OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Juan Antolínez de Burgos

Juan Antolínez de Burgos (Valladolid, 1561 – Valladolid, d. de 1644), fou un historiador castellà.
Va néixer l'any del gran incendi de Valladolid. Poc se sap sobre la seva vida; potser va ser germà de Justino Antolínez de Burgos, provisor oficial i vicari general de l'arquebisbat de Granada el 1594.
Va estudiar Dret a la Universitat de Valladolid, on va obtenir el grau de llicenciat en Lleis. Va exercir d'advocat a la Reial Cancelleria de Valladolid i el 1613 fou nomenat regidor de la ciutat, càrrec del qual va prendre possessió el 2 de gener de 1616.
Es conserva manuscrita a la Biblioteca Nacional de Madrid una Història de Valladolid que va concloure el 1644, als vuitanta-tres anys. Aquesta obra va ser ampliada i refosa per Ventura Pérez en el seu Història de la molt noble i molt lleial ciutat de Valladolid, recollida de diversos autors (1759) en dos volums manuscrits i encara inèdits.
El manuscrit d'Antolínez va pertànyer a Rafael de Floranes, qui el va anotar copiosament als marges i encara va afegir fulls i fins plecs sencers. Aquesta còpia va passar a la biblioteca dels Ducs d'Osuna i d'allà a la Nacional amb la signatura Mn. 284. L'escrit descriu i historia extensament les esglésies, convents, capelles, sepultures, inscripcions i escuts d'armes; refereix els fets que cadascuna ha estat testimoni i fins i tot les anècdotes, contes d'aparicions, miracles i llegendes. També les efígies de sants i tradicions piadoses i relíquies, informa dels personatges que han fet fundacions i amb quin motiu. Tracta amb major extensió de la Magdalena, on el llicenciat Lagasca, vencedor de la rebel·lió del Perú, deixà una fundació el seu sepulcre; també s'estén bastant a l'església de Santa Maria l'Antiga i del magnífic convent de Sant Francesc. Pràcticament no tracta dels edificis públics i particulars, encara que ocasionalment se citen els palaus dels Almiralls de Castella, dels Condestables, dels Ansúrez, dels Niños i d'altres personatges il·lustres.
L'obra va ser editada amb notes i correccions en el segle xix per J. Ortega y Rubio; modernament se n'ha fet una edició facsímil.

## Notes i referències

* ↑ Alcocer y Martínez, Mariano. Anales Universitarios: Historia de la Universidad de Valladolid. 5. Valladolid: Imprenta Castellana, 1924, p. 160.
* ↑ Ventura Pérez va enriquir l'obra afegint-li il·lustracions sobre les portades de molts edificis interessants de Valladolid. Aquests dibuixos han estat de gran ajuda per als historiadors de l'Art dels segles XX y XXI.
* ↑ (Valladolid: Imp. y Librería Nacional y Extranjera de Hijos de Rodríguez, 1887)
* ↑ (Valladolid: Grupo Pinciano - Caja de Ahorros Provincial, 1989)
# KN/TK-9

La carretera prefectural 9 (神奈川県道・東京都道9号川崎府中線, Kanagawa kendō Tōkyōto-dō 9-gō Kawasaki Fuchū-sen) és una carretera prefectural de primera classe compartida entre les prefectures de Kanagawa i Tòquio, comunicant la ciutat de Kawasaki, a Kanagawa, amb Fuchū, a Tòquio. També és coneguda amb el nom de línia Kawasaki-Fuchū.
La KN/TK-9 té una llargària total de 20,6 quilòmetres. Les seccions del recorregut a Tòquio i Kanagawa tenen una llargària de 10.291 i 10.318 metres respectivament. La carretera pot rebre els noms informals de "camí de Kawasaki" (川崎街道, Kawasaki kaidō) i "camí de Fuchū" (府中街道, Fuchū kaidō), així com "carrer de l'ajuntament" (市役所通り, Shiyakusho dōri) a part del tram localitzat a Kawasaki.
El recorregut de la carretera prefectural 9 comença al districte de Kawasaki, cap de la ciutat homònima a Kanagawa.

