OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Scaphiophryne brevis

Scaphiophryne brevis és una espècie de granota que viu a Madagascar.

## Referències

* Glaw, F. & Raxworthy, C. 2004. Scaphiophryne brevis. 2006 IUCN Red List of Threatened Species. Consulta: 2 de febrer del 2008.
# Everything Sucks!

Everything Sucks! és una sèrie de televisió estatunidenca de drama i comèdia creada per Ben York Jones i Michael Mohan emesa per Netflix el 2018, que parodia una cultura adolescent a mitjans dels Dècada del 1990. La sèrie se situa al 1996 a la ciutat real de Boring, Oregon i se centra en un grup d'adolescents que assisteixen a l'institut mentre procedeixen a fer una pel·lícula que tracta temes com les cites i la sexualitat.

## Sinopsi

Everything Sucks! gira al voltant de dos grups d'estudiants del Boring High School a Oregon el 1996. Luke O'Neil, és un alumne de primer juntament amb els seus amics McQuaid i Tyler, els quals es veuen com marginats socials. El primer dia d'institut, s'uneixen al club A/V (d'audiovisual), on al Luke li agrada la Kate Messner, la filla del director i alumna de segon. La Kate, tanmateix, comença a qüestionar la seva sexualitat i desenvolupa un interès romàntic per l'estudiant de teatre Emaline Addario, que surt amb el seu company del club de drama, l'Oliver Schermerhorn. No obstant això, la Kate comença a sortir amb en Luke després que els rumors sobre el fet que és homosexual es difonen per l'escola.
Quan una destrucció accidental de l'escenografia fa que l'obra de teatre es cancel·li, en Luke i els seus amics suggereixen que el Club A/V i el de Drama produeixin una pel·lícula junts, que després es projectarà a l'institut. En Luke, mentrestant, tracta de descobrir les cintes VHS que el seu pare va fer abans de deixar-lo a ell i la seva mare. La mare d'en Luke, la Sherry, comença a interessar-se pel Ken, el pare de la Kate i director de l'institut, després d'una reunió sobre en Luke a la seva oficina.

## Referències

* ↑ Goodman, Tim. «'Everything Sucks!': TV Review». The Hollywood Reporter, 14-02-2018. [Consulta: 14 febrer 2018].
* ↑ Netflix. «Everything Sucks!». Netflix, 16-01-2018. [Consulta: 16 gener 2018].
Sèries originals de Netflix :
Sèries en emissió :
Sèries acabades :
Sèries continuades :
# Ploski

«Ploski» té aquests significats:
* Ploski (Gubkin), localitat de l'óblast de Bélgorod, a Rússia
* Ploski (Prókhorovka), localitat de l'óblast de Bélgorod, a Rússia
# Sant Martí de Boatella

Sant Martí de Boatella és una església del municipi de Borredà (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una església romànica d'una sola nau coberta amb volta de canó reforçada. Originàriament l'església tenia un absis a llevant però fou substituït per una sagristia rectangular; també la primitiva porta, avui tapiada i al costat de migjorn, ha estat substituïda per una de moderna. Al mur frontal s'alça el campanar d'espadanya de dues obertures altes i esveltes, cobertes amb arc de mig punt. Al centre de la nau hi ha uns graons que porten a un espai a manera de cripta o càmera sepulcral. El parament és de carreus de pedra sense desbastar, disposats en filades i deixats a la vista.

## Història

L'església, originàriament parròquia del municipi, surt esmentada el 1905. Cap al s. XIV quedà com a sufragània de Sta. Maria de Borredà i també de Ripoll. Per a independitzar-se d'aquesta tutela aviat fou de nou església parroquial, amb una certa dependència del prior de St. Jaume de Frontanyà. L'església fou molt modificada a partir del s. XVII, car la veïna casa de Boatella hi feu considerables obres (decoració interior, escut dels Boatella a façana, retaule del s. XVIII, etc.

## Referències

* 1 2 «Sant Martí de Boatella». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 setembre 2015].
# Markus Eichler

Markus Eichler (Varel, Baixa Saxònia, 18 de febrer del 1982) és un ciclista alemany, professional des del 2007 al 2014. En el seu palmarès destaca el Gran Premi de Lillers i el Tour de Drenthe.

