OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Premis Ondas 1990

Els Premis Ondas 1990 van ser la trenta-setena edició dels Premis Ondas, entregats el 19 de novembre de 1990. En aquesta edició es diferencien les categories: Premis Nacionals de ràdio o televisió, internacionals de ràdio i internacionals de televisió.

## Nacionals de ràdio

* La salud es lo que importa, Bartolomé Beltrán Pons (Antena 3 Radio)
* Sé que estás ahí, de Luis del Val Velilla (Cadena Cope)
* El matí de Josep Cuní (Catalunya Ràdio)
* La verbena de la Moncloa de Julio César Iglesias/ Luis Figuerola-Ferretti/ Javier Capitán (Cadena SER)
* Xosé Luís Blanco Campaña (Corporación de Radio e Televisión de Galicia)

## Nacionals de televisió

* Serveis informatius de TVE
* Jesús Puente per Su media naranja Telecinco
* Manuel Marlasca García per Crónica en negro d'Antena 3
* Jaume Figueras i Rabert per Cinema 3 i Informatiu Cinema (TV3)
* Chicho Ibáñez Serrador i la psicòloga Elena Ochoa per Hablemos de sexo (TVE)

## Internacionals de ràdio

* Gehórlos - ARD/SFB
* Zivot I Djelo Alfonsa Kaudersa - JRT/Ràdio Belgrad
* Esercizi di stile - Rai Radio 1
* Lo que yo te diga - cadena SER
* The bell in the tree - UKIB/Radio Cycle

## Internacionals de televisió

* Rough guide to the world - BBC Two
* Que sabe nadie: El cementerio - Canal Sur TV
* Recherche femme desesperement - TF1
* Txecoslovaquia: des del cor de la revolta, 30 minuts, TV3

## Hispanoamericans de ràdio i televisió

* Atreverse d'Alejandro Doria - Telefe/ Canal 11 - Argentina
* Isla negra, Neruda y el mar - Televisión Nacional de Chile
* Cristal - RCTV - Veneçuela
* Matutino/ Vespertino 103, Luis Garibotti - Radio Rivadavia - Argentina

## Referències

* ↑ https://elpais.com/diario/1990/11/19/radiotv/658969204_850215.html Pasqual Maragall y Jesús de Polanco entregan hoy los Premios Ondas 1990], El País, 19 de novembre de 1990

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial dels Premis Ondas Arxivat 2019-01-25 a Wayback Machine.
# Pont de la Unitat

El pont de la Unitat (a vegades anomenat "Unity Bridge 1") és un pont que travessa el riu Rovuma a Negomano, Moçambic, entre Tanzània i Moçambic. La seva es va proposar ja en 1975, poc després de la independència de Moçambic. Va ser idea dels expresidents dels dos països, Mwalimu Nyerere i Samora Machel. Es van completar diversos estudis de disseny i obres de construcció limitada a principis de la dècada de 1980, però el Pont de la Unitat no es va acabar a causa de la falta de fons.
En 2002 els dos governs nacionals van arribar a un acord formal per construir un nou pont sobre el riu. Les primeres pedres dels fonaments van ser col·locades tant a Tanzània i Moçambic el 10 d'octubre de 2005. La construcció va ser planejada inicialment per ser acabada en 2008.
El 2005 es va adjudicar el contracte per al disseny preliminar i supervisió de la construcció del pont a Norconsult. Tindrà al voltant de 720 m de longitud.
El projecte impulsarà el desenvolupament de la Regió de Mtwara (Tanzània) i Cabo Delgado (Moçambic) com a regió de la Comunitat de Desenvolupament de l'Àfrica Austral, ja que és un component important de la Desenvolupament del Corredor Mtwara. També s'escurçarà la distància al llarg de la carretera panafricana.
Els ambientalistes diuen que destruiria la Reserva Nacional del Niassa a Moçambic, que és la llar de ramats d'elefants, búfals.
El Pont de la Unitat sobre el riu Rovuma va ser construït per la China Geo-Engineering Corporation i finalment inaugurat el 12 de maig de 2010 pels presidents de Moçambic i Tanzània.
Es va iniciar la rehabilitació dels camins d'accés a banda i banda del pont. Un segon pont més petit Unitat 2 es va completar el 2007.

