OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sotssecretari General de les Nacions Unides

El Sotssecretari General de Nacions Unides és un càrrec creat per a gestionar moltes de les responsabilitats administratives del Secretari General, ajudar a gestionar el funcionament de la Secretaria i assegurar la coherència dels diferents programes i activitats. Va ser establert formalment per l'Assemblea General a finals de 1997.

## Funcions

Les responsabilitats generalment delegades al Sotssecretari General de Nacions Unides inclouen:
* (a) Ajudar el Secretari General a gestionar el funcionament de la Secretaria;
* (b) Actuar en lloc del Secretari general en l'Oficina principal de les Nacions Unides durant la seva absència i en altres casos que pugui decidir el Secretari general;
* (c) Recolzar al Secretari General assegurant coherència inter-sectorial i inter-institucional en les diferents activitats i programes i recolzar al Secretari general elevant el perfil i adreça dels Nacions Unides en les esferes econòmiques i socials, incloent els esforços addicionals per tal d'enfortir les Nacions Unides com a centre principal de la política per al desenvolupament i de l'assistència al desenvolupament,;
* (d) Representar al Secretari General a les conferències, funcions i cerimonials oficials, i altres ocasions que pugui decidir el Secretari general;
* (i) Emprendre les assignacions que pugui determinar el Secretari general;
El Director titular de l'oficina del Sotssecretari General és també observador del Grup per al Desenvolupament de les Nacions Unides.

## Referències

* ↑ United Nations. General Assembly (52nd Session) «Report of the Secretary-General, Addendum (A/51/950/Add.1)». , 07-10-1997 [Consulta: 20 novembre 2010]. Arxivat 2018-12-26 a Wayback Machine.
* ↑ United Nations. General Assembly (52nd Session) «Letter dated 10 November 1997 from the Secretary-General to the President of the General Assembly (A/52/585)». , 10-11-1997 [Consulta: 20 novembre 2010]. Arxivat 26 de desembre 2018 a Wayback Machine.
* ↑ United Nations. General Assembly (52nd Session) «Renewing the United Nations: a programme for reform (A/RES/52/12 B)». , 09-01-1998 [Consulta: 8 gener 2007]. Arxivat 2018-12-26 a Wayback Machine.
* ↑ United Nations Dept. of Public Information «Deputy Secretary-General». [Consulta: 8 gener 2007].
* ↑ «http://web.archive.org/web/http://www.undg.org/index.cfm?». Arxivat de l'original el 2015-01-24. [Consulta: 13 desembre 2015].

## Enllaços externs

* Sotssecretari General de Nacions Unides
# Sotsvegueria d'Igualada

Sotsvegueria d'Igualada :
| 1716 → ||
| • Decrets de Nova Planta | 1716 |
La Sotsvegueria d'Igualada és una sotsvegueria, una antiga demarcació administrativa, depenent de la vegueria de Vilafranca i després de la vegueria de Barcelona. La sotsvegueria comprenia la rodalia d'Igualada i no sempre ocupà el mateix territori, ja que el 1467 se li integrà els pobles de Capellades, Castellolí, Claramunt, Espoia, Espelt, Òdena, Orpí, la Torre de Claramunt, Sant Martí de Tous i Vilanova del Camí. El 1508 perdé els termes dels castells d'Òdena, Montbui i Claramunt en favor de la vegueria de Manresa durant un temps. I durant un temps pertanyeren a la sotsvegueria Rubió, Jorba i Copons que més tard foren retornats a la vegueria de Cervera.
El 1233 constava com a sotsvegueria de la Vegueria de Vilafranca o del Penedès, desaparegué al segle xiv i al mateix segle, el 1381, passà a formar part de la Vegueria de Barcelona. Amb els decrets de Nova Planta es posà fi a la sotsvegueria i el territori passà a pertànyer al corregiment de Vilafranca.

