OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Brachyopsis segaliensis

Brachyopsis segaliensis és una espècie de peix pertanyent a la família dels agònids i l'única del gènere Brachyopsis.

## Descripció

* Fa 30 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima polar que viu entre 0-110 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic nord-occidental: des del sud del mar d'Okhotsk fins al nord del mar del Japó i la costa pacífica del nord del Japó.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Fadeev, N.S., 2005. Guide to biology and fisheries of fishes of the North Pacific Ocean. Vladivostok, TINRO-Center. 366 p.
* ↑ Parin, N.V., V.V. Fedorov i B.A. Sheiko, 2002. An annotated catalogue of fish-like vertebrates and fishes of the seas of Russia and adjacent countries: Part 2. Order Scorpaeniformes. J. Ichthyol. 42(Suppl.1):S60-S135.
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Sokolovskaya, T.G., A.S. Sokolovskii i E.I. Sobolevskii, 1998. A list of fishes of Peter the Great Bay (the Sea of Japan). J. Ichthyol. 38(1):1-11.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Kanayama, T., 1991. Taxonomy and phylogeny of the family Agonidae (Pisces: Scorpaenifomes). Mem. Fac. Fish. Hokkaido Univ. (38)1-2: 1-199.
* Museu Suec d'Història Natural. Base de dades de la col·lecció d'ictiologia. Secció d'Ictiologia, Departament de Zoologia de Vertebrats. Estocolm, Suècia, 1999.
* Sheiko, B.A. i C.W. Mecklenburg, 2004. Family Agonidae Swainson, 1839 - poachers. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (30):27.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Venturada

Venturada és un municipi de la Comunitat de Madrid. Té dos nuclis urbans: Los Cotos de Monterrey, actualment el més important i més poblat, i Venturada Pueblo amb la seu de l'ajuntament, més important històricament.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 | 2006 |
| 332 | 539 | 919 | 1118 | 1451 |
# Balma de La Griera

El jaciment arqueològic de la Balma de la Griera (o de la Graiera) se situa en una cronologia del Paleolític mitjà. Es troba en el municipi de Calafell, a la comarca del Baix Penedès.

## Situació geogràfica i geològica

El jaciment es troba al peu d'una paret, al marge dret d'un congost excavat pel torrent de La Cobertera. A mig camí en la carretera que uneix Calafell amb Bellvei.
L'abric s'ha anat erosionant per causa d'elements hidrogràfics i es troba en una zona formada per calcàries bioclàstiques del Miocè.

## Descobriment i historiografia

Hom té constància oficial del jaciment des del 1932, quan el pare Martí Grivé hi va fer una prospecció superficial i una petita cala.
Des del 1951 al 1953, Albert Ferrer i els germans Bellmunt hi van realitzar un seguit d'actuacions. En finalitzar-les, el jaciment va quedar abandonat i a mercè dels espoliadors.
A partir de l'any 1989, el departament de Prehistòria de la UB, va iniciar un procés d'investigació que incloïa aquest jaciment, cosa que va portar a un seguit d'excavacions. 1989, 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2010, 2011 i 2012.
En destaca la troballa d'un os amb incisions, una de les úniques mostres d'art moble del paleolític superior.

## Descripció

S'ha identificat com un lloc d'habitatge sense estructures i s'hi ha identificat 3 nivells d'ocupació.
El nivell més antic, que pertany al paleolític superior inicial, s'hi troba una indústria lítica entre el gravetià final i un protosolutrià.
La següent ocupació, pertany a l'epipaleolític i es caracteritza per elements lítics de tipus geomètric.
A l'última fase, s'hi ha trobat ceràmiques de diversos moments de la prehistòria recent: campaniformes, edat del bronze inicial i camps d'unes.
Les troballes que més abunden són les de fauna, on destaca el conill amb un 80% de restes, també s'hi ha trobat macrofauna i malacofauna.