## Referències

* ↑ «Technical specifications». COWI Africa. Arxivat de l'original el 4 de març 2016. [Consulta: 7 març 2013].
* ↑ Ministry of Trade and Industry (South Africa). «Prefeasibility And Environmental Baseline Study For The Ruvuma River Interface Final Report» (PDF). Selous - Niassa Wildlife Corridor p. 56, 21-08-2005. Arxivat de l'original el 4 de març 2012. [Consulta: 17 març 2010].
* ↑ PONTE DA UNIDADE: Moçambique e Tanzânia unidos pela mesma causa
* ↑ Valy, Bayano. «Bridging the Ruvuma, bridging unity». Southern African News Features, 01-01-2005. Arxivat de l'original el 2011-07-20. [Consulta: 17 març 2010].
* ↑ «'Unity Bridge' to link Mozambique and Tanzania». Mail & Guardian [Johannesburg], 08-10-2005 [Consulta: 17 març 2010].

## Enllaços externs

* Kapama, Faustine «Unity Bridge to boost Dar, Maputo business». Daily News [Dar es Salaam], 11-09-2008 [Consulta: 17 març 2010].
# Proasellus margalefi

Proasellus margalefi és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Hàbitat

És una espècie demersal, la qual viu a les aigües dolces subterrànies.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: Espanya.

## Referències

* ↑ Dudich, E., 1925. Systematische Studien an italienischen Aselliden. Annales Musei Nationalis Hungarici 22: 281-301.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ World Marine, Freshwater and Terrestrial Isopod Crustaceans Database (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ SeaLifeBase (anglès)
* ↑ A Pan-European Species directories Infrastructure (PESI) (anglès)
* ↑ Fauna Europaea (anglès)
* ↑ Fauna ibérica - CSIC (castellà)

## Bibliografia

* Henry, J. P. i Magniez, G., 1982. Nouveaux asellides hypoges du Sud-est de l'Espagne (Crustacea, Isopoda, Asellota) Bulletin Zoologisch Nuseum Universiteit van Amsterdam 9(6): 37-45.
* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* ION (anglès)
* BioLib (anglès)
# Proasellus meijersae

Proasellus meijersae és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Hàbitat

És una espècie demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa al riu Mundo (conca hidrogràfica del Segura, província d'Albacete, l'Estat espanyol).

## Referències

* ↑ Dudich, E., 1925. Systematische Studien an italienischen Aselliden. Annales Musei Nationalis Hungarici 22: 281-301.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Henry, J. P. i Magniez, G., 2003. Isopodes Aselloides stygobies d"Espagne, III. - Le genre Proasellus: B- espèces anophthalmes. Beaufortia 53(6): 129-158.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ SeaLifeBase (anglès)
* ↑ World Marine, Freshwater and Terrestrial Isopod Crustaceans Database (anglès)
* ↑ Fernández, J., 2004. Noticia de nuevos táxones para la ciencia en el ámbito íbero-balear y macaronésico. Graellsia, 60(2): 217-243.
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)

## Bibliografia

* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* ION (anglès)
# Arola

«Arola» té aquests significats:
* Arola Editors editorial amb seu a Tarragona fundada l'any 1998
* Biografies:
** Antoni Arola (Tarragona, 1960), dissenyador industrial i interiorista català
** Francesc d'Assís Arola i Domènech (Manresa, 1842 - Lleida, 1901), farmacèutic català
** Josep Arola i Sala (Manresa, 1875 - 1933), metge, periodista i activista cultural català
** Sergi Arola (1968, Barcelona), cuiner català
# Copa espanyola d'hoquei sobre patins femenina 2020

La Copa de la Reina 2020 fou la quinzena edició de la Copa espanyola d'hoquei sobre patins. Tenia previst celebrar-se des del 19 fins al 22 de març de 2020 al Pazo dos Deportes de Riazor de la Corunya. A causa de l'esclat de la pandèmia del COVID-19 i els protocols de sanitat i prevenció de contagi públic, la competició fou ajornada sine die per la Federació Espanyola de Patinatge i, posteriorment, cancel·lada, S'acordà que la següent edició de la Copa de la Reina se celebrés a la mateixa ciutat. Es classificaren per a disputar la competició els primers vuit equips de la primera volta de l'OK Lliga, essent caps de sèrie els quatre primers classificats.
El 30 de gener s'efectuà el sorteig de les eliminatòries, acte que fou presentat per l'actor gallec Xosé Antonio Touriñán i comptà amb la presència del secretari general per a l'esport de la Xunta de Galícia, José Ramon Lete, el conseller d'esport de la Corunya, Juan Ignacio Borrego, i el president de la RFEP, Carmelo Paniagua, entre altres personalitats.