## Referències

* ↑ Cabruja Vallès, Elisabet «Els batlles reials a la sotsvegueria d'Igualada». Pedralbes, n.23, 2003, p.115.

## Enllaços externs

* «Sotsvegueria d'Igualada». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Sònia Mestre i Nadal

Sònia Mestre Nadal (Barcelona, 1973) és una portera de waterpolo catalana, ja retirada.
Formada al Club Esportiu Mediterrani, va guanyar cinc Campionats de Catalunya i cinc lligues espanyoles. Internacional amb la selecció espanyola de waterpolo en setze ocasions, va participar al Campionat d'Europa de 1995. Després de la seva retirada esportiva, treballà com a emprenedora educativa.

## Palmarès

* 5 Lligues espanyoles de waterpolo femenina: 1991-92, 1992-93, 1993-94, 1994-95, 1995-96
* 5 Lligues catalanes de waterpolo femenina: 1991-92. 1992-93, 1993-94, 1994-95, 1995-96

## Referències

* ↑ «Sònia Mestre i Nadal». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Sònia Mestre Nadal». Qui és qui. Educació demà. Fundació Jaume Bofill, 19-01-2018. [Consulta: 24 juny 2020].
# Rasa de Vilajussana

La Rasa de Vilajussana és un torrent afluent per l'esquerra de la Riera de Navel, al Berguedà.

## Municipis per on passa

La Rasa de Vilajussana transcorre íntegrament pel terme municipal de Viver i Serrateix.

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica de la Rasa de Vilajussana està integrada per 18 cursos fluvials que sumen una longitud total de 10.368 m.

### Distribució per termes municipals

La xarxa transcorre íntegrament pel terme municipal de Viver i Serrateix.

### Territori PEIN

La part de la conca de la Rasa de Vilajussana que està per sota de la cota dels 600 msnm forma part de l'àrea del PEIN de la Riera de Navel. Les dades més significatives pel que fa a la conca d'aquesta rasa en relació a l'esmentat territori PEIN són:
***** de la xarxa hidrogràfica que transcorre pel territori PEIN

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
# Rasa de Vilamosa

La Rasa de Vilamosa és un torrent afluent per la dreta del Barranc dels Apòstols que neix a 750 m. al nord-oest de la masia del Llor i a 625 m. al nord-est de la masia de Vilamosa. De direcció global cap a les 7 del rellotge, desguassa al seu col·lector al peu del vessant sud-occidental del Serrat dels Pastors. Fa tot el seu curs pel terme municipal de Castellar de la Ribera.

## Xarxa hidrogràfica

La seva xarxa hidrogràfica, que també transcorre íntegrament pel terme municipal de Castellar de la Ribera, està constituïda per tres cursos fluvials la longitud total dels quals suma 2.671 m.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
* ↑ Les coordenades del lloc on neix, segons el web de XRCC, són 41° 59′ 37.31″ N, 1° 23′ 31.03″ E﻿ / ﻿41.9936972°N,1.3919528°E﻿ / 41.9936972; 1.3919528
# Ramon Maria de Dalmau i d'Olivart

Ramon Maria de Dalmau i d'Olivart (Les Borges Blanques, Província de Lleida, 1861- Madrid, 11 d'octubre de 1928) fou un jurista, escriptor i polític català, primer marquès pontifici d'Olivart des de 1882 i Senyor de Gelida.

## Biografia

Es va doctorar en dret civil i canònic i va ser professor de les facultats de dret de Barcelona i Madrid. Va ser diputat a Corts del Partit Conservador pel districte de les Borges Blanques a les eleccions generals espanyoles de 1896 i 1899. i va exercir d'àrbitre en alguns problemes fronterers entre països americans. Especialitzat en dret internacional, va pertànyer a nombroses associacions i institucions. Va ser president de l'Associació Espanyola de Dret Internacional, vicepresident de l'Institut de Dret Internacional i del Colonial i secretari de l'Associació Francisco de Vitoria. El 1892 va publicar, gràcies a una concessió del Ministeri d'Estat, una col·lecció en dos volums dels tractats i actes internacionals d'Espanya des del regnat d'Isabel II d'Espanya.

