OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Chancay

* No s'ha de confondre amb Chançay.
«Chancay» té aquests significats:
* Chancay (ciutat), ciutat i port del Perú, al nord de la ciutat de Lima
* Cultura chancay, civilització arqueològica prehispànica que desenvolupada a les valls de la costa central del Perú
* Districte de Chancay, districtes a la província de Huaral (departament de Lima, Perú)
# Checo Placerean

Checo Placerean (Francesco Placereani, Montenars, 30 de novembre de 1920 - Udine, 18 de novembre de 1986) fou un sacerdot, escriptor i activista friülès. Fou ordenat sacerdot el 1944, i el 1948 marxà a l'Argentina. Quan tornà fou un dels impulsors de l'adopció del nacionalisme friülès dins l'església del Friül, al que ajudà la seva capacitat d'oratòria i de treball.
Juntament amb Antoni Beline fou un dels impulsors de la traducció de la Bíblia al friülès, que inicià el 1958 amb traduccions des del grec antic, i el 1977 publicà també un missal. Cap al 1962 fou un dels fundadors d'Int Furlane i el 1966 va impulsar el Moviment Friül. També fou un dels inspiradors de la "Mozion dal clericât pal svilup sociâl dal Friûl" del 1966. També fou cap reconegut de Glesie furlane i membre del comitè que reclamà una Universitat per al Friül. Va escriure alguns contes.

## Bibliografia

* Realtà cristiana e sua espressione artistica, a La Via Crucis di Avilla di Buia, Udin 1959;
* Tessitori: ignoranza o malafede, "Friuli d'oggi" Jugn-Lui 1966;
* Lo Spirito Santo. Teologia dello Spirito Santo, Udin 1966;
* Il sindacalismo operaio. Aspetti di morale sociale, Udin 1969;
* Pe unitat di Glesie tal Friûl, Pordenon 1972;
* Predicja da Sensa, Davâr 1974;
* Fasin i conz, in P. Picul, Storie dal popul furlan, Reane dal Rojâl 1974;
* Glesie furlane, "Glesie furlane", Reane dal Rojâl 1975;
* La realtà etnico-culturale del popolo friulano, in Friuli: un popolo tra le macerie, Rome 1977;
* Cun J. Marchet, Cuintristorie dal Friûl fin tal dì di vuè, Reane 1977;
* Friuli un popolo in pericolo, "Friuli d'oggi" 5-6, 1978;
* Il Friuli: un popolo in pericolo, "Tiroler Almanach", Innsbruck 1978;
* La Bibie, Udin, I (1988), II (1990), III (1991), IV(1992), V (1993), VI (1984), VII (1985);
* La nestre storie / La nostra storia / Unsere Geschichte / Our history, Udin 1990;
* Telâr di storie furlane, Çupicje, Codroip, 1992.

## Enllaços externs

* Istitût ladin furlan – Pre Checo Placerean
* Memorie di un furlan libar de pre Toni Beline
* Web de Glesie furlane
# Checotah

Checotah és una ciutat dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 3.481 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Checotah tenia 3.481 habitants, 1.389 habitatges, i 912 famílies. La densitat de població era de 150,3 habitants per km².
Dels 1.389 habitatges en un 31,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,9% hi vivien parelles casades, en un 17,7% dones solteres, i en un 34,3% no eren unitats familiars. En el 31,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,39 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,1% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 23,7% entre 25 i 44, un 20,3% de 45 a 60 i un 21,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 72,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.029 $ i la renda mediana per família de 30.741 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.094 $ mentre que les dones 17.298 $. La renda per capita de la població era de 15.921 $. Entorn del 16,1% de les famílies i el 20,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Checotah». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Checotah». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Cinetodus froggatti

Cinetodus froggatti és una espècie de peix de la família dels àrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 48 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja gastròpodes i mol·luscs bivalves.

## Hàbitat

És un peix demersal i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nova Guinea (rius Purari, Fly-Strickland i Digul) i Austràlia (riu Roper al Territori del Nord).