## Clubs participants

* Club Patín Alcorcón
* Club Hoquei Patí Bigues i Riells
* Cerdanyola Club d'Hoquei
* Club Patí Manlleu Magic Studio
* Generali Hoquei Club Palau de Plegamans
* Telecable Hockey Club
* Club Patí Vila-sana
* Club Patí Voltregà Stern Motor

## Competició
### Quadre de competició

Els horaris definitius dels partits foren anunciats oficialment el 13 de febrer.
| Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Final | Final |
| 19 de març 15:00 CET | 19 de març 15:00 CET | | | | |
| Telecable HC | | | | | |
| Telecable HC | | 21 de març 12:00 CET | 21 de març 12:00 CET | | |
| CHP Bigues i Riells | | 21 de març 12:00 CET | 21 de març 12:00 CET | | |
| 19 de març 19:00 CET | 19 de març 19:00 CET | | | | |
| CP Manlleu | | | | | |
| CP Manlleu | | | | 22 de març 16:00 CET | 22 de març 16:00 CET |
| CP Voltregà | | | | 22 de març 16:00 CET | 22 de març 16:00 CET |
| 20 de març 15:00 CET | 20 de març 15:00 CET | | | | |
| Generali HC Palau | | | | | |
| Generali HC Palau | | 21 de març 14:15 CET | 21 de març 14:15 CET | | |
| CP Alcorcón | | 21 de març 14:15 CET | 21 de març 14:15 CET | | |
| 20 de març 19:00 CET | 20 de març 19:00 CET | | | | |
| Cerdanyola CH | | | | | |
| CP Vila-sana | | | | | |

### Final

| Finalista 1 | vs. | Finalista 2 |
Pazo dos Deportes de Riazor, A Coruña

## Referències

* 1 2 «Sorteados los cuadros de competición de la Copa de S.M. El Rey y de S.M. La Reina» (en castellà). RFEP, 30-01-2020. [Consulta: 5 febrer 2020].
* ↑ «La Copa de SM El Rey, la Copa de SM La Reina y los Campeonatos de España Grupos-Show, aplazados» (en castellà). RFEP, 10-03-2020. [Consulta: 17 març 2020].
* ↑ «Cancel·lades la Copa del Rei i la Copa de la Reina d'hoquei patins». Esport3, 28-08-2020. [Consulta: 24 setembre 2024].
* ↑ «Oficializados los horarios de la Copa de SM El Rey y de la Copa de SM La Reina» (en castellà). RFEP, 13-02-2020. [Consulta: 24 setembre 2024].
# Presto! L'escola de màgia

Presto! L'escola de màgia (títol original en francès, Presto ! le Manoir Magique) és una sèrie d'animació francobelga en 52 episodis d'onze minuts, adaptada del llargmetratge La casa màgica dirigit per Ben Stassen i Jeremy Degruson i produïda per TeamTO. Es va emetre entre el 2021 i el 6 d'abril de 2023 a M6. S'ha doblat i subtitulat al català pel canal SX3.

## Repartiment

* Sauvane Delanoë: Dylan
* Maryne Bertiaux: Lisa
* Olivier Peissel: Kiki
* Pierre-François Pistorio
* Stéphane Roux
* Frédérique Marlot
* Vanessa Van-Geneugden
* Julien Crampon
* Bruno Méyère
* Sandrine Le Berre
* Brigitte Guedj