## Referències

* ↑ http://roadkawasaki.d.dooo.jp/pr/pn/pn009a.htm
* ↑ http://roadkawasaki.d.dooo.jp/pr/pm/pm009b.htm
* ↑ 東京都道路現況調書 平成25年度. 東京都建設局道路管理課, 1 2014, p. 80.
* ↑ 川崎市道路統計書―平成25年4月1日現在― (PDF). 川崎市建設緑政局道路管理部管理課, 11 2013, p. 12 [Consulta: 23 agost 2014]. Arxivat 2014-08-26 a Wayback Machine. このほか、川崎市内における国道409号などとの重複区間の延長は11,552 mである。

## Enllaços externs

* Llista de carreteres prefecturals de Tòquio
* Llista de carreteres prefecturals de Kanagawa
# KNIME

KNIME (acrònim de Konstanz Information Miner, amb fonètica /naim/) és una plataforma d'anàlisi de dades amb interfície d'usuari gràfica similar a la plataforma Labview implementada amb programari de tipus codi obert. KNIME integra tot un seguit d'eines en l'àmbit de l'Aprenentatge automàtic i la Mineria de dades. El desenvolupament de KNIME va començar el gener de 2004 per un equip d'enginyers a la Universitat de Konstanz a Alemanya com un programari propietari en el sector farmacèutic. Amb el temps s'ha emprat en tots els camps científics i industrials on calgui el processament de dades. KNIME està dissenyat amb el llenguatge Java i es distribueix sota la llicència GNU General Public License. KNIME empra connectivitat JDBC amb base de dades i integra altres projectes de codi obert com Weka i LIBSVM (d'aprenentatge automàtic), Apache Spark i R (llenguatge de programació), plotly, JFreeChart, ImageJ (graficat de dades).

## Referències

* ↑ Porter, S. J. «KNIME Analytics Platform is the “killer app” for machine learning and statistics» (en anglès). https://towardsdatascience.com,+15-12-2019.+[Consulta: 17 febrer 2020].
* ↑ «KNIME® Analytics Platform» (en anglès). https://azuremarketplace.microsoft.com,+17-02-2020.+[Consulta: 17 febrer 2020].
* ↑ KNIMESlides «What's New in KNIME Analytics Platform 4.0 and KNIME Server 4.9». https://www.slideshare.net, 25-07-2019, pàg. 45.
# Josep Coll Torrelles

Josep Coll Torrelles (Lleida, 1907-París, 1991). Paleta, polític comunista i socialista català.

## En la CNT i el Bloc Obrer i Camperol

Treballador de la construcció, als 18 anys va anar a viure a Barcelona on s'afilià al Sindicat de la Construcció de la CNT, en el qual aviat ocupà càrrecs de responsabilitat. El 1930 era tresorer a la junta directiva del sindicat. El 1928 va participar en la construcció del Partit Comunista Català, del qual en fou un dels dirigents i formà part de la redacció de "Treball". El 1930 creà l'Oposició Sindicalista Revolucionària i s'incorporà al Bloc Obrer i Camperol. Va ser membre del Comitè Central i del Comitè Executiu. Fou candidat del BOC en les eleccions municipals del 12 d'abril de 1931, quan es presentà pel districte novè de la ciutat de Barcelona; a les eleccions al Parlament de Catalunya del 20 de novembre de 1932 per la ciutat de Barcelona; a les eleccions de diputats del 19 de novembre de 1993 i a les eleccions municipals del 14 de gener de 1934 per Barcelona.

## La fundació del POUM, la guerra i l'exili

El 19 de setembre de 1935 va assistir a la reunió clandestina en la qual es va constituir el Partit Obrer d'Unificació Marxista (POUM), formant part del seu comitè executiu. En esclatar la guerra civil va ser elegit delegat a la Junta de Seguretat Interior de Catalunya, que el nomenà secretari general d'orde públic. El desembre de 1936 va ser un dels signants del manifest del comitè central del POUM davant la crisi del govern de la Generalitat, en la qual el POUM fou exclòs del govern català. Detingut després de maig de 1937 aconseguí d'evadir-se i marxà a França el 1938, on ajudà als refugiats entre 1939 i 1941, data en què fou detingut a Montalban i condemnat a quatre anys de presó. Fou reclòs en un camp de concentració prop de Dunkerke fins al desembarc aliat. El 1944 seguint les tesis de Rovira se separà del POUM per fundar el Moviment Socialista de Catalunya, del qual formà part del Secretariat el 1945 fins a la constitució del primer Comitè Executiu. Seguí Rovira en la seva tesi de mantenir el MSC com "front orgànic" i no passar encara a ser un partit, fet pel qual renuncià a tenir un lloc directiu. El 1978 ingressà en PSC, essent secretari de la secció de París. Es autor amb Josep Pané del llibre: "Josep Rovira" (1978).

