OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cal Teòric

Cal Teòric és una obra eclèctica de Vilassar de Dalt (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Edifici civil, es tracta d'una construcció que ocupa el xamfrà entre dos carrers. El cos principal està conformat per una planta baixa, un pis, i està cobert per una teulada amb quatre vessants; el petit cos lateral només consta d'una planta baixa i un terrat.
Al conjunt destaca la seva ornamentació eclèctica -especialment a la porxada de la façana principal, avui transformada en una tribuna tancada amb vidres-, treballada amb pedra, arcs, columnes i baranes que donen un cert aire exòtic a l'edifici. El guardapols de totes les restants obertures són típiques del neogòtic.
Cal destacar, també, l'ampli voladís de la teulada sostingut per mènsules i els esgrafiats a la part immediatament inferior. Sobresurt també una reixa de ferro situada sobre una finestra del cos lateral.

## Referències

* 1 2 3 «Casa al carrer Vidal Barraquer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 agost 2017].
# Butiròmetre

Un butiròmetre és un aparell de laboratori dissenyat per a determinar la riquesa en greix de la llet i els seus derivats.
El mot butiròmetre és un mot compost de la forma prefixada del mot grec boútyron, "mantega" i de la forma sufixada del mot grec métron, "mesura".
En el butiròmetre s'empra el mètode de Gerber, inventat el 1892 pel químic suís Niklaus Gerber. La llet és tractada amb àcid sulfúric concentrat, el qual la descompon en xerigot i greix; per centrifugació se separa el greix, la quantitat del qual és indicada directament en un tub graduat.

## Referències

* ↑ «Butiròmetre». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
Equipament de laboratori de química :
# Butirki (Lípetsk)

* Per a altres significats, vegeu «Butirki».
Butirki (en rus: Бутырки) és un poble de l'óblast de Lípetsk, a Rússia, que el 2018 tenia 1.406 habitants. Pertany al districte rural de Griazi.

## Referències

* ↑ Ведомости Верховного Совета РСФСР № 22 1960
* ↑ http://rgada.info/opisi/1354-opis_487-1/0006.jpg
* ↑ Часовня на могиле мужа Arxivat 2013-09-21 a Wayback Machine. // Gorod48
# Cal Toni (Sant Martí Sarroca)

Cal Toni és una obra de Sant Martí Sarroca (Alt Penedès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Masia composta de planta baixa, pis i golfes, amb coberta a dues vessants. Portal d'arc de mig punt reformat (i un altre, al costat, tapiat), finestres amb llinda i terrat lateral adossat, amb balaustres de terra cuita. Façana lateral, arcs de mig punt cegats. Palmeres, jardí davanter i edificis agrícoles annexos.

## Referències

* ↑ «Cal Toni». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 octubre 2018].
# Can Vilar de la Muntanya

Can Vilar de la Muntanya és un edifici del municipi de Sant Just Desvern (Baix Llobregat) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Les primeres dades de Can Vilar de la Muntanya daten del 1330.

## Descripció

És una masia que ha sofert reformes i ampliacions, conseqüència del seu ús rural. La seva façana és asimètrica, amb un portal dovellat de punt rodó i un ràfec de coberta treballat. Conserva les galeries, també amb arcs de punt rodó, sostinguts per pilars quadrats. Sota seu es descobreix un arc peraltat de pedra gairebé tapiat. Tot el conjunt està tancat per un corral o barri, on hi ha diverses construccions.

## Referències

* 1 2 «Can Vilar de la Muntanya». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 març 2015].
# Cabanes de pedra seca (Rellinars)

Les Cabanes de pedra seca és una obra de Rellinars (Vallès Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Al terme municipal de Rellinars hi ha disseminades per l'entorn rural diverses cabanes de pedra seca, la majoria de planta circular i aguna de planta quadrada. Són construccions de pedra desbastada sense morter cobertes amb falsa cúpula. L'única obertura és la porta d'accés, rectangular amb una llinda de pedra o de fusta.