## Referències

* ↑ «"Presto ! Le Manoir magique": Una serie para niños que hace milagros - Unifrance». [Consulta: 6 juny 2023].
* ↑ AlloCine. «Presto ! Le Manoir Magique» (en francès). [Consulta: 6 juny 2023].
* ↑ Bonhomme, Par Alice. «Mediakwest - Presto! Le Manoir Magique, une nouvelle série d'animation dans le pipeline de TeamTO» (en francès), 12-02-2020. [Consulta: 6 juny 2023].
* ↑ «Presto! L'escola de màgia». CCMA, 10-10-2022. [Consulta: 6 juny 2023].
* ↑ «Presto! L'escola de màgia». Goita què fan ara, ara!. [Consulta: 13 desembre 2023].
# Preston (Iowa)

Preston és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 949 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Preston tenia 949 habitants, 417 habitatges, i 250 famílies. La densitat de població era de 370,1 habitants/km².
Dels 417 habitatges en un 29% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,1% hi vivien parelles casades, en un 7% dones solteres, i en un 40% no eren unitats familiars. En el 35,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 20,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,26 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,1% tenia menys de 18 anys, un 10,1% entre 18 i 24, un 28,8% entre 25 i 44, un 20,3% de 45 a 60 i un 17,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.909 $ i la renda mediana per família de 47.375 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.150 $ mentre que les dones 22.031 $. La renda per capita de la població era de 17.639 $. Entorn del 4% de les famílies i el 6,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Preston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Preston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Quaranta-sis

El quaranta-sis és un nombre natural que segueix el quaranta-cinc i precedeix el quaranta-set. Segons el sistema de numeració emprat s'escriu 46, XLVI o 四十六. És un nombre parell.
Ocurrències del quaranta-sis:
* és el nombre de cromosomes de l'ésser humà.
* el nombre habitual de dorsal de Valentino Rossi.«[www.valentinorossi.com Valentino Rossi]». [Consulta: 4 desembre 2017].
* el prefix telefònic de Suècia.
* els anys 46, 46 aC i 1946.
* al Japó s'usa per saludar (igual que 10 pot usar-se com adéu en català).
* és el nombre atòmic del Pal·ladi.
* el nombre de llibres de la Bíblia catòlica (comptant com a llibre el de les Lamentacions).
* el departament francès de Lot.
* és un nombre d'Erdős-Woods.

## Referències

* ↑ Piqueras, J.F., Fernández Peralta, A.M., Hernández, J.S., González Aguilera, J.J. 2002. Genética. Ariel Ciencia, España, 474 pàg. ISBN 84-344-8056-5
* ↑ «Country Codes» (en anglès). [Consulta: 4 desembre 2017].
* ↑ (successió A059756 a l'OEIS)
# Senòsid

Un senòsid (o senna) és un fàrmac usat per tractar el restrenyiment i buidar l'intestí gros abans de la cirurgia. S'administra via oral o via el recte. L'efecte s'inicia en minuts quan s'administra pel recte i en unes dotze hores si es fa via oral. És un laxant més suau que l'oli de ricí o el bisacodil.
No es recomana el seu ús a llarg termini

## Referències

* 1 2 3 «Senna», 01-01-2008. Arxivat de l'original el 6 setembre 2015. [Consulta: 11 agost 2015].
* ↑ Hamilton, Richard J. [2016-03-05]. Tarascon pharmacopoeia. 2010. Sudbury, Mass.: Jones and Bartlett, 2010, p. 181. ISBN 9780763777685.
* ↑ Navti, Phyllis [2016-03-05]. Pharmacology for pharmacy and the health sciences : a patient-centred approach. Oxford: Oxford University Press, 2010, p. 337. ISBN 9780199559824.
# Guilhem de Tudela

Guilhem de Tudela fou un trobador navarrès en occità del segle xiii. Escriví, entre el 1210 i el 1213, la primera part de la Cansó de la crozada dels albigesos, de la qual fou testimoni presencial. La continuació fou escrita per un trobador anònim, encara que alguns afirmaven que l'havia escrit Pèire Cardenal.
En la Cançó es mostra favorable a l'acció de l'església i a Simó de Montfort, però tracta amb una gran consideració Pere el Catòlic i els catalans que lluitaren a Muret. Volia compondre una cançó sobre la batalla d'Úbeda, però no va arribar a acabar-la.
Ell mateix es presenta en els primers versos de la cançó com "Comensa la cansos que maestre W. fit / Us clercs qui en Navarra fo a Tudela noirit" (v. 2-3) (Comença la cancó que el mestre W. va fer / un clerc que a Navarra, a Tudela, fou criat).