## Obres

* Catalina de Aragón y Carolina de Brunswick (1881)
* Teorías de los interdictos (1885)
* Manual de Derecho internacional público y privado (1886)
* Tratado y notas del Derecho internacional público (1887-1889)
* La ejecución de las sentencias extranjeras (1888)
* Programa de Derecho internacional público (1889)
* Elementos de Derecho Internacional Público (1906)
* Bibliographie du Droit international (1905-1910)

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Fitxa amb fotografia
# Rectoria del Pi

La rectoria del Pi és un edifici situat al carrer del Cardenal Casañas, 16 de Barcelona, annex a la basílica de Santa Maria del Pi i catalogat com a bé cultural d'interès local.

## Història i descripció

Es tracta d'una construcció del segle xv, amb reformes del xvii i xviii. De planta baixa i dos pisos, presenta com a elements més notables tres portals adovellats de mig punt de diferents mides, així com un seguit d'obertures al primer pis amb brancals i llindes de pedra motllurats. El segon pis correspon al que foren unes golfes sota el ràfec de la teulada. Els carreus forca irregulars unifiquen la composició de la facana.
La part posterior del solar és ocupada per un pati enjardinat, en un extrem del qual s'aixeca el campanar gòtic de l'església del Pi.

## Referències

* 1 2 3 «Església de Sant Maria del Pi i rectoria». Catàleg de Patrimoni. Ajuntament de Barcelona.

## Enllaços externs

* «Rectoria del Pi». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Rectoria de l'Arboç

La Rectoria de l'Arboç és una obra del municipi de l'Arboç protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici de tres plantes. Els baixos presenten una portalada d'arc de mig punt dovellat i una finestra d'arc mixtilini per banda amb una bonica reixa. La planta principal té al mig un balcó d'una sola porta balconera amb una barana de pedra decorada amb uns ulls de bou i sostinguda per mènsules. A cada banda hi ha una finestra de llinda i base que juntament amb la porta balconera presenta un trencaaigües de forma conopial. A sobre, i separades per una motllura que recorre tota la façana, hi ha l'última planta, amb una galeria amb cinc arcs rebaixats sostinguts per columnes poligonals, damunt les quals es pot veure l'embigat que forma la teulada.

## Història

L'edifici existia ja des d'antic a la vila, però no es pot precisar si la casa rectoral era emplaçada al mateix lloc des de bon principi. Documents del 1371 parlen de les males condicions en què es trobava. També un altre document de 1617 ens diu que era molt ruïnosa i que calia pagar un lloguer, per la qual cosa el rector volia abandonar-la, però es trobà amb la fèrria oposició dels jurats. Això originà la compra l'any 1630, per un tal Farrerol-Martí, d'un tros de terra a l'indret actual on es troba la rectoria. L'edifici anterior fou construït el 1638. Amb la Guerra de la Independència fou bastant malmès, cosa que obligà a certes reparacions. El 1852 hi ha constància que estava en mal estat. La cosa s'agreujà el 1897 en prendre possessió de la parròquia Mn. Gaietà Vilaplana. Com que la rectoria datava del 1638, es decidí fer-la tota nova. Les obres foren dirigides pel Sr. Camplloch i quedaren enllestides el setembre de 1902.

## Referències

* 1 2 3 «Rectoria de l'Arboç». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Rectoria de l'Arboç». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona. Arxivat de l'original el 2016-03-08. [Consulta: 28 agost 2014].
# Sovkhozni (Stàvropol)

* Per a altres significats, vegeu «Sovkhozni».
Sovkhozni (en rus: Совхозный) és un poble (un possiólok) del krai de Stàvropol, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 244 habitants. Pertany al districte rural de Kurskaia.