## Referències

* ↑ «Cabanes de pedra seca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 20 maig 2021].
# Can Tost

Can Tost és una masia del municipi de Tordera (Maresme) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia del grup IV, de tres cossos desiguals i una façana desbaratada per les reformes, que afecten principalment el cos de la dreta, que té més amplada de la usual a les masies del Maresme.
Conserva el portal d'arc de mig punt i la finestra principal, convertida en balcó. Hi ha un cos afegit que ha fet perdre la fesomia pròpia. Aquest cos, que serveix de cuina, podria haver estat una masoveria important, ja que la seva construcció sembla feta per acollir gent que hi treballa.
Té un forn per coure-hi el pa.

## Referències

* 1 2 3 «Can Tost». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 febrer 2016].
# Cadence Design Systems

Cadence Design Systems (abr. NASDAQ: CDNS) és una empresa multinacional dels Estats Units d'Amèrica que es dedica al disseny de programari per al sector electrònic. Cadence produeix programari per a dissenyar circuits integrats (IC), SoC) i circuits impresos (PCB). Fou creada l'any 1988 com a resultat de la fusió de SDA Systems i ECAD Inc. La seva seu és a San José (Califòrnia).

## Productes

* Orcad/PSpice: eines de disseny de PCB per a petits equips de treball.
* Allegro Platform: eines de disseny de IC/SoC i PCB.
* Virtuoso Platform: eines per a dissenyar IC/SoC.
* Incisive Platform: eines de simulació i verificació funcional de circuits digitals.

## Vegeu també

* Eines ECAD

### Altres programaris de disseny IC/PCB

* Altium Designer de l'empresa Altium.
* Xpedition/PADS de l'empresa Mentor Graphics
* KiCad (programari lliure)
* Eagle de l'empresa CadSoft.
* DesignSpark PCB de l'empresa RS Components.
* LibrePCB

### Programaris de simulació

* Simulacions elèctriques, tots els programaris disposen de simulador PSpice o similar ː LTspice de Linear, MPLAB Mindi.
* Simulacions tèrmiques: Hyperlinx de Mentor Graphics.
* Simulacions de camps RF: HFSS de l'empresa Ansys.
* Simulacions tèrmiques : Salome.

## Referències

* ↑ «Cadence Design Systems Inc: NASDAQ:CDNS quotes & news - Google Finance» (en anglès). google. [Consulta: 16 febrer 2017].
* ↑ «Tools» (en anglès). cadence. [Consulta: 16 febrer 2017].
* ↑ «LibrePCB» (en anglès). http://librepcb.org.+[Consulta: 20 abril 2018].
* ↑ «Linear Technology - Design Simulation and Device Models» (en anglès). http://www.linear.com.+[Consulta: 30 gener 2018].
* ↑ «MPLAB Mindi Analog Simulator | Microchip Technology Inc. | Microchip Technology Inc.» (en anglès). http://www.microchip.com.+[Consulta: 30 gener 2018].
# Calvari (la Sénia)

Calvari és una obra de la Sénia (Montsià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Calvari del poble, on es resa el viacrucis el Dijous Sant. Situat sobre un petit turó. Recinte de perímetre poligonal delimitat per un mur de maçoneria. Interessa la portada, d'un barroc popular malgrat portar la data avançada de 1790. Llinda formada amb tres blocs de pedra amb perfil interior mixtilini, sobre ella coronament també mixtilini amb petita fornícula en el capcir, dues esferes de pedra sobre basament en els extrems i una creu, avui caiguda, en el centre. A l'interior, petites capelles amb les escenes de la Passió de Crist en forma de pilars quadrats de totxo amb la capelleta a la part superior coberta a dues vessants amb rajola de terrat; les escenes es representen mitjançant quatre manises de València, el dibuix de les escenes sembla recent.

## Història

A la part superior de la portalada, sota una creu, hi ha gravada la data de 1790, referida probablement a la data d'acabament del conjunt. Degué aixecar-se més o menys contemporàniament a l'església parroquial, ja que la data més tardana que hi trobem és la de 1767. Les capelles del viacrucis són posteriors al mur exterior. Probablement es van aixecar després de la Guerra Civil, així com els bancs de maçoneria que divideixen l'itinerari de la processó.