## Palmarès

* 2006
** 1r al Gran Premi de Lillers
** 1r al Tour de Drenthe
** 1r al Gran Premi de Dourges
* 2010
** 1r a la Batavus Prorace
* 2011
** Vencedor d'una etapa del Tour de l'Azerbaidjan
** Vencedor d'una etapa de la Fletxa del sud

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2007. 141è de la classificació general (Maglia nera)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2010. 114è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Eleccions autonòmiques espanyoles de 2011

Les eleccions autonòmiques espanyoles de 2011 són les eleccions autonòmiques que el 22 de maig del 2011 es van celebrar a la majoria de Comunitats Autònomes d'Espanya (excepte Catalunya, Andalusia, Galícia i País Basc) d'acord amb el que estableix la Llei Orgànica del Règim Electoral General. Van ser convocades per decret el 29 de març de 2011.
El mateix dia d'aquestes eleccions es van celebrar també les eleccions municipals a tot l'Estat, les eleccions a les assemblees de Ceuta i Melilla; a les Juntas Generales del País Basc; les dels Cabildos Insulares canaris; les eleccions als Consells Insulars de les illes Balears; les eleccions al Consell General d'Aran; i les dels consells de Navarra.
Les eleccions van estar marcades per la crisi de finals de la dècada del 2000 i la gestió d'aquesta per part del govern socialista a Espanya, les protestes dels indignats i l'aparició del nou partit polític d'esquerres Bildu. Com a conseqüència el partit socialista no va assolir la majoria d'escons a cap Comunitat Autònoma.

## Vegeu també

* Eleccions al Parlament de les Illes Balears de 2011
* Eleccions a les Corts Valencianes de 2011

## Referències

* ↑ Ley Orgánica 5/1985, de 19 de junio, del Régimen Electoral General (castellà)
* ↑ BOE número 75 de 29/3/2011 (castellà)
# Federico Balart Elgueta

Federico Balart Elgueta (Pliego, Múrcia, 22 d'octubre de 1831 - Madrid, 11 d'abril de 1905) fou un periodista, poeta, crític d'art, crític teatral i humorista espanyol vinculat al realisme. En la seva carrera política com a republicà va arribar a Conseller d'Estat.

## Biografia

Va arribar a Madrid amb dinou anys per estudiar Dret. Les seves primeres crítiques literàries van aparèixer al periòdic La Verdad de Múrcia, cap a 1861 i les va signar amb el pseudònim de 'Nadie'. El 1870 va ser nomenat sotssecretari del Ministeri de la Governació i posteriorment Conseller d'Estat, fou elegit diputat a les Corts per Motril en 1870 i, entre 1872 i 1873, va ser senador per Castelló de la Plana. També va treballar com a comptable al Banc d'Espanya i va ser censor i director artístic al Teatro Español. Col·laborador habitual a La Democracia i a Gil Blas, va aconseguir fama i respecte com a crític d'art i de teatre. Va ocupar una cadira a la Reial Acadèmia Espanyola el 1891. El seu matrimoni amb la vídua Dolores Anza, i la sobtada mort d'ella el 1879, van ser la matèria poètica del llibre Dolores, publicat el 1894 i que va conèixer un èxit inusitat. Balart va morir a Madrid, als 73 anys.

## Obres

A més del fons elegíac de Dolores, Balart desenvolupa una poètica sobre el sentit de l'existència, la fe i la immortalitat, el què li va suposar àcides crítiques del clergat, i fins i tot d'escriptors de joventut anarquista com José Martínez Ruiz, «Azorín», que al seu Charivari el va acusar de ser un poeta «sense inspiració, prosaic, horriblement difícil i insincer». També va escriure l'assaig Literatura y Arte i altres llibres lírics com Novedades de antaño i Horizontes, a més dels pòstums: Sombras y destellos i Fruslerías.

