OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# MAF (motocicleta)

MAF (o M.A.F.) fou una marca catalana de motocicletes, fabricades entre 1958 i 1964 a Figueres (Alt Empordà).
MAF era el continuador de l'antic fabricant Evycsa, que fou absorbit per la firma figuerenca de motors Fita, i decidí deixar de fabricar els antics models esportius per passar a fer-ne d'econòmics i turístics, en versions de 150 i 175 cc. S'anuncià també la fabricació d'un model de 250 cc original d'Evycsa, però al final no s'arribà a portar a la sèrie.

## Referències

* 1 2 Herreros, Francisco; Aznar, José Luis. «Relación de las principales marcas». A: Historia del motociclismo en España (en castellà). Barcelona: RACC, 1998, p. 312. ISBN 84-920886-5-6.
# Manuel Villoria

Manuel Villoria és director de l'Observatori de Bona Governança de la Universitat Rey Juan Carlos, catedràtic acreditat i director del Màster en Gestió de la Seguretat en la mateixa universitat, també dirigeix el Màster en Alta Direcció Pública de l'Institut Universitari Ortega y Gasset. Cofundador del capítol espanyol de Transparència Internacional i membre de la seva junta directiva. Ha publicat un centenar llarg d'articles i llibres sobre temes de gestió pública, ètica administrativa i corrupció. Professor visitant en més de deu universitats estrangeres. Ha participat en diverses comissions nacionals i internacionals sobre reforma de l'Estat.

## Referències

* ↑ Sanchís, Ima. «La Contra: Manuel Villoria» (en castellà). La Vanguardia, 31-01-2013. [Consulta: 20 desembre 2021].
# Marc Furi Bibàcul

Marc Furi Bibàcul (en llatí Marcus Furius Bibaculus) va ser un poeta romà.
Quintilià el qualifica com el més distingit satíric iambògraf romà junta amb Catul i Horaci i és situat per Diòmedes en el capítol del vers iàmbic junt a Arquíloc i Hipponax com a representants grecs i Lucili, Catul i Horaci entre els llatins.
Segons Jeroni d'Estridó i la Crònica d'Eusebi de Cesarea va néixer a Cremona l'any 103 aC. Alguns fragments de la seva obra s'han conservat: un vers senar i dos epigrames conservats per Suetoni, un hexàmetre dàctil per Juvenal i tres paraules per Carisi. Va viure ric i va tenir una vil·la a Tusculum, però va morir pobre i va perdre la propietat a mans dels seus creditors.
Va publicar un poema sobre les guerres a la Gàl·lia titulat Pragmatia Belli Gallici, i probablement un altre sobre les llegendes relacionades amb els aliats etíops de Príam de Troia. Cremuci Corde diu que en els seus escrits va insultar als dos primers cèsars, i d'aquí venia el menyspreu que per ell sentia Tiberi. Dels escrits de Plini es dedueix que va escriure una obra titulada Lucubrationes. Encara que se l'ha confós amb un personatge anomenat Aule Furi Ànties, són dues persones diferents.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Bibaculus, M. Furius». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 16 setembre 2024].
# Marc Fulvi Nobílior (cònsol 189 aC)