## Referències

* ↑ «База микроданных Всероссийских переписей населения 2002 и 2010 годов». Arxivat de l'original el 2014-06-09. [Consulta: 28 març 2020].
# Sovkhozni (Adiguèsia)

* Per a altres significats, vegeu «Sovkhozni».
Sovkhozni - Совхозный (rus) és un possiólok de la República d'Adiguèsia, a Rússia. És a 4 km al nord de Tulski i a 8,5 km al sud de Maikop.
Pertanyen a aquest possiólok els khútors de Grozni, Pritxtovski i Xaumian, i els possiolki de Pobeda i Udobni.

## Enllaços externs i referències

* Aquest article conté dades geogràfiques extretes de Google Earth i el mapa de Rússia de Yandex.ru, accessible des d'aquest enllaç.
* Estructura dels districtes electorals del raion de Maikop (en rus)
# Quixilà

Quixilà és el primer vescomte de vescomtat de Narbona conegut. Apareix esmentat presidint un plau o juici l'any 802, en el qual s'assignava a Anià, abat de Caunes, certs drets sobre un monestir que fins aleshores tenia en precari. Cixilà presidia el judici com a suplent del bisbe de Narbona, al que, per les característiques de l'afer, corresponia la presidència. Pel que se sap hauria exercit les funcions des de vers el 800 al 821 quan el va succeir Agilbert de Narbona.

## Referències

* ↑ Devic, Claude; Vaissette, Joseph. Histoire générale de Languedoc (en francès). Tolosa: Édouard Privat llibreter editor, 1872 (Vegeu altres edicions a Google Books Vol. 1 (1840), Vol. 2 (1840), Vol. 3 (1841), Vol. 4 (1749), Vol. 5 (1842), Vol. 6 (1843), Vol. 7 (1843), Vol. 8 (1844), Vol. 9 (1845)).
# Tampó fosfat salí

El tampó fosfat salí (també conegut per les seves sigles en anglès, PBS, acrònim de phosphate buffered saline) és una solució tampó generalment utilitzada en recerca biològica. Es tracta d'una solució aquosa salina que conté fosfat d'hidrogen del sodi, clorur de sodi i, dins algunes formulacions, clorur de potassi i fosfat de monopotassi. L'osmolaritat i concentracions d'ions (Cl$^-$, Na$^+$ i K$^+$) de les solucions corresponen a les del líquid extracel·lular cos humà i les de molts mamífers (isotònic).

## Aplicacions

El PBS té molts usos perquè és isotònic i no és tòxic per a la majoria de cèl·lules. D'entre aquests usos s'inclouen la dilució de substàncies utilitzades per al cultiu cel·lular i per a escurar els recipients contenidors de cèl·lules. El PBS amb EDTA també s'empra per a desfer aglomeracions de cèl·lules. Alguns metalls divalents com zinc, tanmateix, no poden ser afegits, ja que això comportarà precipitació. Per aquests tipus d'aplicacions es recomanen els agents amortidors de Good.