## Referències

* 1 2 «Calvari». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 19 agost 2021].

## Enllaços externs

* «Calvari». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Calvari (Riba-roja d'Ebre)

El Calvari és una obra de Riba-roja d'Ebre (Ribera d'Ebre) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

A migdia del nucli de Riba-Roja hi ha un caminet que serpenteja un petit turó. Al llarg del seu recorregut hi ha construïdes les catorze estacions del Via Crucis. Estan formades amb capelletes d'obra, amb un cos cúbic suportat per un pilar amb teuladeta de quatre cares; en una de les seves cares hi ha una fornícula on s'hi representen escenes de la Passió de Crist amb plafons ceràmics. L'ordre de les estacions segueix la numeració romana. El camí està presidit per xiprers.

## Història

Durant la Setmana Santa, les imatges de Jesús i la Verge són portades en processó al Calvari, reproduint el camí que va fer Jesús fins al Gòlgota.

## Referències

* 1 2 «Calvari». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 14 març 2019].

## Enllaços externs

* «Calvari». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Calvari d'Amposta

El Calvari d'Amposta és una obra d'Amposta inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Via Crucis d'Amposta. Recinte envoltat per un mur de pedra emblanquinat amb pilars que sostenen les tanques. A l'interior hi ha una estructura quadrada amb obertures d'arc de mig punt a cada banda, amb seients a l'interior, recoberta amb rajola vidriada de colors. Al costat hi ha un pou amb vidriat de colors a l'exterior. El Via Crucis es troba a la part esquerra, format per unes columnes de base quadrada i capitell troncocònic al damunt del qual s'assenta un grup escultòric que representa les escenes de la vida, passió i mort de Jesús, amb la creu al centre com a element comú.

## Història

Via Crucis d'Amposta, recinte envoltat per un mur de pedra emblanquinat, amb pilars que sostenen les reixes. A l'interior hi ha una estructura quadrada amb obertures d'arc de mig punt a cada banda, amb seients a l'interior recoberta amb rajola vidriada de colors. Al costat hi ha un pou amb vidriat de colors a l'exterior.
El via Crucis està a la part esquerra, format per unes columnes de base quadrada i capitell troncocònic al damunt del qual s'assenta un grup escultòric que representa les escenes de la vida, passió i mort de Jesús, i al centre hi ha la creu com a element comú.

## Referències

* 1 2 3 4 «Calvari d'Amposta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 agost 2014].
* ↑ Gálvez, Francesc Esteve «La cueva sepulcral del "Calvari d'Amposta"» (en castellà). Pyrenae, 2, 1966, pàg. 25–50 & I–IV. ISSN: 2339-9171.
# Can Valls

«Can Valls» té aquests significats:
* Can Valls (Bigues), masia al terme municipal de Bigues i Riells, a la comarca del Vallès Oriental
* Can Valls (Caldes de Montbui), urbanització de Caldes de Montbui, als afores de Caldes, direcció Palau de Plegamans
* Can Valls (Canovelles), masia al municipi de Canovelles (Vallès Occidental)
* {Can Valls (la Cellera de Ter), casa a la Selva
* Can Valls (Dosrius), nucli de població al municipi de Dosrius
* Can Valls (els Hostalets de Pierola), masia al municipi dels Hostalets de Pierola (Anoia)
* Can Valls (Rupià), edifici a Rupià (Baix Empordà)
* Can Valls (Sant Andreu de Llavaneres), masia de Sant Andreu de Llavaneres (Maresme)
* Can Valls (Vilobí d'Onyar), masia al municipi de Vilobí d'Onyar (Selva)
* Torre de Can Valls de la Muntanyeta, edifici al municipi de Castelldefels (Baix Llobregat)
* Can Perera i Can Valls
# Cal Sisplau

Cal Sisplau és una obra de Sant Martí Sarroca (Alt Penedès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa aïllada de planta quadrangular composta de planta baixa, pis, terrat i torratxa. Façanes de composició simètrica amb obertures amb llinda decorades amb ceràmica blava i trencaaigües decorats amb cercolets, ovals i espirals. Reixes interessants. Coronament amb barana de balaustres, fris, palmetes i elements quadrangulars, amb motllura corbada superior que centra la façana. Jardí i baluard.