## Vegeu també

* Llista de jaciments arqueològics del Baix Penedès
* Prehistòria a Catalunya

## Referències

* ↑ «Inventari de Patrimoni Cultural i Immoble». [Consulta: 15 maig 2013].
* ↑ Cebrià i Escuer, Artur «La balma de la Griera». Direcció General del Patrimoni Cultural, 2002.
# Vanwall

Vanwall va ser una escuderia automobilística present a la Fórmula 1 a la dècada dels anys 1950. El nom Vanwall neix de la combinació del nom del seu propietari Tony Vandervell i del producte més conegut de les seves empreses: coixinets llisos de paret prima per a motors ("Thin-Wall bearings" en anglès). Els que van entre biela i cigonyal, o entre cigonyal i suports de cigonyal.
Tony Vandervell inicialment va donar suport a l'equip British Racing Motors, també conegut com a BRM, que va participar en diverses competicions amb versions modificades de cotxes Ferrari sota el nom de "Thinwall Special".
Els primers cotxes Vanwall es van denominar Vanwall Specials i van ser construïts per adaptar-se a les regles de la Fórmula 1 de 1954. El xassís fou dissenyat per Owen Maddock i construït per Cooper Car Company.
Els motors de dos litres van ser dissenyats per l'enginyer de Norton Leo Kuzmicki, y eren essencialment dos motors de motos Norton de 500cc convertits en un únic motor. L'enginy fou presentat al Gran Premi de Gran Bretanya de 1954. El desenvolupament va continuar fins que es va obtenir un motor de 2,5 litres. Vanwall va córrer dos anys seguits sense gaire èxit. Aquesta època es va acabar quan es va decidir que el xassís no estava a l'altura del motor i es va contractar el jove dissenyador de cotxes Colin Chapman per millorar el xassís.
Els nous cotxes dissenyats per Chapman (en col·laboració amb Frank Costin, responsable de l'aerodinàmica) es van mostrar competitius el 1956 en guanyar una carrera no valida pel campionat de F1 a Silverstone. A l'any següent (1957), Stirling Moss es va incorporar com a pilot, així com Tony Brooks i Stuart Lewis-Evans. La primera victòria a la Fórmula 1 la van obtenir al Gran Premi d'Itàlia del 1957 i just després al Gran Premi de Pescara.
L'any 1958, l'equip va guanyar sis curses vàlides pel campionat, fet que el va convertir en el primer equip a guanyar el campionat de constructors de la Fórmula 1. El campionat de pilots però, fou guanyat per Mike Hawthorn amb només un punt d'avantatge amb Stirling Moss. Lamentablement, durant l'última carrera de la temporada al Gran Premi del Marroc del 1958, Lewis-Evans va tenir un greu accident que li va causar la mort pocs dies després.
Aquest fet, junt amb els problemes de salut de Vandervell van fer decaure l'equip i ja no va tornar a guanyar cap més competició.
L'últim Vanwall en competir fou una màquina produïda per a la fórmula intercontinental del 1961. Però el públic ja no es va interessar per la competició, les inversions van minvar del tot i el cotxe ja no va evolucionar més.

## Palmarès

Campionats del món de constructors : 1
Campionats del món de pilots : 0
Victòries : 9
Podis : 13
Poles : 8
# Ruixínovo

Ruixínovo (en rus: Рушиново) és un poble de l'óblast de Nóvgorod, a Rússia, segons el cens del 2011 tenia 32 habitants.

## Referències

* ↑ «Barashikha». GeoNames.
* ↑ Приказ Министерства природных ресурсов Российской Федерации от 28 марта 2007 г. № 68 «Об утверждении Перечня лесорастительных зон и лесных районов Российской Федерации»
* ↑ «Схема территориального планирования Маловишерского муниципального района». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ Koriakov, I. B.. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2016-03-14.
# Pita (desambiguació)

«Pita» té aquests significats:
* L'atzavara, pita o pitera (Agave americana) és una planta plurianual
* Pita (ocell). Els pites són una sèrie d'espècies d'aus passeriformes, que formen la família dels pítids (Pittidae).
* El pa de pita (o pitta) és un tipus de pa aplanat i arrodonit fet de blat, amb llevat o sense.
Viccionari
# Modest González Ribas