## Referències

* ↑ Martínez de Sas, Maria Teresa. Diccionari biogràfic del moviment obrer als països catalans. Barcelona: Abadia de Montserrat, 2000.
* ↑ «Coll i Torrelles, Josep». Fundació Rafael Campalans. Arxiu Històric del Socialisme Català.
# Lucy Boynton

Lucy Boynton (Nova York, 17 de gener de 1994) és una actriu anglesa nascuda als Estats Units. Va fer el seu debut com a actriu el 2006 a la pel·lícula Miss Potter. El 2013 va protagonitzar Copperhead, el 2016 Sing Street, el 2017 Assassinat en l'Orient Express i el 2018 Apòstol. El 2018 també va interpretar a Mary Austin en el film biogràfic sobre Freddie Mercury Bohemian Rhapsody.

## Referències

* ↑ «About Lucy Boynton- An Introduction». .
* ↑ Tweedie, Neil «Once upon a time there was a little girl who wanted to be a movie star» (en anglès). The Telegraph, 05-12-2006. ISSN: 0307-1235.

## Enllaços externs

* Article de telègraf escrit per Lucy Boynton Arxivat 2013-05-05 at Archive.is
# Lucy Garner

Lucy Garner (Leicester, Leicestershire, 20 de setembre de 1994) és una ciclista anglesa. Professional des del 2013, actualment milita a l'equip Wiggle High5. S'ha proclamat dos cops campiona del món júnior en ruta. Combina la carretera amb la pista.

## Palmarès en ruta

* 2011
** Campiona del món júnior en ruta
* 2012
** Campiona del món júnior en ruta
** Campiona d'Europa júnior en ruta
* 2013
** Vencedora d'una etapa al Tour de Chongming Island
* 2015
** Vencedora d'una etapa a la Ruta de França

## Palmarès en pista

* 2011
** Campiona del Regne Unit en Madison
* 2012
** Campiona d'Europa júnior en Scratch
** Campiona d'Europa júnior en Persecució per equips (amb Amy Roberts i Elinor Barker)
** Campiona del Regne Unit en Persecució
** Campiona del Regne Unit en Madison

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Lucy Godiva Woodcock

Lucy Godiva Woodcock (Granville, Sydney, Nova Gal·les del Sud, 23 de febrer de 1889 - Ashfield, Sydney, Nova Gal·les del Sud, 29 de febrer de 1968) va ser una mestra, líder sindical i pacifista australiana.
Filla de Thomas Woodcock, un agrimensor ferroviari de Jersey, Illes del Canal, va estudiar i formar-se com a docent. Com a professora primària qualificada, va ensenyar a diverses escoles. Va completar els seus estudis universitaris amb dos graus a la Universitat de Sydney. Al final de 1927, va anar a Londres per a impartir un any com a docent. Al seu retorn el 1929, continuà exercint de mestra fins a la seva jubilació el 1953. Durant la depressió s'encarregà d'organitzar el subministrament de menjar i roba per a nens locals.
Al llarg de la seva carrera, Lucy Woodcock va participar activament a l'Associació de Professors i també a la Federació de professors de Nova Gal·les del Sud, de la qual fou membre de l'executiva (1924-27, 1931-53). Fou una defensora incansable dels drets de les dones mestres, oposant-se de manera activa a la Llei d'acomiadament de les dones casades (professores i mestres) de 1932, que fou derogada el 1947, i va destacar en campanyes per aconseguir la restauració salarial, el certificat de professora i la igualtat de sou i oportunitats per a dones professores. Va ser autora de Justice Versus Tradition (1925), produïda per dones mestres per a la campanya d'igualtat de retribucions, i va presidir conjuntament amb Muriel Heagney el Consell d'Acció per la Igualtat de Salaris, fundat el 1937. Quan la federació es va afiliar el 1942 al Consell del Treball de Nova Gal·les del Sud i del Consell d'Associacions Australianes, va ser una de les primeres delegades d'ambdós òrgans. Durant els anys 1942 1 1944 va ser membre del senat de la Universitat de Sydney. Durant vint anys ocupà el segon càrrec electe del sindicat aconseguint mantenir-se per sobre de les lluites faccionals. A la seva jubilació també destacà en la defensa dels drets civils. Woodcock va portar les seves croades per a la igualtat, la justícia i la pau més enllà de la seva professió. En la campanya contra l'acomiadament de professores casades, havia estat recolzada per les Associacions Unides de Dones, de les quals va ser primer vicepresidenta i posteriorment presidenta entre els anys 1957 i 1968, després d'haver-se retirat de la docència. Destacada en el moviment per la pau australià, va provocar polèmiques assistint a la reunió de pau d'Estocolm com a observadora el 1954 i a l'any vinent assistir al Congrés Mundial de la Pau a Hèlsinki. Va visitar dues vegades la Xina com a delegada del Consell de pau australià i va ajudar a fundar la societat Austràlia-Xina. La beca evangèlica dels aborígens australians es va constituir en una reunió al seu pis d'Enfield el 1956.