Marc Fulvi Nobílior (llatí: Marcus Fulvius M. f. Ser. n. Nobilior) va ser un magistrat romà net de Servi Fulvi Petí. Formava part de la gens Fúlvia i portava el cognomen de Nobílior.
Va ser edil curul l'any 195 aC i pretor el 193 aC, obtenint seguidament Hispània Ulterior com a província i rang de procònsol. Va estar-se a Hispània dos anys i va lluitar amb força èxit contra la resistència de les nacions peninsulars, destacant una victòria sobre els exèrcits units dels vacceus, tectons i celtibers prop de Toletum. El rei Hilern va ser fet presoner i van ocupar Toletum (és la primera vegada que es menciona aquesta ciutat en la història). Va tornar a Roma el 191 aC i va rebre una ovació.
L'any 189 aC va ser elegit cònsol junt amb Gneu Manli Vulsó i se li va encarregar la direcció de la guerra contra la Lliga Etòlia. Va conquerir Ambràcia i va obligar els etolis a demanar la pau que els va ser concedida en condicions favorables. Una mica després l'illa de Cefal·lènia exclosa de la pau, es va haver de sotmetre a Roma. L'any següent va governar Grècia com a procònsol, i al seu retorn a Roma el 187 aC va celebrar un esplèndid triomf. L'any 186 aC va exhibir durant deu dies els jocs que havia promès durant la guerra, els més magnífics mai vistos. Hi va haver venationes de lleons i panteres, i es van fer per primera vegada competicions d'atletes. Es va aixecar una estàtua als cònsols conqueridors d'Etòlia a Tusculum ciutat originària dels Fulvis, que es conserva.
L'any 179 aC va ser censor junt a Marc Emili Lèpid, que era pontífex màxim i amb el que havia estat barallat, però es van reconciliar per l'ocasió i van exercir el càrrec amb força acord. Van executar algunes obres públiques mencionades per Titus Livi. Va erigir un temple a Hèrcules i les Muses al circ Flamini, indicant que l'estat s'hauria d'ocupar de les arts,i el va adornar amb estàtues i pintures obtingudes a Grècia.
Va ser patró del poeta Enni (que el va acompanyar a Etòlia) i era un dels defensors de la literatura grega i del refinament de la cultura grega. Cató el Censor li va retreure que donàs corones als soldats per fets que no la mereixien i l'anomenà mobilior ('inconstant') en lloc de nobilior.
Va deixar dos fills que van ser consols (Marc Fulvi Nobílior II i Quint Fulvi Nobílior). Era germanastre (per part de mare) de Gai Valeri Leví, que el va acompanyar a Etòlia i que va ser cònsol l'any 176 aC.

## Referències

* ↑ Histoire générale de Portugal: depuis l'origine des Lusitaniens jusqu'à la régence de Don Miguel (en francès). vol.1. Gauthier, 1828, p. 133.
* 1 2 «2. M. Fulvius Ser.». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.
* ↑ Richardson, jr, L. A New Topographical Dictionary of Ancient Rome (en anglès). JHU Press, 1992, p. 187. ISBN 0801843006.
# Marc Fulvi Nobílior (conspirador)

Marc Fulvi Nobílior (en llatí Marcus Fulvius Nobilior) va ser un dels conspiradors amb Catilina l'any 63 aC. Formava part de la gens Fúlvia, i era de la família dels Nobílior.
L'historiador Sal·lusti el menciona. Probablement és el mateix Marc Fulvi Nobílior que va ser condemnat l'any 54 aC per un crim o delicte que no es menciona.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 1207.
# MMF

MMF té els següents significats:
* Mnet Music Festival, premis anuals de música de Corea del Sud
* Memphis May Fire, banda de metalcore dels Estats Units
* Marine Megafauna Foundation, organització no governamental de defensa de la fauna marina, dels Estats Units
* Força magnetomotriu (del seu nom en anglès MagnetoMotive Force), força que produeix el flux magnètic
* Potencial de discordança (del seu nom en anglès MisMatch Field), mesura de la informació sensorial processada pel cervell
* Micofenolat mofetil, profàrmac immunosupressor utilitzat contra el rebuig de trasplantament
* Miofascitis macrofàgica (del seu nom en anglès Macrophagic MyoFasciitis), inflamació muscular amb presència de macròfags
* Fibra òptica multimode (del seu nom en anglès Multi-Mode Fiber), fibra òptica de diàmetre gran usada en comunicació de distàncies curtes
* Framework multimèdia (del seu nom en anglès MultiMedia Framework), entorn de treball informàtic que controla eines multimèdia
* Multimedia Fusion, programari orientat a objectes per a desenvolupaments multimèdia
* Arxiu projectat en memòria (del seu nom en anglès Memory-Mapped File), porció de memòria virtual que reprodueix un fitxer informàtic byte a byte
* MMF també és un acrònim (de Mascle+Mascle+Femella) de trio, tipus d'acte sexual que implica tres persones
* .mmf també és l'extensió dels fitxers en SMAF, format d'àudio digital desenvolupat per Yamaha
# Estació de La Rambla - Drassanes