## Referències

* ↑ «Cal Sisplau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 octubre 2018].
# Cantó de Metz-Ville-2

El cantó de Metz-Ville-2 és una antiga divisió administrativa del departament del Mosel·la, situat al districte de Metz-Ville. Compta la part est de la vila de Metz. Va desaparèixer el 2015.
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1967 | M. de Maud'Huy | Divers droite |
| 1967-1973 | M. Oehmke | Divers droite |
| 1973-1979 | Jean Laurain | PS |
| 1979-2002 | Denis Jacquat | UDF |
| 2002-2004 | Philippe Grégoire | Sense etiqueta |
| 2004-2011 | Christiane Pallez | PS |
| 2011-2015 | Denis Jacquat | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Calamus rotang

Calamus rotang és una planta dins del grup de les palmeres rotang. És nativa del sud-oest d'Àsia. La part basal creix vertical fins a uns 10 metres des del sòl i després ho fa de forma hortitzontal durant 200 metres o més. És molt flexible i de gruix uniforme, sovint presenta espines. Les fulles són pinnades i de disposició alternada, de 60 a 80 cm de llargada. És dioica, fa les flors en inflorescències tancades dins espates. Els fruits són comestibles i la resina que exsuden es coneix com a sang de drac.
Amb la seva fusta se'n fan mobles i altres estris.

## Referències

* ↑ Missouri Botanical Garden

## Enllaços externs

* The rattan palm Arxivat 2008-12-27 a Wayback Machine. by Anna Guglielmo, Pietro Pavone and Cristina Salmeri
# Campionat de clausura xilè

El campionat de clausura xilè de futbol (Campeonato de Clausura) va ser una competició futbolística que es disputà a Xile l'any 1944. Va rebre la seva denominació al fet que es disputà al final de la temporada. Es disputava per eliminatòries pel que es pot considerar com un predecessor de la copa xilena de futbol. No s'ha de confondre amb l'actual Torneig de Clausura, que forma part de la lliga xilena de futbol.

## Historial

| Any | Campió | Finalista | Marcador | Trofeu |
| 1944 | Santiago Morning | Audax Italiano | 1–1 | Copa Jaime Rodríguez |
Font:

## Referències

* ↑ Santiago Morning millor mitjana en tot el torneig.
* ↑ Chile Cup - RSSSF
# Carmina Pleyan i Cerdà

Carmina Pleyan i Cerdà (Lleida, 10 de gener de 1917 - Barcelona, 24 de febrer de 2011) fou una lingüista catalana.

## Biografia

Estudià l'ensenyament secundari a l'Institut de Lleida i als anys 30 anà a Barcelona per estudiar Filosofia i Lletres a la Universitat Autònoma. Catedràtica de llengua i literatura espanyola per la Universitat de Barcelona, fou professora d'ensenyament secundari de llengua castellana a Lleida, Figueres i Girona. El 1963 va obtenir la càtedra de l'Institut Montserrat i el 1970-1975 fou responsable d'orientació pedagògica de l'Institut Joanot Martorell, a Esplugues de Llobregat, Barcelona.
El 1933 va formar part de la tertúlia literària de l'Ateneu Barcelonès amb Joan Vinyoli, Òscar Samsó, el seu futur marit Josep García i López, Francesc Gomà i Musté i Pere Ribera.
Durant els anys 1950 va elaborar manuals escolars d'aprenentatge del castellà, que destaquen pel domini de recursos sintàctics i gramaticals de la llengua com a element bàsic per a una millor expressió de les idees. Es va esforçar a posar les aportacions de la lingüística al servei de l'aprenentatge i el desenvolupament personal dels alumnes. Sempre considerà que calia una profunda renovació pedagògica; s'interessà especialment pel procés d'aprenentatge del alumnes amb dificultats i es dedicà a estudiar el fracàs escolar.
Al llarg de tota la seva vida professional va escriure i publicar diverses obres: treballs sobre literatura i lingüística, consideracions sobre el procés d'ensenyament i aprenentatge i el paper clau que hi té el domini de la llengua, i els ben coneguts llibres de text per a tots els nivells educatius, tant per a l'editorial Teide com per a Barcanova, Vicens-Vives o altres.
El 1988 va rebre la Creu de Sant Jordi. Va ser Sòcia d'Honor de l'Associació Col·legial d'Escriptors de Catalunya.