## Referències

* 1 2 3 Mitchell, Bruce «Woodcock, Lucy Godiva (1889–1968)». Australian Dictionary of Biography,. Australian National University, Vol. 12, 1990 [Consulta: 17 agost 2019].
# Jérôme Boulbès

Jérome Boulbès (Casablanca, Marroc, 1969), és un director de cinema i un il·lustrador francès.

## Biografia

Jérôme Boulbès és estudiant a l'escola regional de belles arts de Saint-Étienne, després a l'Escola Nacional d'Arts Decoratives de París , escola on després esdevindria professor. Treballa com a il·lustrador i dissenyador gràfic de videojocs i pel·lícules promocionals. Va provar les imatges generades per ordinador a Créatures i Vêpres, després va fer el seu primer curtmetratge d'animació el 1999 amb Le puits. El 2001, va signar La Mort de Tau, Rascagnes el 2002, Éclosion el 2006, Masques el 2009. El 2002, va rebre el Lutin a la millor pel·lícula d'animació per La Mort de Tau i el premi al millor curtmetratge d’animació al XXXV Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Catalunya. La majoria dels seus curtmetratges estan en imatges generades per ordinador.

## Filmografia

* 2012 : Le Printemps, 15 minuts, pel·lícula d'animació
* 2009 : Masques, 7 minuts, pel·lícula d'animació
* 2006 : Eclosion, 10 minutes, pel·lícula d'animació
* 2003 : Rascagnes, 10 minutes, film animation
* 2001 : La Mort de tau, 10 minutes, pel·lícula d'animació
* 1999 : Le puits, 8 minutes, pel·lícula d'animació

## Notes i referències

* ↑ Jérôme Boulbès capture le mouvement à l’EESI
* ↑ «La 5e Nuit des Lutins du court-métrage a récompensé CE VIEUX REVE QUI BOUGE».
* ↑ 'Dracula: pages' from a virgin's diary', mejor película en Stiges, El País, 13 d'octubre de 2002
# Kalda

Kalda (en rus: Калда) és un poble de l'óblast d'Uliànovsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 1.696 habitants. Pertany al districte de Barix.

## Referències

* ↑ «Численность населения Алнашского района в разрезе населённых пунктов на 1 января 2008 года». Алнашский районный Совет депутатов. Arxivat de l'original el 2012-04-11. [Consulta: 20 febrer 2010].
# Kaldbaksfjørður

El Kaldbaksfjørður és un fiord situat a la costa est de l'illa de Streymoy, a les illes Fèroe. El fiord té una longitud de 7 quilòmetres, una orientació est-oest i desemboca a l'estret de Tangafjørður.
Hi ha tres localitats a les seves ribes: Sund a la costa sud, Kaldbak a la costa nord i Kaldbaksbotnur al fons del fiord. Totes aquestes poblacions formen part del municipi de Tórshavn, capital de l'arxipèlag. La carretera 10, la principal via (Landsveg) de les Illes Fèroe, que connecta les illes de Streymoy i Eysturoy, recorre la costa sud del fiord.

## Referències

* ↑ «Kaldbaksfjørður» (en anglès). geonames. [Consulta: 24 octubre 2020].
* ↑ «Mapa de les Illes Fèroe» (en danès). Trap Danmark. [Consulta: 21 novembre 2019].
* ↑ «Road numering systems» (en anglès). sites.google.com. [Consulta: 24 octubre 2020].