* El títol d'aquest article és incorrecte a causa de limitacions tècniques. El títol correcte de l'article és Estació de La Rambla | Drassanes.
Mapa Metro Línia 3 :
La Rambla | Drassanes, anteriorment Drassanes, és una estació de la L3 del Metro de Barcelona situada sota el Portal de la Santa Madrona al districte de Ciutat Vella de Barcelona. És l'estació més propera al Port de Barcelona.
L'estació va entrar en servei el 1968 com a part de la Línia III amb el nom de Atarazanas fins que el 1982 amb la reorganització dels números de línies i canvis de nom d'estacions va adoptar el nom actual.
Metro de Barcelona :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Zona Universitària | Paral·lel | | Liceu | Trinitat Nova |

## Accessos

* Portal de la Santa Madrona
* La Rambla

## Referències

* ↑ «Canvi de nom en 10 estacions de metro, Rodalies i tramvia». [Consulta: 9 maig 2022].

## Vegeu també

* Línia 3 del metro de Barcelona
* Metro de Barcelona
* Xarxa ferroviària de Catalunya
# Estadi Prince Louis Rwagasore

L'Estadi Prince Louis Rwagasore és un camp de futbol situat a la ciutat de Bujumbura, Burundi. El seu nom es deu fa referència a l'heroi de la independència Louis Rwagasore.

## Referències

* ↑ Info on Google Books
* ↑ StadiumDB.com pictures
# Esomus manipurensis

Esomus manipurensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Manipur (Índia).

## Referències

* ↑ Swainson W. 1839. The natural history and classification of fishes, amphibians, & reptiles, or monocardian animals. Londres. Nat. Hist. & Class. v. 2. i-vi + 1-448.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Menon, A.G.K., 1999. Check list - fresh water fishes of India. Rec. Zool. Surv. India, Misc. Publ., Occas. Pap. Núm. 175, 366 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Esomus metallicus

Esomus metallicus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba als rius Mekong, Salween i Chao Phraya. També és present al nord de Malàisia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Baird, I.G., V. Inthaphaisy, P. Kisouvannalath, B. Phylavanh i B. Mounsouphom, 1999. The fishes of southern Lao. Lao Community Fisheries and Dolphin Protection Project. Ministry of Agriculture and Forestry, Lao PDR.161 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Rainboth, W.J., 1996. Fishes of the Cambodian Mekong. FAO Species Identification Field Guide for Fishery Purposes. FAO, Roma, Itàlia. 265 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Esomus danricus

Esomus danricus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 13 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pakistan, l'Índia, el Nepal, Bangladesh, Afganistan, Sri Lanka i Myanmar.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Axelrod, H.R., W.E. Burgess, N. Pronek i J.G. Walls, 1991. Dr. Axelrod's Atlas of freshwater aquarium fishes. Sisena edició. T.F.H. Publications, Neptune City, Nova Jersey.
* ↑ Menon, A.G.K., 1999. Check list - fresh water fishes of India. Rec. Zool. Surv. India, Misc. Publ., Occas. Pap. Núm. 175, 366 p.
* ↑ Petr, T., 1999. Coldwater fish and fisheries in Afghanistan. p. 138-148. A: T. Petr (ed.) Fish and fisheries at higher altitudes: Asia. FAO Fish. Tech. Pap. Núm. 385. FAO, Roma. 304 p
* ↑ Pethiyagoda, R., 1991. Freshwater fishes of Sri Lanka. The Wildlife Heritage Trust of Sri Lanka, Colombo. 362 p.
* ↑ Shaji, C.P., P.S. Easa i A. Gopalakrishnan, 2000. Freshwater fish diversity of Western Ghats. p. 33-35. A: Ponniah, A.G. i A. Gopalakrishnan. (eds.). Endemic Fish Diversity of Western Ghats. NBFGR-NATP Publication. National Bureau of Fish Genetic Resources, Lucknow, U.P., Índia. 1, 347 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Talwar, P.K. i A.G. Jhingran, 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. vol 1. A.A. Balkema, Rotterdam. 541 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Esglésies