## Memòria

A Pliego li dedicaren un carrer i un bust a la Glorieta. També té carrers a Mula i al barri de San Antolín a Múrcia. L'institut d'educació secundària de Pliego té el seu nom.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ Dolores, ed. Palmar Álvarez Blanco, Dueñas (Palencia): Simancas, 2003.
* ↑ Sus mejores versos: Dolores; Horizontes. Madrid, s. n., 1912.
* ↑ Biografía en sitio de la Región de Murcia

## Enllaços externs

* Obres de Federico Balart digitalitzades a la Biblioteca Virtual Cervantes
* Obres digitalitzades de Federico Balart en la Biblioteca Digital Hispànica de la Biblioteca Nacional d'Espanya
# Plotia agraria

La Plotia agraria va ser una antiga llei romana de data incerta que pel que se sap ratificava la llei Flavia agraria. Cal incloure-la entre les lleis agràries. És coneguda únicament per una carta de Ciceró que en fa esment.

## Referències

* ↑ Smith, 1957, p. 82.

## Bibliografia

* Smith, R. E. «The Lex Plotia Agraria and Pompey's Spanish Veterans» (en anglès). The Classical Quarterly, 7, 1–2, 1957, pàg. 82–85. DOI: 10.1017/S0009838800016621.
# Frédéric Soulié

Frédéric Soulié (Foix, França, 23 de desembre de 1800 — Bièvres, França, 23 de setembre de 1847) és un novel·lista i dramaturg francès.

## Biografia

Frédéric Soulié va viure en diverses ciutats abans d'anar estudiar dret a París. Allà, s'introduí en diverses activitats polítiques i es va veure obligat a deixar els estudis de París per acabar-los a Rennes. Llavors va entrar a treballar a l'administració, a Laval.
Però, el 1824, va dimitir per tornar a París. Atret per la literatura, començà a publicar alguns poemes i trobà una feina de director d'una serradora que li va permetre assegurar la seva subsistència.
El 1828, va fixar-se per una traducció de Romeu i Julieta, interpretada a l'Teatre de l'Odéon (París). Tanmateix, a l'octubre de 1829, la seva primera obra teatral Christine a Fontainebleau, presentada en plena baralla entre el novel·lanticisme i el classicisme, va rebre una acollida almenys hostil per part d'aquests últims. Es feu periodista, i publicà notícies.
L'èxit arribà el 1832 amb una obra teatral, Clothilde, i una novel·la, Les Deux Cadavres (Els dos cadàvers). Publicà llavors moltes novel·les, notícies i obres teatrals.
La seva obra més coneguda és Les Memòries del Diable.
Va finar el 23 de setembre de 1847 a Bièvres i va ser enterrat al Cementiri de Père-Lachaise.

## Obra parcial

* Christine à Fontainebleau, teatre, 1829
* Clothilde, teatre, 1832
* Les Deux Cadavres, novel·la, 1832
* Le Comte de Toulouse, novel·la, 1835
* Le Vicomte de Béziers, novel·la, 1835
* Sathaniel, novel·la, 1837
* Les Mémoires du diable, novel·la, 1837-1838
* Diane de Chivry, teatre, 1839
* Le Lion amoureux, novel·la, 1841
* La Closerie des genêts, teatre, 1846

## Notes i referències

Glinoer, Anthony. «3». A: Droz. La querelle de la camaraderie littéraire (les novel·lantiques face à leurs contemporains), 2008. ISBN 978-2-600-01210-2.

## Enllaços externs

* Œuvres disponibles sobre Gallica
* Le cocher du Maréchal C... (1843)
# Criteri M de Weierstrass

El criteri M de Weierstrass, de vegades anomenat prova M de Weierstrass és, en matemàtiques, una condició suficient per a assegurar que una sèrie $\sum _{n=1}^{\infty }f_{n}(x)$ de funcions definides en un conjunt $A$ és uniformement convergent. No cal que $A$ sigui un espai topològic ni que les funcions siguin contínues, encara que aquest es el cas d'utilització més freqüent.

## Enunciat

Criteri M de Weierstrass. Suposem que $\{f_{n}\}$ és una successió de funcions reals o complexes definides en un conjunt $A$ i que existeix una successió de nombres positius $M_{n}$ de manera que
    $\forall n\geq 1,\forall x\in A:\ |f_{n}(x)|\leq M_{n},$
    $\sum _{n=1}^{\infty }M_{n}<\infty$.
Aleshores la sèrie
    $\sum _{n=1}^{\infty }f_{n}(x)$
convergeix uniformement a $A$.