Modest González Ribas (Reus, 1907 - Salou, 1984) va ser un metge català.
Fill d'una família reusenca de poques possibilitats econòmiques, va rebre l'any 1928 de l'ajuntament de Barcelona una beca per acabar els estudis de medicina. S'especialitzà en malalties del pulmó i col·laborà amb el doctor Francesc Ribas i Soberano, del que va ser deixeble. Va publicar diversos articles sobre tuberculosi a revistes especialitzades. El 1935 treballava al servei de tisiologia de l'Hospital Clínic. El 1938 era cap d'aquest servei, quan va ser mobilitzat al front per l'exèrcit republicà, amb el grau de tinent metge. Depurat en la postguerra, va ser director del sanatori antituberculós de Puigdolena, quan el seu mestre, el doctor Francesc Ribas, es va exiliar. El 1947 va publicar la seva tesi doctoral sobre la tuberculosi. El 1958 va ingressar a la Reial Acadèmia de Doctors. Dedicat a la medicina privada a Barcelona, residí també a Salou i va ser president del Club Nàutic d'aquesta població des del 1974 al 1979. Va ser un dels organitzadors d'una agrupació de reusencs que vivien a Barcelona, (la Confraria de sant Bernat Calbó), dedicada a mantenir relacions culturals amb la seva ciutat natal.

## Referències

* 1 2 Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 334-335.
* ↑ «Descubrimiento precoz, asistencia social y recuperación en la tuberculosis del obrero». Catàleg. Biblioteca de Catalunya. Arxivat de l'original el 2015-12-08. [Consulta: 27 novembre 2015].
# Venture for America

Venture for America és una organització sense ànim de lucre estatunidenca amb seu a Nova York.
Fou fundada per Andrew Yang el 2011 amb l'objectiu de «revitalitzar les ciutats i les comunitats estatunidenques mitjançant l'emprenedoria». Ho aconsegueix mitjançant el reclutament de graduats universitaris recents per treballar en empreses emergents en diverses ciutats, amb l'esperança que l'empresa tingui èxit i creí nous llocs de treball.
Venture for America opera actualment a 14 ciutats estatunidenques.
* Cincinnati, Detroit i Nova Orleans des del 2012.
* Baltimore, Cleveland i Filadèlfia des del 2013.
* Columbus, Miami, San Antonio i Saint Louis des del 2014.
* Birmingham, Charlotte i Pittsburgh des del 2015.
* Kansas City des del 2017.
Des del 2012, Venture for America ha reclutat més de 1.000 graduats universitaris que han contribuït en més de 450 empreses emergents.
Andrew Yang renuncià la seva posició com executiu en cap el 29 de març 2017 – fou substituït per Amy Nelson. Vuit mesos després, Yang inaugurà la seva campanya per president dels Estats Units.

## Referències

* ↑ Genet, Danielle. «Passion to Profit: Young Foodie Moguls Share Stories of Success» (en anglès). ABC News, 25-04-2016. [Consulta: 17 novembre 2019].
* 1 2 Schwartz, Ariel. «Venture For America Will Do For Entrepreneurship What Teach For America Does For Education» (en anglès). Fast Company, 20-07-2011. [Consulta: 17 novembre 2019].
* ↑ Zimmerman, Eilene. «The 'Teach for America' for Entrepreneurs?» (en anglès). Inc., 28-07-2011. [Consulta: 17 novembre 2019].
* ↑ «Where We Work» (en anglès). Venture for America. Arxivat de l'original el 2018-01-04. [Consulta: 17 novembre 2019].
* ↑ «Our Impact» (en anglès). Venture for America. Arxivat de l'original el 2019-12-19. [Consulta: 17 novembre 2019].
* ↑ Ballard, Julia. «Andrew Yang Steps Down as Venture for America CEO» (en anglès). Silicon Bayou News, 29-03-2017. [Consulta: 17 novembre 2019].
* ↑ Schwarz, Hunter. «Here's how 2020 Democrats announced their campaigns» (en anglès). CNN, 13-02-2019. [Consulta: 17 novembre 2019].