## Referències

* 1 2 «Guillem de Tudela | enciclopedia.cat». [Consulta: 10 juny 2023].
* ↑ texte, Guillaume de Tudèle Auteur du. La chanson de la croisade contre les Albigeois. Tome 1, Introduction. Texte, vocabulaire et table des rimes / commencée par Guillaume de Tudèle et continuée par un poète anonyme ; éd. et trad. ... par Paul Meyer (en francès), 1875-1879.
* ↑ «Chanson de la croisade contre les Albigeois» (en francès). BNF. [Consulta: 16 juliol 2019].
* ↑ Vegeu la pàgina corresponent de l'edició de Paul Meyer a Gallica

## Enllaços externs

* Fitxa de Guilhem de Tudela a la base de dades ARLIMA
# Parell de transferència de gir

El parell de transferència de gir (amb acrònim anglès STT) és un efecte en el qual l'orientació d'una capa magnètica en una unió de túnel magnètic o vàlvula de gir es pot modificar mitjançant un corrent polaritzat per gir.
Els portadors de càrrega (com els electrons) tenen una propietat coneguda com espín, que és una petita quantitat de moment angular intrínsec al portador. Un corrent elèctric generalment no està polaritzat (format per un 50% d'electrons de spin-up i 50% d'electrons de spin-down); un corrent polaritzat amb espín és aquell amb més electrons de qualsevol espín. En fer passar un corrent a través d'una capa magnètica gruixuda (normalment anomenada "capa fixa"), es pot produir un corrent polaritzat en espín. Si aquest corrent polaritzat amb espín es dirigeix a una segona capa magnètica més fina (la "capa lliure"), el moment angular es pot transferir a aquesta capa, canviant la seva orientació. Això es pot utilitzar per excitar oscil·lacions o fins i tot capgirar l'orientació de l'imant. Els efectes normalment només es veuen en dispositius a escala nanomètrica.
Memòria de parell de transferència de gir:
El parell de transferència de gir es pot utilitzar per capgirar els elements actius a la memòria magnètica d'accés aleatori. La memòria magnètica d'accés aleatori de parell de transferència de gir (STT-RAM o STT-MRAM) és una memòria no volàtil amb un consum d'energia de fuga gairebé nul, que és un avantatge important sobre les memòries basades en càrrega com ara SRAM i DRAM. STT-RAM també té els avantatges d'un menor consum d'energia i una millor escalabilitat que la memòria d'accés aleatori magnetoresistiva (MRAM) convencional que utilitza camps magnètics per capgirar els elements actius. La tecnologia de torsió de transferència de gir té el potencial de fer possibles dispositius MRAM que combinen requisits de corrent baixos i cost reduït; tanmateix, la quantitat de corrent necessària per reorientar la magnetització és actualment massa alta per a la majoria d'aplicacions comercials, i la reducció d'aquesta densitat de corrent per si sola és la base de la investigació acadèmica actual en electrònica de spin.

## Referències

* ↑ Ralph, D. C.; Stiles, M. D. «Spin transfer torques» (en anglès). Journal of Magnetism and Magnetic Materials, 320, 7, 01-04-2008, pàg. 1190–1216. DOI: 10.1016/j.jmmm.2007.12.019. ISSN: 0304-8853.
* ↑ Stiles, Mark D.; Zangwill, A. «Anatomy of Spin-Transfer Torque» (en anglès). NIST, 66, 014407, 01-07-2002, pàg. 014407–014407–14.
* ↑ Bhatti, Sabpreet; Sbiaa, Rachid; Hirohata, Atsufumi; Ohno, Hideo; Fukami, Shunsuke Materials Today, 20, 9, 2017, pàg. 530. DOI: 10.1016/j.mattod.2017.07.007 [Consulta: free].
* ↑ Ralph, D. C.; Stiles, M. D. Journal of Magnetism and Magnetic Materials, 320, 7, 01-04-2008, pàg. 1190–1216. arXiv: 0711.4608. Bibcode: 2008JMMM..320.1190R. DOI: 10.1016/j.jmmm.2007.12.019. ISSN: 0304-8853.
# Tacca

Tacca és un gènere de plantes amb flors monocotiledònies dins l'ordre Dioscoreales, són plantes natives de regions tropicals d'Àfrica, Austràlia, i sud-est d'Àsia. Anteriorment aquest gènere estava tractat dins la seva pròpia família Taccaceae, però l'any 2003 el sistema de classificació APG II system l'incorporà dins la família Dioscoreaceae.