## Preparació

Hi ha moltes maneres diferents de preparar PBS. Algunes formulacions no contenen potassi, mentre altres contenen calci o magnesi.
La composició més comuna de PBS (1X) :
| Sal | Concentració (mmol/L) | Concentració (g/L) |
| NaCl | 137 | 8.0 |
| KCl | 2.7 | 0.2 |
| Na2HPO4 | 10 | 1.42 |
| KH2PO4 | 1.8 | 0.24 |
Es comença amb 800 ml d'aigua destil·lada per a dissoldre totes les sals. S'ajusta el pH a 7.4 amb HCl. S'afegeix aigua destil·lada a un volum total d'1 litre. El PBS 1x resultant hauria de tenir una concentració final de 10 mM PO43−, 137 mM NaCl, i 2.7 mM KCl.
Protocol Cold Spring Harbor :
| Reactiu | MW | Massa (g) 10X | [M] 10X | Massa (g) 5X | [M] 5X | Massa (g) 1X | [M] 1X |
| Na2HPO4 | 141.95897 | 14.1960 | 0.1000 | 7.0980 | 0.0500 | 1.41960 | 0.0100 |
| KH2PO4 | 136.08569 | 2.4496 | 0.0180 | 1.2248 | 0.0090 | 0.24496 | 0.0018 |
| NaCl | 58.44300 | 80.0669 | 1.3700 | 40.0335 | 0.6850 | 8.00669 | 0.1370 |
| KCl | 74.55150 | 2.0129 | 0.0270 | 1.0064 | 0.0135 | 0.20129 | 0.0027 |
| PH = 7.4 |
La manera més senzilla de preparar una solució de PBS és fent servir pastilles o tauletes de tampó PBS. Són formulats per donar una solució de PBS llesta per a fer servir en una quantitat especificada d'aigua destil·lada. Es troben disponibles en els volums estàndards: 100, 200, 500 i 1000 ml, i 10, 25, 50 i 100 L.
Si s'empra per a cultius cel·lulars, la solució pot ser dispensada a alíquotes, però no s'ha d'esterilitzar per autoclau, sinó per filtració. L'esterilització no és indispensable depenent del seu ús. El PBS pot ser emmagatzemat a temperatura ambient o a la nevera. Tanmateix, les solucions concentrades poden precipitar quan es refreden i haurien de ser mantingudes a temperatura ambient fins que el precipitat s'hagi dissolt completament abans que no es faci servir.

## Referències

* ↑ Dulbecco, R. «Plaque formation and isolation of pure lines with poliomyelitis viruses». J. Exp. Med., 99, 2, 1954, pàg. 167–182. DOI: 10.1084/jem.99.2.167. PMC: 2180341. PMID: 13130792.
* ↑ Medicago AB, (2010) Phosphate buffered saline specification sheet
# Redona (Bóixols)

Redona és un territori del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà, en territori del poble de Bóixols.
Està situat a l'oest-nord-oest de Bóixols, al sud de Cal Mateu i a ponent de la carretera L-511. És a l'extrem oriental del Clot d'Oriol.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim romànic de caràcter descriptiu. La forma redona, derivat del llatí rotunda, amb el mateix significat, descriu la forma d'aquesta partida agrícola.

## Enllaços externs

* Redona en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Spring Valley (Ohio)

Spring Valley és una vila dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 510 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Spring Valley tenia 510 habitants, 195 habitatges, i 147 famílies. La densitat de població era de 703,3 habitants/km².
Dels 195 habitatges en un 33,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,5% hi vivien parelles casades, en un 8,2% dones solteres, i en un 24,6% no eren unitats familiars. En el 20% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,62 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,7% tenia menys de 18 anys, un 10,2% entre 18 i 24, un 30,8% entre 25 i 44, un 23,7% de 45 a 60 i un 11,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 42.500 $ i la renda mediana per família de 44.231 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.382 $ mentre que les dones 26.250 $. La renda per capita de la població era de 26.071 $. Aproximadament l'1,4% de les famílies i el 2,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Spring Valley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Spring Valley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Tapacul de Parker

El tapacul de Parker (Scytalopus parkeri) és una espècie d'ocell de la família dels rinocríptids (Rhinocryptidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el sotabosc dels boscos de muntanya als Andes del sud d'Equador i l'extrem nord del Perú.

## Referències

* ↑ «Tapacul de Parker». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/06/2021(català)
# Tapacul de Panamà

El tapacul de Panamà (Scytalopus panamensis) és una espècie d'ocell de la família dels rinocríptids (Rhinocryptidae).

## Hàbitat i distribució

Viu al sotabosc dels boscos de muntanya a la llarga de la frontera entre Colòmbia i Panamà.