## Enllaços externs

* Venture for America - Lloc web oficial
# Balma d'en Marimon i Casulleres

La Balma d'en Marimon i Casulleres, també anomenada Balma de Cal Perdiu, és una balma situada a la serra de Rubió, al nord del municipi de Rubió, l'Anoia. És coneguda per ser l'amagatall de la colla dels bandolers Marimon i Casulleres, els quals donen nom a la cova.
És una balma gran, d'uns 50 m² i una alçada que va des d'uns dos metres a l'entrada a 25 cm al fons, que s'endinsa a la muntanya uns 10 metres des de l'entrada. La balma és envoltada d'una frondosa pineda de pinassa (Pinus nigra), tot i que hi ha moltes altres espècies d'arbre que fan que no sigui visible des de lluny i quedi totalment camuflada. En èpoques plujoses hi ha molta humitat dins la balma, amb estalactites en formació que deixen anar gotes d'aigua.
L'accés directe a la balma només és possible a peu, a través d'un sender que comença a escassos metres de la masia de Cal Perdiu, la qual es troba a menys d'un quilòmetre de la balma. No obstant això, és possible l'accés en cotxe fins a la masia, a través d'un camí de grava que parteix de la carretera BV-1031. La ruta traçada més concorreguda d'accés a la balma parteix del refugi Mas del Tronc, per on hi passa el sender de llarg recorregut GR-7. Es tracta d'una ruta circular que també concorre el parc eòlic de Rubió, pròxim a la balma. L'església de Sant Martí de Maçana també hi és propera.

## Referències

* 1 2 Mestres Ballús, Antonino. Balmes encontades. desembre 2017. Calaf: Posa't, p. 39-40-41-42-43. ISBN B 27833-2017.
* ↑ «Rubió: Descobrint la Balma dels Bandolers i una història poc coneguda». Anoiadiari.cat.
* ↑ «Ruta a la balma d'en Marimon i Casulleres». Rutes Serra de Rubió. [Consulta: 5 octubre 2018].

## Enllaços externs

* Ruta a la balma des del refugi Mas del Tronc
# Latifa Echakhch

Latifa Echakhch (1974 - El Khnansa, Marroc) és una artista marroquina, que actualment (2011) viu entre París i Martigny (Suïssa).

## Biografia

Als tres anys va arribar a França, país on ha crescut i s'ha format. Actualment, viu i treballa entre París i Martigny (Suïssa). Molt crítica amb els mecanismes de control del poder i amb les conseqüències que suposen per a la identitat de les persones, en les escultures i instal·lacions utilitza objectes de la vida quotidiana i símbols culturals que descontextualitza per analitzar les societats postcolonials i globalitzades. El seu treball sobre el món contemporani, que inclou també el vídeo i la fotografia, sovint conté referències velades a artistes i obres de la història de l'art. Ha presentat la seva producció en diverses exposicions individuals i col·lectives.

## Obres

Les seves obres estan principalment fetes amb objectes o materials quotidians, que referencien experiències viscudes per la mateixa artista i que conviden a reflexionar sobre la seva vida i les seves tradicions. Es va formar a l'École supérieure d'art de Grenoble i a l'École nationale supérieure d'art de Cergy-Pontoise. També va fer un curs de postgrau a l'École des beaux-arts de Bordeus. Ha fet residències a IASPIS, Estocolm; la Cité internationale des arts de París i a La Box de Bourges.
| « | M'agrada treballar amb allò que s'acostuma a dir-ne “herència cultural”, però els materials que faig servir són molt banals, com clixés, com blocs de sucre, portes, cuscús, catifes, documents oficials | » |
| — Latifa Echakhch |||
La seva obra ha estat exposada a diversos museus europeus, entre els quals destaquen la intervenció que va fer a la Capella del MACBA de Barcelona, i d'altres exposicions a llocs com el ve ART de Friburg, el GAMeC de Bèrgam, la Kunsthalle de Basilea, el Centre d'Art Contemporani de Vílnius, l'Institut Suís de Nova York, la Manifesta 7 o la Tate Modern de Londres, entre d'altres. o You're not alone, a la Fundació Joan Miró de Barcelona, entre d'altres.
Obres destacades:
* 2002 - Certificat de Vie
* 2004 - French Touch
* 2005 - Alien of Extraordinary Ability
* 2005 - Sense títol
* 2006 - Hospitalité
* 2007 - A chaque stencil une révolution. Tridimensional
* 2008 - Speakers' Corner, a la Tate Modern
* 2010 - Fantasia
* 2010 - Eivissa