## Vegeu també

* Llista de fiords de les Illes Fèroe
# Mardukaplaiddina

Mardukaplaiddina o Marduk-apla-iddina va ser un rei cassita de Babilònia, fill i successor, cap a l'any 1170 aC de Melixiku.
Va continuar el conflicte amb Elam. Durant el regnat del seu pare o en el seu, el rei sutrúquida d'Elam, Sutruk-Nahhunte, va saquejar Akkad, Babilònia i Eshunna. D'Eshunna es va emportar les estàtues de Manixtuixu, i va portar a Susa el codi d'Hammurabi i l'Estela de Naram-Sin.
Era contemporani del rei d'Assíria Aixurdan I. Va governar entre 10 i 15 anys i el va succeir el seu fill Zababaixumaiddina.

## Referències

* ↑ Cassin, Elena (et al.) (comp.). Los imperios del Antiguo Oriente II: el fin del segundo milenio. Madrid: Siglo XXI, 1979, p. 26. ISBN 8432300411.
# Karunya Srinivasan

Karunya Srinivasan és una científica, psicòloga i professora universitària nascuda a l'Índia. S'ha llicenciat en psicologia, literatura anglesa i comunicació. També és coneguda per ser professora del Mètode Feldenkrais pel Feldenkrais Zentrum Biel de Suïssa.
Actualment està estudiant la relació entre el cos i el cervell, dins del màster universitari "Cervell i Cognició" a la Universitat Pompeu Fabra de Barcelona.
Ha contribuït en 6 articles científics.

## Referències

* 1 2 «Karunya Srinivasan». [Consulta: 26 octubre 2022].
* ↑ «Contribucions científiques» (en anglès). [Consulta: 26 octubre 2022].
# Madaniyya

Madaniyya és una branca de la confraria sufí xadhiliyya que prengué el seu nom d'al-Madaní (Muhammad ibn Hasan ibn Hamza Zafir al-Madabi, 1780-1847). Es va separar de la tariqa xadhiliyya vers 1842-1845 i va tenir com a successor al seu fill Muhammad ibn Muhammad (1829-1903) que la va difondre a Tripolitana, Fezzan, Tunísia i Egipte. Va tenir el suport otomà per evitar l'expansió dels sanusiyya. A la seva mort el seu germà Hamza, que havia dirigit l'agitació contra els francesos a Tunísia, el va voler succeir però el sultà va imposar al fill Ibrahim ibn Muhammad; es van formar diverses branques a Egipte i les de Tunísia i Algèria s'independitzaren i finalment Ibrahim va perdre el control de les zawiyes de Tripolitana i Cirenaica davant els italians (1912), encara que després el seu germà Muhammad ibn Muhammad az-Zafir († 1917) en fou reconegut cap. Ibrahim només va restar cap de les branques d'Istanbul i Hijaz. Progressivament, va perdre influència i les zawiyes van anar disminuint, i a Tripolitana el 1925 només quedaven 7 i totes a Mitsurata. Avui dia subsisteix a Egipte encara dirigida per un descendent del fundador.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Islam, 1986, volum V, pàgs 952-953
* ↑ Hanif, N. Biographical Encyclopaedia of Sufis (en anglès). Sarup & Sons, 2002, p. 258. ISBN 8176252662.
# Madanga

La madanga (Anthus ruficollis) és un ocell de la família dels motacíl·lids (Motacillidae), si bé ha estat considerada l'única espècie del gènere Madanga Rothschild et Hartert, 1923.

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i matolls a les muntanyes del nord-oest de l'illa de Buru, a les Moluques meridionals.

## Taxonomia

Ubicat antany al gènere Madanga, dins la família dels zosteròpids, ha estat classificat recentment al gènere Anthus, dins els motacíl·lids, arran Alström et al. 2015.

## Referències

* ↑ «Madanga». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2022(català)
* ↑ P Alström, KA Jønsson, J Fjeldså, A Ödeen, PGP Ericson et M Irestedt. 2015. Dramatic niche shifts and morphological change in two insular bird species. Royal Society Open Science. DOI: 10.1098/rsos.140364
# Marcelino Usatorre Royo

Marcelino Usatorre Royo (Lekeitio, 2 de juny de 1902-Moscou, 28 de juliol de 1966) va ser un militar basc.