## Espècies cultivades

Diverses espècies del gènere són plantes ornamentals. La ben coneguda espècie T. chantrieri rep en anglès els noms de Black Bat Flower, Bat-head Lily, Devil Flower o Cat's Whiskers. També es cultiven les espècies Tacca integrifolia, T. pinnatifida leontopetaloides i T. cristata aspera.

## Algunes espècies

* Tacca ankaranensis Bard.-Vauc., 1997
* Tacca chantrieri André, 1901
* Tacca cristata Jack, 1821
* Tacca esquirolii (H. Lév.) Rehder, 1936
* Tacca gaogao Blanco, 1837
* Tacca hawaiiensis H. Limpr., 1928
* Tacca integrifolia Ker Gawl., 1812
* Tacca involucrata Schumach. & Thonn., 1827
* Tacca laevis Roxb., 1814
* Tacca leontopetaloides (L.) Kuntze, 1891
* Tacca minor Ridl., 1907
* Tacca palmata Blume
* Tacca paxiana H. Limpr., 1928
* Tacca pinnatifida J.R. Forst. & G. Forst., 1775
* Tacca pinnatifida subsp. involucrata (Schumach. & Thonn.) H. Limpr., 1902
* Tacca plantaginea (Hance) Drenth, 1972
* Tacca subflabellata P.P. Ling & C.T. Ting, 1982

## Galeria

* Black bat flower, Tacca chantrieri, flr
* Tacca cristata, florida
* Ankarana arrowroot, Tacca ankaranensis, flor
* Polynesian arrowroot, Tacca leontopetaloides, plantes madures

## Referències

* Germplasm Resources Information Network: Tacca Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine.
* Taccaceae Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. in L. Watson and M.J. Dallwitz (1992 onwards), The families of flowering plants Arxivat 2007-01-03 a Wayback Machine.
* Huxley, A., ed. (1992). New RHS Dictionary of Gardening. Macmillan.
# Corazón solitario

Corazón solitario és una pel·lícula espanyola en coproducció amb França dirigida per Francesc Betriu i Cabeceran en 1973. Es tracta d'un melodrama dirigit amb tendresa i un sentit de l'humor subtil.

## Sinopsi

Antonio, un home solter senzill i incaut, frisós per tenir parella, rep la visita d'una noia que ha conegut a través d'un consultori sentimental. Ell es desviu per ella, però ella només pensa en triomfar com a artista.

## Repartiment

* La Polaca - Rocío
* Jacques Dufilho - Antonio
* Máximo Valverde - Juan Francisco, 'El Legionario'
* José María Prada - Veu d'Antonio
* Queta Claver - Lolita
* Luis Ciges - Luciano
* Manuel Alexandre - Cotet, el cec

## Premis
### Premi Sant Jordi de Cinematografia 1974

| Categoria | Nominats | Resultat |
| Millor pel·lícula espanyola | Millor pel·lícula espanyola | Guanyadora |

## Premis
### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics

| Any | Categoria | Nominat | Resultat |
| 1972 | Millor música | Carmelo Bernaola | Guanyador |

## Referències

* ↑ Corazón solitario a fotogramas.es
* ↑ Sessió triple: 'Calidoscopi', 'El corazón és un placer' i 'Corazón solitario', amb presentació a càrrec de Francesc Betriu Arxivat 2019-04-26 a Wayback Machine. al web de la Filmoteca de Catalunya
* ↑ «Entrega de premios cinematográficos en Barcelona». ABC [[[Sevilla]]], 24-04-1974, p. 67 [Consulta: 26 setembre 2015].
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1972». CEC. Arxivat de l'original el 2021-02-25. [Consulta: 23 novembre 2018].

## Enllaços externs

* Corazón solitario al bloc cinefiliasantmiquel.blogspot