## Referències

* ↑ «Echakhch, Latifa». Museu d'Art Contemporani de Barcelona. [Consulta: 15 maig 2012].
* ↑ «#02 Latifa Echakhch. La ronda». MACBA, 2010. Arxivat de l'original el 5 de juny 2011. [Consulta: 5 juny 2011].
* ↑ Crònica de l'exposició al MACBA
* ↑ «Una exposició convida a reflexionar sobre l'estigmatització de la sida a la Fundació Miró». 3cat24.cat, 30-06-2011. [Consulta: 3 juliol 2011].
* ↑ A chaque stencil une révolution Arxivat 2012-02-14 a Wayback Machine., MACBA
* ↑ «Web de l'exposició a la Tate Modern». Arxivat de l'original el 2008-09-17. [Consulta: 5 juny 2011].

## Bibliografia

* DDAA. #02 Latifa Echakhch. La ronda (PDF). Barcelona: MACBA, 2010. ISBN 978-84-92505-46-3. Arxivat 2011-06-05 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Entrevista amb l'artista
# Vanua Levu

Vanua Levu és la segona illa en grandària de Fiji, el nom significa Gran Terra. Situada en les coordenades a 64 km de l'illa més gran Viti Levu. Amb una àrea de 5.587 km², posseeix una forma triangular amb una longitud màxima de 180 km i una amplàda de 30 a 50 km. De la part sud-est sorgeix una península estreta.
L'illa és volcànica, amb una cadena de muntanyes al centre, la màxima altitud del qual és Nasorolevu de 1.032 m. Dividint el país de dues zones geogràfiques de clima distint. El sud-est de l'illa que rep vents alisis és més humit mentre que la part nord-occidental és més seca. Els principals productes de l'illa són la copra i el sucre. La població de l'illa arriba als 130.000 habitants, sent la major ciutat Labasa situada en el delta del riu del mateix nom, que va ser fundada pels treballadors indis.
El primer europeu que va veure l'illa va ser l'holandès Abel Tasman. Aquesta illa no obstant això va estar habitada abans que Viti Levu.
# Pit de lluna elegant

El pit de lluna elegant ( Melanopareia elegans ) és una espècie d'ocell de la família dels melanopareids (Melanopareiidae) que habita a matolls i sotabosc de les terres baixes del sud-oest de l'Equador i nord-oest del Perú.
# Associació de Futbol de Qatar

L'Associació de Futbol de Qatar (àrab: الاتحاد القطري لكرة القدم, al-Ittiḥād al-Qaṭarī li-Kurat al-Qadam, ‘Unió Qatariana de Futbol’) és la institució que regeix el futbol al Qatar. Agrupa tots els clubs de futbol del país i es fa càrrec de l'organització de la Lliga qatariana de futbol i la Copa. També és titular de la Selecció de futbol de Qatar absoluta i les de les altres categories.
* Afiliació a la FIFA: 1972
* Afiliació a l'AFC: 1974
* Afiliació a la UAFA: 1978
* Afiliació a la WAFF: 2009
* Afiliació a l'AGCFF: 2016

## Referències

* ↑ Qatar Football Association Arxivat 2018-12-12 a Wayback Machine. at the FIFA website.
* ↑ Qatar Football Association at AFC site
* ↑ «AFC BARS ISRAEL FROM ALL ITS COMPETITIONS». Reuters. The Straits Times, 16-09-1974.
# George Akiyama

George Akiyama (ジョージ秋山, Jōji Akiyama), nascut Yūji Akiyama (秋山 勇二) el 27 d'abril en 1943 en Ashikaga, Prefectura de Tochigi, Japó, i mort el 12 de maig de 2020, fou un mangaka japonès conegut per tractar temes controvertits i incendiaris en molts dels seus treballs.