## Referències

* ↑ «Cinetodus froggatti». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Allen, G.R., S.H. Midgley i M. Allen, 2002. Field guide to the freshwater fishes of Australia. Western Australian Museum, Perth, Austràlia Occidental. 394 p.
* ↑ Kailola, P.J., 1987. The fishes of Papua New Guinea. A revised and annotated checklist. Vol. 1. Myxinidae to Synbranchidae. Research Bulletin Núm. 41. Department of Fisheries and Marine Resources, Port Moresby, Papua Nova Guinea. 194 p.
* ↑ Coates, D., 1993. Fish ecology and management of the Sepik-Ramu, New Guinea, a large contemporary tropical river basin. Environ. Biol. Fish. 38(4):345-368.
* ↑ Allen, G.R., 1991. Field guide to the freshwater fishes of New Guinea. Christensen Research Institute, Madang, Papua Nova Guinea.
* ↑ Paxton, J.R., D.F. Hoese, G.R. Allen i J.E. Hanley, 1989. Pisces. Petromyzontidae to Carangidae. Zoological Catalogue of Australia, Vol. 7. Australian Government Publishing Service, Canberra, 665 p.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* ↑ Allen, G.R., 1989. Freshwater fishes of Australia. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City, Nova Jersey.
# Charles Rochussen

Charles Rochussen (Kralingen, 1 d'agost de 1814 – Rotterdam, 22 de setembre de 1894), fou un il·lustrador, pintor, i gravador neerlandès del segle xix.
Charles era el segon fill de l'acabalat empresari i col·leccionista d'art Hendrik Rochussen (1779-1852), qui va ser un dibuixant aficionat de cert prestigi i tenia la propietat d'una extensa biblioteca d'art i història. El seu germà Enri Rochussen (1812-1889) va esdevenir pintor. Quan encara era un nen, Charles va mostrar talent pel dibuix, entre 1831 i 1834 va realitzar d'ocells a l'aquarel·la. No obstant això, es va decidir que seguiria una carrera en els negocis. Va treballar durant uns anys en una oficina abans de decidir, a l'edat de 22 anys, que volia dedicar-se a la pintura. El 1837 es va matricular a l'Acadèmia de l'Haia, on va ser instruït per Wijnand Nuijen (1813-1839) i, després de la mort de Nuyen, per Anthonie Waldorp (1803-1866). Durant el seu període de l'Haia, que va durar fins a 1843 (o, segons algunes fonts, 1846), va pintar paisatges i vistes de la platja i del poble. Entre 1849-1869 va viure a Amsterdam i, posteriorment, a Rotterdam. Va començar a pintar més solt, més en la línia del moviment impressionista que estava naixent.

## Referències

* ↑ «Discover watercolorist, etcher, illustrator Charles Rochussen» (en anglès). [Consulta: 26 febrer 2023].
* ↑ Hans, Thieme, Ulrich Becker, Felix Willis, Fred C. Vollmer,. Allgemeines Lexikon der bildenden Künstler von der Antike bis zur Gegenwart.. Seemann, 1999, p. 451-452. ISBN 3-363-00729-9.

## Enllaços externs

* Obra al Rijksmuseum
# Chumbi

Rafael Fernández Martínez (Águilas, Regió de Múrcia, 5 de maig de 1989), més conegut com a Chumbi, és un futbolista que juga com a davanter a la Unió Esportiva Llagostera, de la Segona Divisió d'Espanya. Nascut a Águilas, Chumbi es va formar com a jugador en la pedrera del Club Atlètic de Madrid. Després de passar per diversos equips de Segona B, va començar a despuntar en el filial de l'Almeria en la campanya 12/13 i va aconseguir debutar amb el primer equip en la Lliga Avanci abans d'anar-se a la capital del Túria. En 2014 Chumbi es converteix en jugador de l'Albacete Balompié signant per dues campanyes amb opció a una addicional segons objectius. Procedeix del València Mestalla, amb el qual la passada temporada va marcar 14 gols.