## Comentaris

* En les condicions de l'enunciat es té també que la sèrie $\sum _{n=1}^{\infty }f_{n}(x)$ és absolutament convergent. Això es dedueix del mateix enunciat.
* El nom en alemany d'aquest enunciat és Weierstraßsches Majorantenkriterium, i aquest sembla l'origen de la lletra M que apareix en el nom que s'usa en la majoria de llengües. Per això també tindria sentit d'anomenar-lo criteri de la majorant de Weierstrass.

## Referències

* ↑ Ortega Aramburu, Joaquin M.. Introducció a l'Anàlisi Matemàtica. Servei de Publicacions de la Universitat Autònoma de Barcelona, 1990, p. 324. ISBN 84-7488-800-X.
* ↑ Perelló, Carles, 1932-. Càlcul infinitesimal : amb mètodes numèrics i aplicacions. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1994, p. 182. ISBN 84-7739-518-7.
* Rudin, Walter. Principles of Mathematical Analysis. McGraw-Hill Science/Engineering/Math, 1976.
* Whittaker; Watson. A Course in Modern Analysis. Fourth. Cambridge University Press, 1927, p. 49.
# Maurice Ward

Maurice Ward va ser un inventor anglès conegut per crear l'Starlite, un material termoprotector. Maurice va ser un ex-perruquer de Yorkshire, Anglaterra. davant l'interès de diverses empreses va demanar sempre de quedar-se amb la propietat del 51% de la fórmula de Starlite.

## Biografia

Va treballar com a perruquer en la dècada de 1960, enorgullint-se del seu treball. Una vegada va dir en una entrevista, "El que L'Oreal i Garnier estan fent avui, jo ho feia fa 50 anys. I ells encara no ho fan bé.Era un manetes, i li agradava inventar coses en el seu temps lliure. La seva afició li va portar a comprar una extrusora de ICI a principis de la dècada de 1980.
Va ser aquesta compra la que li va portar al que es considera el seu major assoliment: la invenció del material de blindatge tèrmic Starlite. Aquesta invenció va ser inspirada per l'accident aeri de Manchester de 1985, durant el qual 55 persones a bord van morir en 40 segons a causa de la inhalació de fums tòxics. Va inventar el material després que ICI demanés un material per a barrets de Citroën. El material que va produir Ward va ser un fracàs, sent oblidat, fins que va ocórrer l'accident, amb el qual Ward es va inspirar. "M'interessava perquè era un desastre aeri en terra, i perquè era el fum i la toxicitat la que va matar a la gent, no el foc. Cinquanta persones van morir en 40 segons. Pensem que ens agradaria trobar alguna cosa que no cremés tant, això seria útil.", va esmentar Ward en una entrevista.
Va començar a barrejar diferents fórmules de plàstics no tòxics i resistents a la calor, als quals es refereix casualment com "gubbins". Va ser molt productiu, barrejant fins a 20 fórmules diàries. Finalment, va produir una fórmula que semblava prometedora, i va usar l'extrusora que havia comprat anys abans per fer-ho en fulles. La va posar a prova amb un bufador, dissipant perfectament la calor. Aquest material es va conèixer com a Starlite.
Aquesta invenció va guanyar molta publicitat en la dècada de 1990, després d'aparèixer en la sèrie de televisió britànica Tomorrow's World, aïllant de la calor del bufador a un ou cobert de Starlite. Després de 5 minuts de contacte directe amb la flama, es va tallar l'ou, rellevant que estava completament cru. L'invent va funcionar tan ben que l'ou ni tan sols va començar a cuinar-se.
Ward va repetir la prova en diversos vídeos de Youtube.

## Referències

* ↑ Ward, Maurice. Hello One and All. Maurice Ward's personal blog. March, 2009.
* 1 2 Keene, Jamie. «Starlite: the miracle material that could be lost forever». The Verge. [Consulta: 7 gener 2016].
* ↑ Ward, Maurice. Maurice Ward Starlite The Great Egg test. Demonstration of Egg test. March 4th, 2009.