## Referències

* ↑ «Tapacul de Panamà». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/06/2021(català)
# Ras el Djebel

Ras el Djebel (àrab: رأس الجبل, Raʾs al-Jabal, ‘Cap de la Muntanya’) és un cap de la costa nord de Tunísia, a la governació de Bizerta, a poca distància cap a l'est del Ras Zebib i a uns 25 km de la ciutat de Bizerta. A la vora hi ha una vila que porta també el nom de Ras el Djebel o Ras Jebel. Rep el nom per ser el lloc on es considera que acaben (o comencen) les Muntanyes de l'Atles, i el promontori que formen entra a la mar i forma un sortint arrodonit.
# Ras del Tossal

El Ras del Tossal és una muntanya de 1.801 metres que es troba al municipi del Pont de Bar, a la comarca catalana de l'Alt Urgell.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Teimuraz Mukhrani-batoni

Teimuraz fou el vuitè príncep de Mukhran (Mukhrani-batoni) del 1667 al 1688
Era fill de Constantí I Mukhrani-batoni, al que va succeir el 1667.
Va ser confirmat al títol de Mukhrani-batoni, per ell i els seus descendents
Casat amb una filla de Jordi Saakadze, tarkhan-muravi de Tbilisi, Kartskinvale i Dvaleti.
Va morir el 1688 i va prendre el poder el seu germà Ashot Mukhrani-batoni

## Referències

* Genealogia
Assiatiani, Nodar; Bendianachvili, Alexandre. Histoire de la Géorgie. París: Harmattan, 1997. ISBN 2-7384-6186-7.
# Quiçama

Quiçama, Kissama o Kisama (pronunciació bantu) és un municipi de la província de Luanda. Pel decret 29/11 de l'1 de setembre de 2011 aquest municipi i el d'Ícolo e Bengo foren moguts de la província de Bengo a la província de Luanda, juntament amb els de Luanda, Belas, Cazenga, Cacuaco i Viana. La transferència fou signada el 2 d'abril de 2012 a Catete pel governador de la província de Luanda, Bento Bento, i João Miranda, de Bengo, en presència del ministre d'administració territorial, Bornito de Sousa.
Té una extensió de 12.046 km² i 25.086 habitants 3l 2014. La seu és la comuna de Muxima. Limita al nord amb els municipis de Viana i Ícolo e Bengo, a l'est amb Cambambe, Libolo i Quibala, al sud amb Quilenda i Porto Amboim, i a l'oest amb l'oceà Atlàntic. Part del territori és ocupat pel Parc Nacional de Kissama.

## Subdivisions

El municipi és compost de comunas:
* Quissama
* Demba Chio
* Mumbondo
* Quixinge

## Referències

* ↑ Pedro Bica «Obras dão vida à vila de Catete» (en portuguese). Jornal de Angola [Luanda, Angola], 03-04-2012 [Consulta: 4 abril 2012].
* ↑ Quiçama al web del cens d'Angola.
# Remón de Castellazuelo

Remón de Castellazuelo (segles XII i xiii) fou bisbe de Saragossa.
Bisbe de Saragossa entre els anys 1185 i 1199, va continuar les obres de la Seu de Saragossa que havia iniciat el seu antecessor, consistents en mantenir la mesquita adaptada a l'ús cristià però edificant-ne un capçal cinc absis i una portalada flanquejada per dues torres de secció quadrada.
Va participar amb Pere el Gran en la campanya que va conduir a la primera conquesta del Racó d'Ademús el 1212, amb el Setge d'Al-Dāmūs i el Setge de Castellfabib.

## Referències

* ↑ (castellà) La Seo de Zaragoza Arxivat 2021-05-18 a Wayback Machine.
* ↑ (castellà) Jerónimo Zurita: Anales de Aragón, cap. LX
Remón de Castellazuelo :
| Càrrec de govern |||
| Precedit per: Pere Tarroja | Bisbe de Saragossa (Llista de bisbes de Saragossa) (1184-1199) | Succeït per: Roderic de Rocabertí |