## Biografia

Nascut en la localitat biscaïna de Lekeitio el 2 de juny de 1902, després de l'esclat de la Guerra civil es va unir a les Milícies republicanes. Durant la contesa va arribar a ser comandant de la 122a Brigada Mixta i posteriorment de la 27a Divisió, aconseguint el rang de tinent coronel en l'Exèrcit Popular de la República. Militant d'ideologia comunista, al final de la contesa es va exiliar a la Unió soviètica al costat d'altres comandaments comunistes de l'Exèrcit republicà.
A la Unió Soviètica va arribar a assistir a una acadèmia militar, encara que no va prendre part en la Segona Guerra Mundial.
Va morir a Moscou el 28 de juliol de 1966.

## Família

Va tenir un germà, Mikel, que durant la Segona guerra mundial va col·laborar amb l'Exèrcit nord-americà.

## Referències

* 1 2 Fernández, 1971, p. 145.
* ↑ Engel, 1999, p. 109.
* ↑ Engel, 1999, p. 211.
* ↑ Cabrera Castillo, 2002, p. 462.
* ↑ Cabanellas, 1978, p. 450.
* ↑ Vilanova Fuentes, 2005, p. 524.
* ↑ Vilanova Fuentes, 2005, p. 524, 552.
* ↑ Arasa, 2001, p. 143.

## Bibliografia

* Arasa, Daniel. Los españoles en la Guerra del Pacífico. Laia Libros, 2001.
* Cabanellas, Guillermo. La Guerra Civil y la victoria. Tebas, 1978.
* Cabrera Castillo, Francisco. Del Ebro a Gandesa: la batalla del Ebro, julio-noviembre 1938. Almena, 2002.
* Engel, Carlos. Historia de las Brigadas Mixtas del Ejército Popular de la República. Madrid: Almena, 1999. 84-922644-7-0.
* Fernández, Alberto E. La España de los maquís. Ediciones Era, 1971.
* Vilanova Fuentes, Antonio. Los olvidados: los exilados españoles en la Segunda Guerra Mundial. Instituto Chihuahuense de Cultura, 2005.
# Magas (príncep)

Magas (en grec antic Μάγας) fou un príncep de Cirene, fill de Ptolemeu Evergetes II de Cirene (Ptolemeu III Evergetes I d'Egipte) i de Berenice II, i per tant, per aquesta, net del rei Magas de Cirene (308 aC a 258 aC).
Quan el seu germà Ptolemeu IV Filopàtor va pujar al tron l'any 222 aC el va fer matar junt amb la seva mare, principalment perquè era molt popular entre les tropes, i sota consell del ministre Sosibi.

## Referències

* ↑ 2.Magas a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 899
Viccionari
# Magaró

Magaró, o Magarons, és una partida rural del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
Està situat a ponent de la vila d'Abella de la Conca, al nord de lo Trull del Carreu i de la masia de Can Carreu, sota i a migdia de les Roques de Magaró. És també al nord-oest de la Planta Gran.
Comprèn les parcel·les 269 a 289 i 291 a 308 del polígon 1 d'Abella de la Conca, i consta de 17,5716 hectàrees principalment amb conreus de secà, ametllerars i oliverars, a més de pastures, bosquina i zones de matoll.

## Restes arqueològiques

Hi havia hagut l'antiga ciutat de Pil·la, de la qual no resten estructures constructives recognoscibles, però, en canvi, sí que els pagesos de la zona han trobat al llarg del temps nombrosos elements d'obra d'època antiga: fragments de parets amb morter i altres formes utilitzades en les construccions antigues, que poden anar de la tardoromana a la medieval. La memòria popular dels habitants d'Abella de la Conca servava el record de l'existència d'un poblat en aquest lloc, cosa que sembla corroborar el mateix topònim.

## Etimologia

Possiblement hauria de ser Magueró, com preveu Joan Coromines en el seu diccionari: es tracta d'un dels pocs arabismes presents a la toponímia pirinenca. Del participi del verb devastar (maharrab), té el significat de zona, vila o lloc devastat. Com es pot deduir, pot ser una referència al poblat destruït que hi hagué en aquest lloc.

## Referències

* ↑ «Dades extretes de la Sede virtual del Catastro». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 27 agost 2010].
* ↑ Carta arqueològica d'Abella de la Conca. Direcció General del Patrimoni Cultural. Departament de Cultura i Mitjans de Comunicació de la Generalitat de Catalunya. «Enllaç».
* ↑ COROMINES, Joan. "Maguerola". A Onomasticon Cataloniae. V L-N. Barcelona: Curial Edicions Catalanes i Caixa d'Estalvis i Pensions de Barcelona, 1996. ISBN 84-7256-844-X

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer un pas d'aproximació