## Enllaços externs

* Bloc de Maurice Ward
# Eleccions cantonals franceses de 1961

Les eleccions cantonals es van celebrar els dies 4 i 11 juny de 1961.

## Resultats

La taxa d'abstenció fou del 43,51%.
| Tendències | Primera volta (% sobre vàlids) | Segona volta (en escons) |
| Extrema esquerra | 2.7 | 28 |
| Partit Comunista Francès | 18.6 | 52 |
| SFIO | 16.8 | 271 |
| Divers gauche | 8.4 | 198 |
| Partit radical | 7.4 | 211 |
| Mouvement Républicain Populaire | 9.8 | 142 |
| Unió per la Nova República | 12.8 | 166 |
| Divers droite | 23.5 | 436 |
| Font : Alain Lancelot, Les élections sous la Ve République, PUF, Paris, 1988 |||
# Federico Baraibar Zumárraga

Federico Baraibar Zumárraga (Vitòria, 1851 - 25 de febrer de 1918) va ser un escriptor, professor, etnòleg i polític basc, que entre altres càrrecs va ser el primer alcalde de la seva ciutat al segle XX (de 1897 a 1902).
Estudià Filosofia i Lletres a la seva Vitòria natal i Dret a la Universitat de Saragossa. Quant a la seva faceta política també va ser president de la Diputació Foral d'Àlaba, i com a professor i escriptor va ser president de l'Ateneu de Vitòria i director de l'Institut de Vitòria
En homenatge a ell un carrer de la seva ciutat té el seu nom, igual que un institut (Instituto Federico Baraibar) Arxivat 2011-06-10 a Wayback Machine..

## Obra

La major part de les seves aportacions etnogràfiques tenen com a motiu l'entorn basc, especialment a Àlaba, sent nombroses i importants les seves aportacions dins dels camps de l'arqueologia i l'inventari de veus populars i termes propis del castellà a Àlaba.
També va fer labors de traductor a l'espanyol d'obres gregues (entre elles l'Odissea), llatines, i fins i tot de l'italià i del català.
Entretant va col·laborar en la Revista Internacional de Estudios Vascos i altres publicacions i va pronunciar importants discursos sobre obres clàssiques (Elogio fúnebre de Cervantes, 1875) o història (Una hoja de la historia oscura de Alava durante el Imperio romano, 1882).

## Bibliografia (Selecció)

* 1922: Nuevo vocabulario de palabras usadas en Alava (Bilbao)
* 1919: Toponimia alavesa (Vitoria)
* 1917: Suplemente al vocabulario.. (Vitoria)
* 1914: Lápidas de La Puebla de Arganzón y Laguardia
* 1911: Inventario del románico en Álava. Reial Acadèmia de Belles Arts de San Fernando
* 1908: Nombres vulgares de animales y plantas usados en Alava y no incluidos en el Diccionario de la Real Academia Española. (Madrid)
* 1907: Palabras alavesas cuyas correspondientes etimológicas vascas no figuran en los diccionarios euskéricos. (Geuthner, París)
* 1906: Álava durante la dominación romana. Reial Acadèmia de la Història (Madrid)
* 1906: Lápidas romanas de Tricio
* 1905: Palabras alavesas (Bilbao)
* 1903: Vocabulario de palabras usadas en Alava y no incluidas en el Diccionario de la Real Academia Española (Décimo-tercia edición) ó que lo están en otras acepciones ó como anticuadas. (Madrid)
* 1890: Estatua de mujer descubierta en las ruinas de Iruña-Veleia
* 1883: Inscripciones romanas cerca del Ebro en las provincias de Alava y Burgos
* 1881: Los dólmenes alaveses

## Traduccions destacades

* 1883: Comedias escogidas d'Aristòfanes (del grec al castellà)
* Tragèdies, poesies i obres diverses de Alessandro Manzoni (de l'italià al castellà)

## Premis

* 1991: Se le concedí l'Encomienda de Alfonso XII com a reconeixement a la seva tasca.

## Referències

* ↑ http://www.euskomedia.org/aunamendi/11047 Biografía de Federico Baraibar en Euskomedia

## Enllaços externs

* Biblioteca Nacional del Maestro Argentina
# Formigueret gebrat

El formigueret gebrat (Herpsilochmus sticturus) és una espècie d'ocell de la família dels tamnofílids (Thamnophilidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el sotabosc de la selva humida, sabana i bosc de ribera del sud de Veneçuela, Guaiana, sud-est de l'Equador i nord del Brasil amazònic.

## Referències

* ↑ «Formigueret gebrat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2021(català)
# Willow (Oklahoma)

Willow és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2010 tenia 149 habitants. El 2000, Willow tenia 54 habitatges, i 28 famílies. La densitat de població era de 169,3 habitants per km².

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* ↑ «Fact Sheet- Willow». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Willow». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Maurice de Broglie

Louis-César-Victor-Maurice, 6è duc de Broglie (27 d'abril de 1875 - 14 de juliol de 1960) fou un físic francès.

## Biografia
### Joventut

De Broglie va néixer a París, fill de Victor de Broglie. El 1901 es va casar amb Camille Bernou de Rochetaillée (1888–1966) a París. Van tenir una filla, Laure, nascuda el 17 de novembre de 1904, que va morir als 6 anys, el 12 de juny de 1911. Va accedir al títol de duc de Broglie a la mort del seu pare el 1906. Va morir el 14 de juliol de 1960 en Neuilly-sur-Seine. El seu únic fill havia mort gairebé mig segle abans i, per tant, el seu germà Louis va succeir-lo com a duc.
Havent-se graduat a l'escola d'oficials de marina, Maurice de Broglie va estar nou anys a l'Armada francesa, servint en una canonera a Bizerta i a l'Esquadró Mediterrani. Durant el seu servei es va interessar en la física i va començar a fer recerca sobre l'electromagnetisme. De Broglie va desafiar els desitjos de la seva família i va deixar l'armada el 1904 per seguir una carrera científica. Va estudiar amb Paul Langevin al Collège de France de París, obtenint el seu doctorat el 1908.

### Carrera

De Broglie va fer avenços en l'estudi de la difracció de raigs-X i l'espectroscòpia. Durant la Primera Guerra Mundial va treballar en comunicacions radiofòniques per l'armada. Després que la guerra, va reprendre la seva recerca en un gran laboratori a casa seva. Ocasionalment va col·laborar amb el seu germà petit Louis, qui va seguir el seu exemple professional i va formar-se com a físic, essent els dos coautors d'un article el 1921. Després de l'ascens a la fama de Louis de Broglie a la dècada de 1920, a partir d'algunes de les seves investigacions conjuntes, Maurice va seguir la seva pròpia recerca. Mentre Louis era principalment un teòric, Maurice era pròpiament el físic experimental par excellence.
De Broglie va esdevenir membre de l'Académie des Sciencies el 1924 i l'any 1934 va ser elegit a l'Acadèmia francesa, substituint l'historiador Pierre de La Gorce. Va tenir l'honor únic de donar la benvinguda al seu propi germà a l'Acadèmia en l'ingrés d'aquest darrer. El 1942 va succeir el seu mentor, assumint la càtedra de física de Langevin al Collège de France. També va ser elegit a la Royal Society de Londres el 23 de maig de 1940, de la qual n'havia rebut la Medalla Hughes el 1928.

## Referències

* ↑ «Maurice de Broglie». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia Catalana [Barcelona] [Consulta: 22 desembre 2023].
* ↑ «Maurice, Le Duc de Broglie, 1875-1960». Biographical Memoirs of Fellows of the Royal Society, Vol. 7, 01-11-1961, pàgs. 31-36. DOI: 10.1098/rsbm.1961.0003 [Consulta: 22 desembre 2023].

## Bibliografia

* «Les Immortels: Maurice de BROGLIE» (en francès). Académie française, 2009. [Consulta: 21 agost 2012].
* Paul Theroff (2005).Paul Theroff. «Broglie Genealogy». Paul Theroff's Royal Genealogy Site, 2005. [Consulta: 8 gener 2009].