## Obres

* El Teatro romántico (1946)
* Gamma: curso de lengua castellana (1950)
* Verbo. Segundo curso (1955)
* Teoría literaria (1967) amb Josep García i López
* Sintagma. Lengua y literatura españolas (1972) amb Josep García i López
* Reflexiones sobre la enseñanza de la lengua (1975), a Cuadernos de pedagogía, Nº 4.
* El lenguaje, instrumento de aprendizaje social e intelectual (1975) a Cuadernos de pedagogía, Nº 12.

## Referències

* 1 2 3 4 Gomà, Lala. «Pioneres. Dones universitàries de la Segona República». Arpa Films i Nao Cinematogràfica, 2021. [Consulta: 23 abril 2022].
* 1 2 «Mor la lingüista Carmina Pleyan». [Consulta: 24 febrer 2021].
* ↑ «Carmina Pleyan i Cerdà». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Carmina Pleyán i Cerdà, obituari a El Punt
* ↑ P.G. «Carmina Pleyan i Cerdà - 25 febrer 2011». [Consulta: 24 febrer 2021].
* 1 2 3 «La maestra. Carmina Pleyán». La Vanguardia, 26-02-2011. [Consulta: 23 abril 2022].
# Carmina o revienta

Carmina o revienta és una pel·lícula espanyola del 2012, dirigida i escrita per Paco León.
La pel·lícula és protagonitzada per la seva mare, Carmina Barrios, la seva germana María León (Maria), Paco Casaus (Antonio León) i Ana Mª García (Ani). Es tracta d'una de les primeres pel·lícules a Espanya que té una estrena simultània a les sales de cinema, Internet i còpia digital.

## Argument

Carmina és el retrat d'una senyora de 58 anys que regenta una ''venta'' a Sevilla. Després de sofrir diversos robatoris, inventa una original manera de recuperar els diners per tirar la seva família endavant. Mentre espera el desenllaç del seu pla, reflexiona en la cuina de casa seva sobre la seva vida, obra i miracles. En la pel·lícula destaca que té tres fills. Un d'ells és Maria, una noia de 22 anys sense expectatives clares en la vida i amb una filla de quatre anys, Marina. Carmina també viu amb el seu marit, Antonio, un senyor aficionat a la beguda malgrat les prohibicions del metge. En la seva ''venta'' té un ajudant una miqueta estrany, anomenat Basilio. Té també una amiga, a la qual li agrada explicar les seves experiències amb personatges famosos, que se sobreentén no són més que un invent.

## Repartiment

* Carmina Barrios
* María León
* Paco Casaus
* Ana María García

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 2013: Goya a la millor actriu secundària per María León
* 2013: Goya al millor director novell per Paco León
* 2013: Goya a la millor actriu revelació per Carmina Barrios

## Referències

* ↑ Clares, Judith. «Estrenos Simultáneos». COMeIN, 01-11-2015. [Consulta: 21 abril 2020].
* ↑ Belinchón, Gregorio. «Internet se rinde ante ‘Carmina o revienta’». El País, 08-07-2012. [Consulta: 2 maig 2014].
* ↑ «Carmina o revienta». Fotogramas.
* ↑ «27 edición de los Premios Goya». Premios Goya. Academia de las Artes y las Ciencias Cinematográficas de España, 2013.