## Referències

* ↑ 'Chumbi', nuevo jugador del Albacete
# Cinetoplàstids

Els cinetoplàstids (Kinetoplastida) són un grup de protists excavats del fílum dels euglenozous. Presenten flagels, i inclouen diversos paràsits responsables de greus malalties parasitàries en éssers humans i altres animals, a més de diverses espècies de vida lliure al sòl i en ambients aquàtics. Es distingeix dels altres grups principalment per la presència del cinetoplast, un grànul que conté ADN, localitzat en l'únic mitocondri i associat amb la base dels flagels.
La majoria de les espècies disposen d'un flagel anterior i un altre posterior, dels quals el segon pot estar o no unit al lateral de la cèl·lula i sovint és usat per a la seva fixació en superfícies. El citostoma està sovint vorejat per una cresta o rostrum. Un gènere típic és Bodo, que inclou diverses espècies de vida lliure que s'alimenten de bacteris. Altres gèneres són Cryptobia i Trypanoplasma. Comprèn també una família Trypanosomatidae, que té un únic flagel emergent, i que inclou diversos gèneres que són exclusivament paràsits.

## Referències

* ↑ «leptomones». Diccionari Enciclopèdic de Medicina. TERMCAT. [Consulta: 29 desembre 2021].
* ↑ «Tree to strain - Euglenozoa». [Consulta: 11 gener 2020].
# Cicle del sofre

El cicle del sofre és el cicle biogeoquímic de les diferents formes de sofre. El sofre és un bioelement essencial per a la vida, com ara el carboni, el fòsfor, l'oxigen, el nitrogen o l'aigua, té el seu propi cicle de vida. De fet, el sofre és present a tot arreu a la Terra, l'atmosfera, els oceans, els continents, sinó també entre tots els éssers vius en forma de molècules orgàniques.
El sofre forma part de proteïnes. Les plantes i altres productors primaris l'obtenen principalment en la seva forma d'ió sulfat ([SO₄)$^{-2}$. Els organismes que ingereixen aquestes plantes l'incorporen a les molècules de proteïna, i d'aquesta manera passa als organismes del nivell tròfic superior. En morir els organismes, el sofre derivat de les seves proteïnes entra en el cicle del sofre i arriba a transformar-se perquè les plantes puguin utilitzar-los de nou com ió sulfat.
Els intercanvis de sofre, principalment en la seva forma de diòxid de sofre (SO₂), es realitzen entre les comunitats aquàtiques i terrestres, d'una manera i d'una altra en l'atmosfera, a les roques i en els sediments oceànics, on el sofre es troba emmagatzemat. El SO₂ atmosfèric es dissol en l'aigua de pluja o es diposita en forma de vapor sec. El reciclatge local del sofre, principalment en forma de ió sulfat, es porta a terme en ambdós casos. Una part del sulfur d'hidrogen (H₂S), produït durant el reciclatge local del sulfur, s'oxida i es forma SO₂. "L'element és anomenat com de gran importància en la vida dels éssers vius."
La contaminació atmosfèrica procedent de l'activitat humana representa una introducció d'aquest element de gran importància.

## Enllaços externs

* «Antiquity of the biological sulphur cycle: evidence from sulphur and carbon isotopes in 2700 million-year-old rocks of the Belingwe Belt, Zimbabwe» (en anglès). Proc Biol Sci, 22;268(1463), 2001 Jan, p. 113-9. PMID: 11209879 [Consulta: 19 agost 2012].

## Vegeu també

* δ$^{34}$S
# Ciència optimista

Ciència optimista és un llibre de divulgació científica publicat l'any 2015 i escrit per Josep Maria Mainat.
La idea del llibre neix segons Mainat després que Jordi Basté li proposes participar de tertulià al Mon a Rac1, aquest refusa la oferta argumentant que ell no estava preparat per fer de tertulià, però li va oferir una secció de ciència optimista, que Basté batejar amb el nom de El mon va millor del que sembla.
La relació de Mainat amb la tecnologia no és nova, de fet ell és programador informàtic i va començar la carrera d'arquitectura a més de ser un freqüent lector de llibres de ciència.
El llibre pretén explicar la ciència d'una manera molt amena, entenedora i amb un humor però sense perdre el rigor que caracteritza aquesta disciplina. Els avenços, sempre es veuen des d'una posició optimista, aquests ajudaran a millorar la nostra vida. Està escrit en forma de diàleg, hi ha una representació dels pensaments del lector, i aquests són respost per l'autor. S'utilitzen freqüentment comparacions, que faciliten l'entesa dels coneixements exposats.

