Formes

N'hi ha de diferents formes per exemple la pasta seca llarga tova amb una o diverses capes de farciment, també anomenada wafer; la pasta seca gran individual, generalment amb productes al damunt; o la pasta seca amb forma de llacet o d'ulleres.

## Vegeu també

* Pastes dolces
* Galetes
* Bescuit
* Pastís
* Fleca
* Flequer

## Referències

* ↑ Anna Llop i Rams Laura Mur i Cervelló. Coques i corassons i altres llepolies de la Ribera d'Ebre i la Terra Alta. Cossetània Edicions, 2004, p. 112–. ISBN 9788497910798.

## Enllaços externs

* Pastes seques
Gastronomia dels territoris catalanoparlants :
Companatges i condiments :
# Nižná Boca

Nižná Boca és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Žilina, al centre-nord del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1350.
# Serradora Martí

La Serradora Martí és una obra de Cervera (Segarra) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Situat a la cantonada entre l'avinguda Duran i Sanpere i la carretera L-214, en un recinte ampli parcialment delimitat per una reixa que es disposa sobre un sòcol. Edifici de planta baixa i pis amb planta rectangular i coberta a quatre vessants. El parament mostra una combinació entre la pedra del país, l'arrebossat i el maó. La façana principal destaca per les obertures amb arc rebaixat, dues a la planta baixa i tres al primer pis. Pel que fa a les del pis inferior, ambdues de la mateixa mida però amb usos diferents, una de tipus cotxera i l'altra tapiada i amb un cos adossat a davant, a manera de garita. Damunt d'aquesta, es conserva part de la coberta de fibrociment alçada respecte la garita i subjecta amb una columna d'aparell de maó. Al primer pis, dues portes balconeres flanquegen una finestra, i al seu torn, les tres són unificades per una balconada. En conjunt, destaca per l'ús de maó tant en els emmarcaments dels arcs rebaixats com en la cornisa i les cadenes cantoneres que delimiten els nivells. Delimitant les façanes, hi ha petites obertures amb forma romboidal i entre aquestes encara es distingeix la inscripció "Fustes Martí".
La façana lateral, situada dins del recinte, té quatre obertures tipus finestra al primer pis i un cobert per vehícles i maquinària al nivell inferior. La façana lateral, oberta a l'avinguda Duran i Sanpere, conserva, al primer pis, sis obertures de tipus finestra i un balcó i el mateix pel nivell inferior, encara que variant el balcó per una porta cotxera. Els emmarcaments, igualment, conserven l'ús del totxo i les cantonades de les façanes estan delimitades per sengles pilastres de maó, formant unes franges decoratives de gran vistositat.

## Història

Aquest edifici va funcionar com a serradora fins a l'any 1999.

## Referències

* 1 2 3 «Serradora Martí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 maig 2021].
# Les Brucardes

* Per a altres significats, vegeu «Mas de les Brucardes».
Les Brucardes és una urbanització a l'entorn del mas que dona nom a la zona que pertany al municipi de Sant Fruitós de Bages. Als anys 70 s'hi va construir una gran zona esportiva.
A la plaça de l'Hostal s'hi pot trobar la capella de Sant Sebastià. Es tracta d'una capella de nau única i absis semicircular. El portal, localitzat a la façana principal, és un simple arc adovellat semicircular. A mitjan segle xviii es feu una reforma total. A principis dels anys 80 es va restaurar de nou, i fou novament consagrada al culte l'any 1982. A la vora hi ha l'ermita romànica de Sant Valentí.
El juliol de 2022 fou desallotjada en el marc de l'Incendi del Pont de Vilomara.

## Referències

* 1 2 «Les Brucardes». Ajuntament de Sant Fruitós de Bages. [Consulta: 13 desembre 2020].
* ↑ Grandia, J.; Aran, R. «La masia de les Brucardes tanca el restaurant». Regió 7, 09-09-2011. [Consulta: 13 desembre 2020].
* ↑ Ballo, Ricard; Tañá, Montserrat. «Ermita de Sant Valentí de les Brucardes». Catalunya Medieval - Castells, Torres, Fortificacions i altres construccions, 2011 - 2020. [Consulta: 13 desembre 2020].