Esglésies (antigament Chiesa, i avui dia en sard Igrèsias i italià Iglesias) és una ciutat de Sardenya, a la província de Sardenya del Sud. L'any 2006 tenia 27.772 habitants. Es troba a la regió de Sulcis-Iglesiente. Limita amb els municipis de Buggerru, Carbonia, Domusnovas, Fluminimaggiore, Gonnesa, Musei, Narcao, Siliqua, Vallermosa, Villacidro i Villamassargia. És seu episcopal.

## Història

Fou ocupada pels catalans després d'un setge per primer cop el 1324, durant la conquesta aragonesa de Sardenya. En aquest setge hi morí lluitant al costat del seu fill Pere de Queralt i d'Anglesola, i el governador de Sardenya, Berenguer Carròs i Llòria hi va construir el castell de Salvaterra.
Ocupada per Marià IV d'Arborea i després per Brancaleone Doria i Guillem d'Arborea, fou recuperada per l'infant Martí el Jove el 1409. Com a ciutat sota domini català va tenir estatut propi igual que d'altres ciutats de Sardenya. Fou seu d'una seca des Alfons III fins a Pere III. Encara s'hi parlava català al segle xviii, després substituït pel castellà (que li va donar el nom de Iglesias que ha conservat) i pel sard, i al segle xix per l'italià.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Pierluigi Carta | Llista Cívica |

## Referències

* ↑ «Esglésies». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Iglesias: Le fortificazione medievali (en italià i anglès). Scuola Sarda Seditrice, 2009.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial (italià)
# Esteve Suñol i Gasòliba

Esteve Suñol i Gasòliba (Barcelona, 14 de gener de 1858 - ibídem, 19 de març de 1913) fou un escriptor i enginyer català.
Fill de Esteve Suñol Botey taverner natural de Teià i de Rosa Casòliva Rovira natural de Solsona. Era consogre de Martí Genís i Aguilar (farmacèutic i escriptor vigatà): el seu fill Víctor Suñol Alcalde es va casar amb Montserrat Genís i Arumí. Fou molt afeccionat a l'excursionisme de caràcter científic. La seva activitat com a crític musical a La Renaixença i a La Veu de Catalunya contribuí a fomentar l'interès per la música wagneriana al país. També fou autor de breus narracions literàries. I d'un "Llibre de Memòries" Barcelona Llibreria de Francesch Puig.(any 1903 - 380 pàgs.)

## Referències

* ↑ «Naixements.Llibre 1.Foli 58.Registre núm.229». Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona, 14-01-1858. [Consulta: 17 desembre 2019].
* ↑ «Esquela». La Vanguardia - Hemeroteca, 20-03-1913, pàg. 1.
* ↑ Mendoza 1995: 205

## Bibliografia

* Mendoza, Cristina. Ramon Casas, Retrats al carbó. Sabadell: Editorial AUSA, 1995, p. 282pp. (catàleg). ISBN 84-8043-009-5.
# Eulàlia Rodon i Binué

Eulàlia Rodon i Binué (Badalona, 1927 – Ídem, 17 de desembre de 2013) va ser una llatinista catalana.
Va ser catedràtica de filologia llatina i de llengua i literatura llatines a la Universitat de Saragossa. El 1961 va obtenir el premi Menéndez Pidal de la Reial Acadèmia Espanyola per la seva obra El lenguaje técnico del feudalismo en el siglo XI en Cataluña (1957). Va assistir i representar oficialment a Espanya a diversos congressos internacionals. Així mateix, va ser cofundadora de la Societat Espanyola de Lingüística i la primera secretària de la Revista Española de Lingüística. Autora també de nombroses publicacions sobre llatí medieval, lingüística general i filologia clàssica i moderna.