## Enllaços externs

* Carmina o revienta - Lloc web oficial
# Can Peix i Mas Grau

Can Peix i Mas Grau és una obra d'Argentona (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Conjunt de finca d'estiueig format per casa i ermita. L'edifici principal, de planta baixa, dos pisos i golfes, té una torre mirador en una de les cantonades.
La coberta combina teulada a quatre aigües i terrasses amb balustrada. A les façanes destaquen els motius neogòtics de decoració de les obertures i remats.
Sembla que l'edificació que hi ha a ponent de can Peix és l'antic mas Grau, de dos cossos i planta baixa i dos pisos, amb teulada a dues vessants.
És una de les transformacions masia-xalet de més importància de la vila, fruit de l'arribada de la burgesia barcelonina a la vila.
El subsòl també està protegit mitjançant les fitxes Q2-06 i Q2-07 del Catàleg de patrimoni arquitectònic, arqueològic, paisatgístic i ambiental.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Peix i Mas Grau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 maig 2020].
# Can Peixauet

Can Peixauet és una antiga masia de Santa Coloma de Gramenet, situada a l'avinguda de la Generalitat, 98-100, prop del riu Besòs. Està catalogada com a bé cultural d'interès local i actualment acull la biblioteca del mateix nom de la Xarxa de Biblioteques Municipals de la Diputació de Barcelona.

## Història

El seu origen està documentat al segle xii, i originalment era anomenada Mas Vilallonga, mentre que al segle xiv era coneguda com a Mas Castellar. Al segle xix fou adquirida per Antoni del Sol, conegut pel malnom de Peixauet, d'on prové el nom actual. L'any 1992 va ser adquirida per l'Ajuntament de Santa Coloma de Gramenet, i el 2001 va ser reformada pels arquitectes Miquel Espinet i Antoni Ubach, per a adaptar-la com a biblioteca municipal.

## Descripció

L'edifici central devia presentar l'aspecte típic de les masies basilicals de la costa fins a la reforma del segle xix, que li aportà el coronament, la torrassa central i l'estucat dels murs, imitant carreus regulars. Actualment, consta d'un volum prismàtic rectangular de tres plantes amb torrassa central. La façana sud és de pedra escairada a la part inferior, mentre que la resta de són de totxo estucat imitant un aplacat. La coberta del cos principal és plana i transitable, mentre que la torrassa central es cobreix a tall de pavelló de teula plana a quatre aigües. A l'interior destaquen els forjats de bigues de fusta i revoltons.

## Referències

* 1 2 «Can Peixauet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* 1 2 3 «Itinerari Sud Can Peixauet (vídeo)». youtube. Museu Torre Balldovina.
* 1 2 «Pla especial de Protecció del Patrimoni de Santa Coloma de Gramenet». Arxivat de l'original el 2015-05-18.

## Enllaços externs

* «Can Peixauet». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Careproctus batialis

Careproctus batialis és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Descripció

* Fa 16 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 1.225 i 2.300 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic nord-occidental: Rússia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Krøyer H. N., 1862: Nogle Bidrag til Nordisk ichthyologi. Naturhist. Tidsskr. Kjøbenhavn (Ser. 3) v. 1. 233-310.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Popov, A. M., 1933. On the Ichthyofauna of the Sea of Japan. Issled. Morey SSSR, Leningrad Núm. 19: 139-155.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Nóvikov, N. P.; Sokolovski, A. S.; Sokolóvskaia, T. G.; Iàkovlev, I. M., 2002. The fishes of Primorye. Vladivostok, Far Eastern State Tech. Fish. Univ., 552 p.
* ↑ Sokolovskaya, T.G., A.S. Sokolovskii i E.I. Sobolevskii, 1998. A list of fishes of Peter the Great Bay (the Sea of Japan). J. Ichthyol. 38(1):1-11.

## Bibliografia

* Txernova, N. V.; Stein, D. L.; Andriàixev, A. P «Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes» (en anglès). California Academy of Sciences Annotated Checklists of Fishes, 31, 72, 2004.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB