OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Castell de Briançó

El castell de Briançó és un edifici de Briançó, al municipi de Ribera d'Ondara (Segarra) declarat bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

És una casa senyorial que en origen era el primitiu castell de Briançó. L'habitatge se'ns presenta adossat i envoltat per antics murs amb contraforts i antigues construccions que formaven part de la fortificació i defensa d'aquest indret, i que ara estan adaptades a noves funcionalitats com garatges, coberts agrícoles, etc. Aquesta casa mostra notables remodelacions estructurals fruit del gust dels seus propietaris i presenta una forma irregular, definida bàsicament per planta baixa, primer pis i golfes. Cal destacar el fet que la major part d'obertures de l'habitatge donen a l'interior del nucli urbà, davant la plaça del poble, tot respectant la seva funció primitiva de defensa, on quasi no hi havia obertures exterior i els seus alts murs feien de muralla o fortificació.
Les cobertes de la casa són a una vessant i orientades a les façanes laterals. El parament de l'edifici ens mostra la combinació d'ús de paredat, arrebossat, en alguns sectors més antics, i obra amb maó.

## Història

El castell de Briançó apareix documentat a partir del segle xii i els avantpassats de la família Carulla es remunten al segle xiv. El nucli primitiu de Briançó, era format per aquest castell, situat a la banda oriental, que presidia un pati o plaça central al voltant del qual es distribuïen les cases que formaven l'estructura d'un clos murallat que tancava el nucli medieval, menys per una porta que s'obria al nord, i que actualment no s'ha conservat. Modificacions posteriors que van afectar l'estructura topogràfica urbana, a partir del segle xvii. Actualment, l'aspecte exterior de Cal Carulla no evidencia la forma original de l'edifici. Si més no, al seu interior es conserva un paviment de codolines i interessants voltes amb arcades semicirculars i apuntades que deixen intuir una continuïtat estructural cap a un nivell inferior. Ben segur que va ser bastida al mateix temps que s'aixecà el Sant Salvador de Briançó.

## Referències

* 1 2 3 «Castell de Briançó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Serra de Peracalç

La Serra de Peracalç és una serra situada en el terme municipal de Baix Pallars, a la comarca del Pallars Sobirà, dins de l'antic terme de Montcortès de Pallars.
S'estén de nord-oest a sud-est, deixant el poble de Peracalç arrecerat en el seu vessant sud-oest. Arriba a una elevació màxima de 1.315,4 metres. La seva continuïtat cap al nord-oest és el Serrat de Magdalena i la Serra del Codó, i en el seu extrem sud-oriental hi ha la màxima elevació, el Tossal de l'Àliga. Cap a la meitat hi ha la destacada Roca del Cap de la Serra.
Vista des del Pla de Corts la Serra de Peracalç té forma de dona dorment i rep el nom de "la Geganta Adormida".

## Referències

* ↑ «Serra de Peracalç». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Els 200 cims més emblemàtics de Catalunya
# Serra de Palasí

La Serra de Palasí és una serra del municipi de Tremp a la comarca del Pallars Jussà. És a l'antic municipi de Fígols de Tremp, a prop del límit amb el Pont de Montanyana, a l'extrem occidental del terme. Conté el Mas de Palasí, que li dona el nom.
Fins al 1970 fou termenal entre Fígols de Tremp i Sapeira, municipi que pertanyia a l'Alta Ribagorça. Per tant, separa, des del punt de vista geogràfic, les comarques del Pallars Jussà i de l'Alta Ribagorça, tot i que administrativament pertany del tot al Pallars Jussà, per l'agregació de Sapeira a Tremp.
L'extrem nord-oriental de la serra és el Molar de Toríbio, que rep el nom del Mas de Toríbio, que és dessota i a l'est del Molar.
Aquesta serra s'estén des de la confluència del barranc de Palasí amb el del Pont, i va pujant en direcció nord-est

## Enllaços externs

* Serra de Palasí al web de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Senhor do Bonfim

Senhor do Bonfim és un municipi brasiler de l'estat de Bahia. És localitza en el centre-nord de l'estat, a una latitud 10° 27' 46" sud i una longitud 40° 11' 27" oest, a 538 metres sobre el nivell del mar. La seva població estimada és de 79.424 habitants. (IBGE 2020).

## Història

L'àrea del municipi fou ocupada per les bandeirantes al final del segle XVII a la recerca d’or per les proximitats, inicialment el poblat fou denominat d'«Arraial de Sahy», pels missioners catòlics. En 1720, el poblat fou considerat com a vila. En 1750, la vila fou renomenada pel nom de Senhor do Bonfim da Tapera (Senyor del Bonfí de la Tapera), tenint com activitats destacades la cria de bestiar i les riqueses minerals de la regió, atraient un gran nombre de persones d'altres regions. El municipi fou fundat en 1797, sent separat de Jacobina, rebent el nom de Vila Nova da Rainha, tenint una població de 600 habitants. En poc menys d’un segle, l'any de 1885, la vila fou ascendida a ciutat amb el nom de Bonfim, només el 1943, rebent el seu nom actual.
El municipi és localitzat al costat de la Serra do Gado Bravo (Serra del Bestiar Enutjat), tenint vàries fonts i embassaments d'aigua. La seva principal atracció turística té lloc al mes de juny, quan se celebra la Festa de Sant Joan, atraient grans quantitats de turistes. I la seva economia es basa en l’activitat minera, on s’extreuen diversos elements minerals i en l’agricultura, on obté diferents tipus de plantacions i la creació de bestiar.

## Referències

* ↑ «Senhor do Bonfim (BA) | Cidades e Estados | IBGE». [Consulta: 12 març 2021].
* ↑ «Histórico | Prefeitura Municipal de Senhor do Bonfim», 12-10-2016. Arxivat de l'original el 2016-10-12. [Consulta: 13 març 2021].
* ↑ «Senhor do Bonfim: Tradições de um São João centenário - 03/06/2009 - UOL Viagem - Festa Junina». [Consulta: 13 març 2021].

## Enllaços externs

* Web del ajuntament Arxivat 2021-03-09 a Wayback Machine. (portuguès)
# Catedral de Santa Maria de Sakızağaç (Istanbul)

La Catedral de Santa Maria de Sakızağaç o simplement Catedral catòlica armènia d'Istanbul (turc: Sakızağaç Kutsal Meryem Ana Katedralı) és el nom que rep la catedral de Església Catòlica Armènia, una Església Catòlica Oriental que segueix el ritu armeni i es troba en plena comunió amb el Papa de Roma, que està ubicada a la ciutat d'Istanbul, essent la més gran de Turquia.
No s'ha de confondre amb les altres dues catedrals catòliques en aquesta mateixa localitat, la Catedral de l'Esperit Sant que segueix el ritu llatí i la Catedral de la Santíssima Trinitat de ritu bizantí.
Es tracta del temple principal de l'arxieparquia armènia de Constantinoble (Archieparchia constantinopolitana Armenorum) que va ser creada el 1830 mitjançant la butlla Quod jamdiu del papa Pius VIII.

## Referències

* ↑ «Información sobre el sitio» (en anglès). [Consulta: 25 novembre 2016].
* ↑ «Istanbul Churches». [Consulta: 25 novembre 2016].
# Falant

Falant és el nom dels següents personatges:
* Falant (personatge mític), mític líder de Rodes
* Falant d'Esparta, fundador de la colònia de Tàrent
# Falani

Falani (en llatí: Falanius) va ser un cavaller romà i una de les primeres víctimes dels acusadors públics en el regnat de Tiberi.
Va ser acusat l'any 15 de profanar el culte a August admetent a un participant de baixa reputació en els ritus i a més per vendre el seu jardí que tenia una estàtua de l'emperador. Tiberi el va absoldre al·legant que els deus ja eren prou capaços de defensar el seu propi honor.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Falanius». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 7 desembre 2023].
# Fei Shi

Fei Shi :
| Xinès tradicional: | Xinès tradicional: | 費詩 |
| Xinès simplificat: | Xinès simplificat: | 费诗 |
    En aquest nom xinès, el cognom és Fei.
Fei Shi, nom estilitzat Gongju (公举), va ser un ministre de Shu Han durant el període dels Tres Regnes de la història xinesa. Fei originalment va servir a Liu Zhang com el governador de Jinzhu (绵竹), però es va rendir a Liu Bei després que Liu Bei li arrabassà el control de la Província de Yi a Liu Zhang.
Una de les tasques de Fei Shi va ser viatjar a la Província de Jing a comunicar a Guan Yu el seu nomenament com "General de l'Avantguarda". Quan Liu Bei es va proclamar a si mateix emperador, Fei Shi obertament es va oposar; i fou empresonat com a conseqüència. Encara que va ser posat en llibertat més tard, ell fou degradat com a funcionari de baix rang destinat al remot comtat del sud de Yongchang (永昌). Després Fei Shi va seguir a Zhuge Liang en les seves Campanyes del Sud. Posteriorment mentre la Campanya del Nord estava en procés, Fei Shi va vigilar i vetlar Chengdu. Fei Shi va tenir un fill, Fei Li (费立).

## Vegeu també

* Llista de persones dels Tres Regnes
# FC Txornomorets Odessa

El FC Txornomorets Odessa (en ucraïnès ФК «Чорноморець») és un club professional de futbol ucraïnès de la ciutat d'Odessa.

## Història

L'equip de la ciutat portuària d'Odessa, al mar Negre deu el seu nom a aquest mar. Així, Txornomorets (Чорномóрець en ucraïnès des de 1991) o Txernomorets (Чeрномóрець en rus) vol dir "els del Mar Negre". Els seus colors són el negre, el blau i el blanc.
Va ser fundat el 1936. L'evolució del nom ha estat la següent:
* 1936: Dynamo Odessa
* 1940: Pixtxevik Odessa
* 1941: Spartak Odessa
* 1944: Pixtxevik Odessa
* 1953: Metalurg Odessa
* 1955: Pixtxevik Odessa
* 1958: Txernomorets Odessa
* 1991: Txornomorets Odessa
Les millors actuacions del club a la seva història han estat una semifinal de copa soviètica el 1966 i un tercer lloc a la lliga soviètica el 1974. La primera participació en una competició europea, la Copa de la UEFA, fou el 1975/76. Fou membre fundador de la Premier League ucraïnesa.

## Palmarès

* Copa Federació soviètica de futbol: (1): 1990
* Copa ucraïnesa de futbol: (2): 1992, 1994

## Jugadors destacats

| Íhor Belànov Valery Lobanovsky Timerlan Huseinov Oleksandr Kosyrin Dmytro Parfenov Valeri Porkuian | Vladislav Vaxtxuk Andrí Voronin Yuri Nikiforov Ilia Tsymbalar Vladimir Gaev Leonid Buriak |

## Entrenadors destacats

* Nikita Simonian (1980-1981)
* Viktor Prokopenko (1989-1994)
* Leonid Buriak (1994-1998)
* Semen Altman (2003-2007)
* Vitaliy Xevtxenko (2007-2008)

## Notes i referències

* ↑ http://www.chernomorets.odessa.ua/?name=symbol

## Enllaços externs

* Web oficial (rus)
* Estadi Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine. (anglès)
* El club a Ukrainian Soccer Arxivat 2008-04-22 a Wayback Machine. (anglès)
* Web no oficial (rus)
* Web no oficial Arxivat 2008-08-28 a Wayback Machine. (rus)
# Sergi López i Miró

Sergi López Miró (Barcelona, 15 d'agost de 1968) és un ex-nedador català i entrenador de natació.
Començà a nedar al Club Natació Atlètic, passant més tard al CN Sant Andreu i el 1987 al CN Montjuïc. Amb l'objectiu de millorar en l'esport de la natació marxà als Estats Units on entrenà a la Universitat d'Indiana i a l'American University de Washington.
Guanyà la medalla de bronze als Jocs Olímpics de Seül 1988 en la prova de 200 metres braça. Fou quart a Barcelona 92 en la mateixa prova. També fou subcampió del món a Palma 1993 en relleus, medalla de bronze al Campionat d'Europa d'Atenes 1991 i or als Jocs del Mediterrani de Latakia 1987. Va batre diversos rècords universitaris i 14 rècords d'Espanya.
Un cop retirat esdevingué entrenador. Fou entrenador al Honved Swim Club de Budapest (1994-95), Arizona University (1995-96), Hillenbrand Aquatics a Tucson (1997-2000), Wildcat Aquatics a Evanston, Illinois i Northwestern's Aquatic Swimming Association (2000-2004), West Virginia University (2005-2007) i The Bolles School a Jacksonville, Florida (2007).

## Referències

* ↑ «Sergi López i Miró». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Perfil de Sergi López
# Casalborgone

Casalborgone és un comune (municipi) de la ciutat metropolitana de Torí, a la regió italiana del Piemont, situat a uns 20 quilòmetres al nord-est de Torí. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 1.887 habitants.
Casalborgone limita amb els següents municipis: San Sebastiano da Po, Lauriano, Castagneto Po, Rivalba, Tonengo, Aramengo, Berzano di San Pietro i Cinzano.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 9 abril 2020].
# Casalabriva

Casalabriva (en cors Casalabriva) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament de Còrsega del Sud. L'any 2006 tenia 187 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1856 | 1911 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2005 |
| 311 | 529 | 150 | 162 | 139 | 136 | 150 | 181 | 187 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1945-1965 | Tony Ogliastroni |
| 1965-1995 | Jean-Pierre Cesari |
| 1995-2002 | Jean-Marc Nicolai |
| 2002-2003 | Antoine Olivesi |
| 2003- | Vincent Micheletti |
# Casal fortificat Mas de Puig

El Casal fortificat Mas de Puig és una obra de Parlavà (Baix Empordà) declarada Bé Cultural d'Interès Nacional.

## Descripció

Gran casal de planta rectangular i coberta de teula a dues vessants. La façana principal presenta obertures de tipologia diversa i distribució irregular; són especialment remarcables la porta d'accés d'arc de mig punt, amb grans dovelles, i la garita cilíndrica de l'angle nord-est de l'edifici, sostinguda per un basament de pedra amb arcs en gradació decreixent.

## Història

La masia data dels segles XVII-XVIII.

## Referències

* 1 2 «Casal fortificat Mas de Puig». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 desembre 2018].
# Silivri (districte)

Silivri és un districte d'Istanbul, Turquia, situat en la part europea de la ciutat.

## Mahalleler

Alibey · Alipaşa · Büyükçavuşlu · Cumhuriyet · Çanta Fatih · Çanta Mimarsinan · Fevzipaşa · Fatih · Gazitepe · Gümüşyaka · İsmetpaşa · Kadıköy · Kavaklı Cumhuriyet · Kavaklı Hürriyet · Küçükkılıçlı · Mimarsinan · Ortaköy · Piripaşa · Selimpaşa · Semizkumlar · Yenimahalle · Yolçatı

## Enllaços externs

* Nou Portal de Silivri. Arxivat 2010-02-21 a Wayback Machine.
# Silke Renk

Silke Renk (Querfurt, 30 de juny de 1967) és una atleta alemanya, especialista en el llançament de javelina, que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya fins a la Reunificació alemanya i amb Alemanya a partir d'aquella data.
El 1988 va prendre part en els Jocs Olímpics d'estiu de Seül, on fou cinquena en la competició del llançament de javelina del programa d'atletisme. Quatre anys més tard, als Jocs de Barcelona, va guanyar la medalla d'or en la mateixa prova. La seva tercera, i darrera, participació en uns Jocs fou el 1996, a Atlanta, on quedà eliminada en sèries del llançament de javelina.
En el seu palmarès també destaca una medalla d'or a les Universíades de 1991 i una de bronze al Campionat del món d'atletisme de mateix any. A nivell nacional guanyà el campionat alemany de 1992 i 1993.

## Millors marques

* Llançament de javelina. 71,00 metres (1988)

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Silke Renk». [Consulta: 21 abril 2022].
* ↑ «Silke RENK | Profile | World Athletics». [Consulta: 21 abril 2022].
* ↑ «Leichtathletik - Deutsche Meisterschaften (Speerwerfen - Damen)». [Consulta: 21 abril 2022].
* ↑ Wer war wer in der DDR? : ein Lexikon ostdeutscher Biographien. Bd. 1 [A - L]. 5. aktualisierte und erw. Neuausg. Berlin: Links, 2010. ISBN 978-3-86153-561-4.
* ↑ Fitxa a trackfield.brinkster.net
# Quàntic de conductància

El quàntic de conductància, indicat amb el símbol G$_0$, és la unitat quantificada de la conductància elèctrica. Es defineix per la càrrega elemental e i la constant de Planck h com:
$G_{0}={\frac {2e^{2}}{h}}$ = 7.748091 729 ... × 10 −5 S
Apareix quan es mesura la conductància d'un punt de contacte quàntic i, de manera més general, és un component clau de la fórmula de Landauer, que relaciona la conductància elèctrica d'un conductor quàntic amb les seves propietats quàntiques. És el doble de la inversa de la constant de von Klitzing (2/R$_K$).
Tingueu en compte que el quàntic de conductància no vol dir que la conductància de qualsevol sistema hagi de ser un múltiple enter de G $_0$ . En canvi, descriu la conductància de dos canals quàntics (un canal per a spin up i un canal per spin down) si la probabilitat de transmetre un electró que entra al canal és unitat, és a dir, si el transport a través del canal és balístic. Si la probabilitat de transmissió és menor que la unitat, aleshores la conductància del canal és menor que G $_0$ . La conductància total d'un sistema és igual a la suma de les conductàncies de tots els canals quàntics paral·lels que formen el sistema.
En un cable 1D, connectant dos dipòsits de potencial $u_{1}$ i $u_{2}$ adiabàticament:
La densitat d'estats és${\frac {\mathrm {d} n}{\mathrm {d} \epsilon }}={\frac {2}{hv}},$on el factor 2 prové de la degeneració de l'espín electrònic, $h$ és la constant de Planck i $v$ és la velocitat dels electrons. La tensió és:$V=-{\frac {(\mu _{1}-\mu _{2})}{e}},$on $e$ és la càrrega de l'electró. El corrent 1D que passa és la densitat de corrent:$j=-ev(\mu _{1}-\mu _{2}){\frac {\mathrm {d} n}{\mathrm {d} \epsilon }}.$Això dona lloc a una conductància quantificada:$G_{0}={\frac {I}{V}}={\frac {j}{V}}={\frac {2e^{2}}{h}}.$La conductància quantificada es produeix en cables que són conductors balístics, quan el camí lliure elàstic mitjà és molt més gran que la longitud del cable: $l_{\rm {el}}\gg L$. BJ van Wees va observar l'efecte per primera vegada en un contacte puntual el 1988. Els nanotubs de carboni tenen conductància quantificada independentment del diàmetre. L'efecte hall quàntic es pot utilitzar per mesurar amb precisió el valor quàntic de conductància. També es produeix en reaccions d'electroquímica i, en associació amb la capacitat quàntica, defineix la velocitat amb què es transfereixen els electrons entre estats químics quàntics tal com descriu la teoria de la velocitat quàntica.

## Referències

* ↑ S. Datta, Electronic Transport in Mesoscopic Systems, Cambridge University Press, 1995, ISBN 0-521-59943-1
* ↑ B.J. van Wees; etal Physical Review Letters, 60, 9, 1988, pàg. 848–850. Bibcode: 1988PhRvL..60..848V. DOI: 10.1103/PhysRevLett.60.848. PMID: 10038668.
* ↑ S. Frank; P. Poncharal; Z. L. Wang; W. A. de Heer Science, 280, 1744–1746, 1998, pàg. 1744–6. Bibcode: 1998Sci...280.1744F. DOI: 10.1126/science.280.5370.1744. PMID: 9624050.
* ↑ Bueno, P. R. Physical Chemistry Chemical Physics, 22, 2020, pàg. 26109–26112. DOI: 10.1039/D0CP04522E. PMID: 33185207.
# Sarno (ciutat)

Sarno és una ciutat de la Campània a Itàlia, a la província de Salern a uns 45 km a l'est de Nàpols. L'any 2004 tenia 31.580 habitants i és al peu dels Apenins, prop del naixement del riu Sarno. Indústries del paper, cotó, seda i lli. Té les ruïnes d'un castell medieval que fou del comte Francesco Coppola, que va prendre part en la conspiració dels barons contra Ferran II d'Aragó el 1485. A una antiga església de la ciutat anomenada de santa Maria della Foce és enterrat Gualter II de Brienne; aquesta església fou restaurada el 1701. Fou capçalera d'un comtat feudal que van posseir successivament els Orsini, els Coppola, els Suttavilla i els Colonna.
# Tirallonga

Tirallonga, és un indret del terme municipal de Tremp, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme de Fígols de Tremp.
Està situat al nord-oest d'Eroles, a la mateixa vall d'aquest poble, la del torrent del Solà, a la dreta del qual es troba. També queda a llevant del poble de Claramunt, però separat d'ell pel Cingle dels Plans. Tirallonga està delimitat a llevant pel torrent del Solà, al nord per la llau de la Llosa, i al sud pel Clot del Molló.

## Enllaços externs

* Tirallonga al web de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Vaux-Marquenneville

Vaux-Marquenneville és un municipi francès situat al departament del Somme i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 82 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Vaux-Marquenneville era de 82 persones. Hi havia 28 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 16 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 37 habitatges, 31 eren l'habitatge principal de la família, 1 era una segona residència i 4 estaven desocupats. Tots els 37 habitatges eren cases. Dels 31 habitatges principals, 27 estaven ocupats pels seus propietaris i 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 3 tenien tres cambres, 14 en tenien quatre i 14 en tenien cinc o més. 25 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 18 habitatges hi havia un automòbil i a 13 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Vaux-Marquenneville el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 4 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 12 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 8 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 8 | 25 a 29 | 8 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 51 persones, 32 eren actives i 19 eren inactives. Les 32 persones actives estaven ocupades(16 homes i 16 dones).. De les 19 persones inactives 7 estaven jubilades, 6 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció i 2 d'empreses de comerç i reparació d'automòbils.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un paleta.
L'any 2000 a Vaux-Marquenneville hi havia 11 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 395 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Vaux-Marquenneville a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Vaux-Marquenneville a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.