## Referències

* ↑ TV3. «La "Ciència optimista" de Josep Maria Mainat». [Consulta: 15 desembre 2018].
* ↑ Parra, Sergio. «Libros que nos inspiran: ‘Ciencia optimista’ de Josep Maria Mainat» (en castellà), 15-12-2015. [Consulta: 15 desembre 2018].
* ↑ «Ciencia optimista. Josep Maria Mainat. Ed. Grijalbo. Novembre, 2015, 303 pàg. ISBN 978-84-253-5304-8». Arxivat de l'original el 2018-12-16. [Consulta: 15 desembre 2018].
* ↑ «Josep M. Mainat/Xavier Sardà». [Consulta: 15 desembre 2018].
* ↑ Mainat, Josep Maria. Ciencia Optimista (en catalana). Tercera. Rosa del Vents, p. 13-21. ISBN 9788415961604.
* ↑ Mainat, Josep Maria. Ciència Optimista (en catalana). Tercera. Rosa dels Vents. ISBN 97884159604.
# Clorur d'estronci

El clorur d'estronci és una sal formada per anions clorur i cations d'estronci.

## Preparació

El clorur d'estronci pot ser preparat pel tractament d'hidròxid d'estronci o de carbonat d'estronci amb àcid clorhídric
    Sr(OH)₂ + 2 HCl → SrCl₂ + 2 H₂O
La cristal·lització d'una solució aquosa freda dona la forma hexahidratada (SrCl₂ · 6H₂O). La deshidratació d'aquesta sal es produeix en etapes, començant per sobre de 61 °C. La deshidratació completa es produeix a 320 °C.
# Ciències de laboratori clínic

Les ciències de laboratori clínic constitueixen la branca de les ciències de la salut que, mitjançant les tècniques de la química i la biologia, mesura o examina in vitro les propietats biològiques el valor de les quals és útil per a la prevenció, diagnòstic, pronòstic, control del tractament i coneixement de les malalties humanes. Les disciplines individuals incloses en aquesta disciplina múltiple són:
* Bioquímica clínica
* Citohematologia clínica
* Genètica clínica
* Hemostasiologia clínica
* Immunologia clínica
* Microbiologia clínica
* Parasitologia clínica
Per raons històriques, les disciplines citologia (general) clínica i histologia clínica no solen estar incloses en les ciències de laboratori clínic.
La recerca en aquestes matèries forma part de la investigació biomèdica.

## Bibliografia

* Fuentes Arderiu X. Fonaments de les ciències de laboratori clínic. Barcelona: ACCLC; 2018.
* Fuentes Arderiu X. Systematic terminology for specialities and disciplines related to clinical laboratory. Clin Chem Lab Med 2005;43:667–9.
* Portal: Ciències de la salut
# Cinta (heràldica)

En heràldica, una cinta o faixa en divisa és una peça disminuïda de primer grau que equival a una faixa reduïda a la meitat de la seva amplària. Quan d'aquesta peça n'hi ha més de quatre, es coneix amb el nom de burela si són en nombre parell i trangle si són en nombre senar. Pel que fa a les combinacions i modificacions de les cintes, vegeu Faixa (heràldica).
* Escut d'or amb una cinta de gules
* Escut de Meranges, amb una cinta ondada abaixada d'argent rivetada d'atzur
* Escut d'or amb catorze cintes (bureles) d'atzur
* Escut de sinople amb set cintes (trangles) d'or
Semblantment, s'anomena cinta també el terç superior o inferior del cap i del peu quan és d'un esmalt diferent del seu i del del camper. Si es troba a la part superior, es diu que està sostenint la cinta; si és a la part inferior, llavors és sostingut per la cinta.
* Escut d'atzur amb el cap d'or sostenint una cinta de gules
* Escut d'atzur amb el cap de gules sostingut per una cinta d'or
* Escut de la Tallada d'Empordà, amb el peu partit sostenint una cinta d'atzur
* Escut d'Indonèsia, amb una cinta d'argent amb el lema nacional entre les urpes de l'ocell
* Escut de Burkina Faso, amb una cinta amb el nom de l'estat i una altra amb el lema nacional