## Treballs notables

| Nom | Any | Col·lecció |
| Batman X | 1967-1968 | 5 volums, Weekly Shōnen Magazine Beneficiari del Premi Jidō Manga de Kodansha. |
| Derorinman | 1969-1970 | 2 volums, Weekly Shōnen Jump The volumes were titled Ganso Derorinman because they were released after the 1975 remake. |
| Horafuki Dondon | 1969-1970 | 5 volums, Weekly Shōnen Magazine |
| Ashura | 1970-1971 | 3 volums, Weekly Shōnen Magazine |
| Zeni Geba | 1970-1971 | 5 volums, Weekly Shōnen Sunday |
| Kokuhaku | 1971 | 1 volum, Weekly Shōnen Sunday |
| Bara no Sakamichi | 1971-1972 | 3 volums, Weekly Shōnen Jump |
| The Moon | 1972-1973 | 4 volums, Weekly Shōnen Sunday |
| Haguregumo | 1973-2017 | 112 volums, Big Comic Original |
| Hana no Yotarō' | 1974-1979 | 15 volums, Weekly Shōnen Champion |
| Derorinman | 1975-1976 | 3 volums, Weekly Shōnen Magazine Remake del manga de 1969, que difereix significativament de la versió original. |
| Bonkura Dōshin | 1976-1977 | 4 volums, Weekly Shōnen Magazine |
| Gyara | 1979-1981 | 8 volums, Shōnen King |
| Pink no Curtain | 1980-1984 | Part 1: 15 volums, Part 2: 6 volums, Weekly Manga Goraku |
| Chōjin Haruko | 1982-1984 | 3 volums, Weekly Morning |
| Kaijin Gonzui | 1984 | 1 volum, Weekly Shōnen Jump |
| Koiko no Mainichi | 1985-1992 | 32 volums, Weekly Manga Action |
| Kudoki-ya Joe | 1986-1987 | 4 volumes, Big Comic Superior |
| Lovelin Monroe | 1989-1993 | 13 volums, Young Magazine |
| Onnagata Kisaburō | 1993-2002 | 7 volums, Big Comic Original Sōkan |
| Hakuai no Hito | 1993-1996 | 8 volums, Big Gold |
| Dobugero-sama | 1995-1996 | 1 volum, Monthly Shōnen Gangan |
| Sutegataki Hitobito | 1996-1999 | 5 volums, Big Gold |
| Ikinasai Kiki | 2001-2002 | 4 volums, |
| WHO are YOU | 2002 | 1 volum, Big Comic Original Sōkan Autor llistat com Yūji Akiyama durant la serialització. |
| Manga Chūgoku Nyūmon: Yakkai na Rinjin no Kenkyū | 2005 | Publicat per Asukashinsha. |

## Referències

* ↑ Norimitsu Onishi «Ugly Images of Asian Rivals Become Best Sellers in Japan». New York Times, 19-11-2005 [Consulta: 1r gener 2008].
* ↑ «L'autre Bande Dessinee - Ashura by George Akiyama». du9.org. [Consulta: 30 juliol 2008].

## Enllaços externs

* Siti Oficial Arxivat 2009-02-21 a Wayback Machine. (japonès)
# Clite

Clite (en grec antic Κλείτη), va ser, segons la mitologia grega, una filla de l'endeví Mèrops, de Percote, a Misia.
De molt jove, es va casar amb Cízic, rei a la ciutat del mateix nom. El rei va morir a mans de Jàson, molt poc temps després del seu casament, quan els argonautes van desembarcar al país, perquè els dolions, els seus súbdits, els van confondre amb pirates i hi van entaular una batalla. Clite, desesperada per la mort del seu marit, es va penjar.

## Referències

* ↑ «Harry Thurston Peck, Harpers Dictionary of Classical Antiquities (1898), Merops». [Consulta: 21 juny 2021].
* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: edicions de 1984, 2008, p. 111. ISBN 9788496061972.