## Referències

* ↑ «Cinta (heràldica)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Cinta (heràldica)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Cinta (heràldica)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
Viccionari
# Circuit obert

Un circuit obert és un circuit elèctric pel qual no hi circula el corrent elèctric per estar interromput, tampoc no està comunicat mitjançant un conductor elèctric, per tant manca d'una via completa entre els terminals positius i negatius. En no estar tancat, aquest circuit no pot tenir un flux d'energia que permeti una càrrega o receptor d'energia; aprofitant el pas del corrent elèctric podrem complir un determinat treball. El circuit obert es pot representar per una resistència o impedància infinitament gran.
Sovint abreujat com OCV o V$_{OC}$, Open-circuit voltage) és la diferència de potencial elèctric entre dos terminals d'un aparell elèctric quan està desconnectat de qualsevol circuit. El circuit obert de les bateries i cèl·lules solars sovint s'especifiquen sota condicions particulars (estat de càrrega, il·luminació, temperatura, etc.).

## Vegeu també

* Curtcircuit
* Circuit elèctric
# Clàudia Dasca i Romeu

Clàudia Dasca i Romeu (Sabadell, 4 de novembre de 1994) és una nedadora catalana, que competeix en proves d'estils i lliures de fons i mig fons.

## Trajectòria

Va començar la seva formació esportiva al Club Natació Sabadell i es va especialitzar en proves de natació de mig fons i fons. Com a resultat, l'any 2009 va assolir nombrosos títols i medalles, quan es trobava sota la supervisió de l'entrenador Albert Tubella. Concretament va aconseguir set medalles d'or al Campionat de Catalunya júnior, la medalla de plata en 400 metres estils i la de bronze en 1.500 metres lliure al Campionat d'Espanya d'hivern, i dues medalles d'or en 800 metres lliure i 400 metres estils al Campionat d'Espanya d'estiu. A nivell continental, va obtenir la medalla de plata en 1.500 metres lliure i la de bronze en 800 metres lliure al Campionat d'Europa júnior. L'any següent, el 2010, va tornar a assolir bons resultats amb una medalla d'or als 1.500 metres lliure i una de plata als 800 metres lliure del Campionat d'Europa júnior. Poc després es va proclamar campionat estatal absoluta del 1.500 metres lliure.
L'any 2012 va fer el salt a nivell olímpic i va participar en els Jocs Olímpic d'estiu, organitzats a Londres, i va acabar 25a de la general a la prova de 400 metres estils femenins sense que arribés a diputar la final. L'any 2013 va participar en els Jocs del Mediterrani, disputats a la ciutat turca de Mersin, i va aconseguir quatre medalles: la plata en els relleus de 4x200 metres i el bronze en 400 metres lliure, 800 metres lliure i 400 metres estils.
Dasca va estudiar Medicina a la Universitat Autònoma de Barcelona i l'any 2020, quan es trobava a sisè curs, va participar de voluntària a l'Hospital Germans Trias i Pujol («Can Ruti») de Badalona per a ajudar el personal sanitari en les seves tasques de lluita contra la pandèmia per COVID-19.

## Referències

* 1 2 «Clàudia Dasca i Romeu». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Claudia Dasca» (en anglès). Sports-Reference.com. Arxivat de l'original el 3 desembre 2016. [Consulta: 17 octubre 2016].
* ↑ «Claudia Dasca Romeu» (en anglès). London2012.com. Arxivat de l'original el 17 maig 2013. [Consulta: 13 setembre 2012].
* ↑ «Rubén López, Javi Gómez, Claudia Dasca i Marta González aconsegueixen medalla als Jocs del Mediterrani». Ara.cat, 24-06-2013. [Consulta: 2 octubre 2020].
* ↑ «Jèssica Vall Montero i Claudia Dasca sumen les primeres medalles catalanes als Jocs del Mediterrani». CCMA.cat, 22-06-2013. [Consulta: 2 octubre 2020].
* ↑ «Jessica Vall es penja l'or i Clàudia Dasca suma dos bronzes als Jocs del Mediterrani 2013 de Mersin». Ara.cat, 23-06-2013. [Consulta: 2 octubre 2020].
* ↑ Santos, Alex. «“El que més m’impressiona és el silenci de la quarta planta”». LEsportiudeCatalunya.cat, 08-04-2020. [Consulta: 2 octubre 2020].
# Clàudia Massó i Fontàs

Clàudia Massó i Fontàs (Banyoles, 1 de gener de 1987) és una política catalana, senadora al Senat d'Espanya en la XI Legislatura. Actualment és regidora a l'Ajuntament de Banyoles pel Partit Demòcrata Europeu Català.
És llicenciada en Dret per la Universitat Pompeu Fabra. Militant de la Joventut Nacionalista de Catalunya, n'és vicepresidenta nacional. A les eleccions municipals espanyoles de 2015 fou escollida a l'ajuntament de Banyoles per Convergència Democràtica de Catalunya.
A les eleccions generals espanyoles de 2015 fou escollida senadora per la província de Girona en la candidatura de Democràcia i Llibertat.

## Referències

* ↑ Clàudia Massó Arxivat 2016-03-10 a Wayback Machine. al web de Democràcia i Llibertat
* ↑ «Composició de l'ajuntament de Banyoles». Arxivat de l'original el 2016-03-07. [Consulta: 24 gener 2016].
* ↑ Fitxa del Senat
# Codi ATC S02

El codi ATC S02, descrit com Otològics, és una subgrup terapèutic de l'Anatomical, Therapeutic, Chemical Classification System (ATC). La classificació ATC és un sistema de codis alfanumèric desenvolupat per l'Organització Mundial de la Salut (OMS) per als fàrmacs i altres productes sanitaris. El subgrup S02 és part del grup anatòmic S Òrgans dels sentits.
Els codis per a ús veterinari (codis ATCvet) poden han estat creats afegint la lletra Q davant dels codis ATC humans: QS02...
Les adaptacions estatals de la classificació ATC poden incloure codis addicionals no presents en aquesta llista, que segueix la versió de l'OMS.

## S02A Antiinfecciosos

    S02A A Antiinfecciosos

## S02B Corticosteroides

    S02B A Corticosteroides

## S02C Corticosteroides i antiinfecciosos en combinació

    S02C A Corticosteroides i antiinfecciosos en combinació

## S02D Altres ontològics

    S02D A Analgèsics i anestèsics
    S02D C Preparats inerts

## Referències

* ↑ «ATC/DDD Index 2016: code S02». WHO Collaborating Centre for Drug Statistics Methodology.
* ↑ «ATCvet Index 2016: code QS02». WHO Collaborating Centre for Drug Statistics Methodology.
# (23) Talia

(23) Talia és l'asteroide número 23 de la sèrie, descobert des de l'Observatori George Bishop de Londres per l'astrònom anglès John Russell Hind (1823-1895), a Londres el 15 de desembre de 1852. Va ser anomenat així per Talia, la musa de la comèdia i poesia en la mitologia grega.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 16 octubre 2023].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 23 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Dictionary of Minor Planet Names (sisena edició revisada i ampliada). Pàgina: 15. Editorial: Springer Science+Business Media. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* ↑ «Asteroid Lightcurve Paramaters». Planetary Science Institute. Arxivat de l'original el 2006-06-14. [Consulta: 3 novembre 2008].
* ↑ Lardner, Dionysius. Hand-books of natural philosophy and astronomy. 3. Philadelphia: Blanchard and Lea, 1858, p. 315 [Consulta: 10 novembre 2009].
* ↑ Schmadel, Lutz D. Dictionary of minor planet names. 5a ed.. Springer, 2003, p. 17. ISBN 3-540-00238-3.

## Enllaços externs

* JPL Small-Body Database Browser