## Referències

* 1 2 «Eulàlia Rodon i Binué». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 15 agost 2017].
* ↑ «Fallecimiento de Eulalia Rodón Binué» (en castellà). Sociedad Española de Lingüística. Arxivat de l'original el 15 d’agost 2017. [Consulta: 15 agost 2017].
# Esquerra Democràtica de Catalunya

Esquerra Democràtica de Catalunya (EDC), inicialment Partit Liberal Català, fou un partit polític liberal creat a Catalunya el setembre del 1975 per Ramon Trias Fargas, Jaume Casanovas i Artigas, Joan Baptista Cendrós i Carbonell i Josep Pi-Sunyer i Cuberta, Macià Alavedra i Moner i Josep C. Vergés. El seu president Ramon Trias Fargas era membre individual de la Internacional Liberal i després de crear el partit com a Llibertat i Democràcia Social. La seva ideologia era liberal que propugna el federalisme, la cogestió, la nacionalització de grans empreses i la integració en la Comunitat Econòmica Europea. Es mou entre l'autonomisme i el federalisme per a Catalunya dins Espanya i defensa els Països Catalans com a comunitat. Estava format principalment per quadres, ja que va arrelar en sectors vinculats a l'empresa mitjana. El 23 d'abril de 1976 se'n va escindir Jaume Casanovas, qui fundà el Partit Social Demòcrata de Catalunya. La notícia va sortir a la primera pàgina del primer número del Diari Avui, on figura la llista sencera de la Comissió Permanent d'Esquerra Democràtica de Catalunya.
A les eleccions generals espanyoles de 1977 es va integrar en el Pacte Democràtic per Catalunya liderat per Jordi Pujol. Va obtenir dos escons, del total d'onze que va aconseguir la coalició, per als seus principals líders Ramon Trias Fargas i Macià Alavedra i Moner. Tanmateix, s'inicià aleshores un fort debat intern que provocà que el desembre de 1977 Josep Pi-Sunyer i Cuberta i un grup de militants abandonessin el partit per a fundar Agrupació Catalana d'Esquerra Liberal. Després de legalitzada Esquerra Republicana de Catalunya, l'agost de 1978 es va incorporar a ERC. Dos mesos abans Esquerra Democràtica de Catalunya es fusionà amb Convergència Democràtica de Catalunya el juny de 1978.

## Referències

* ↑ Esquerra Democràtica de Catalunya, Gran Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* «Esquerra Democràtica de Catalunya». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Joan B. Culla L'evolució de l'espai centrista a Catalunya (1976-1982) (1989) UAB, Working Paper n.4 Versió online PDF
# Esperance (Nova York)

Esperance és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 380 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Esperance tenia 380 habitants, 149 habitatges, i 106 famílies. La densitat de població era de 293,4 habitants/km².
Dels 149 habitatges en un 34,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,4% hi vivien parelles casades, en un 11,4% dones solteres, i en un 28,2% no eren unitats familiars. En el 21,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,55 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,5% tenia menys de 18 anys, un 7,1% entre 18 i 24, un 30,3% entre 25 i 44, un 25% de 45 a 60 i un 13,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 46.875 $ i la renda mediana per família de 49.375 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.000 $ mentre que les dones 26.042 $. La renda per capita de la població era de 17.985 $. Entorn del 3,7% de les famílies i el 3,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Esperance». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Esperance». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Espera

Espera és una localitat de la província de Cadis, Andalusia, Espanya. L'any 2005 tenia 3.909 habitants. La seva extensió superficial és de 123 km² i tenia una densitad de 31,8 hab/km²
# Ewald von Kleist

Paul Ludwig Ewald von Kleist (1881-1954) va ser un mariscal de camp alemany durant la Segona Guerra Mundial.

## Biografia

Va néixer en una petita localitat de l'actual estat de Hessen. Era un individu apegat a la monarquia, proper a la família de Paul von Hindenburg. Es va unir a l'exèrcit del Kàiser Guillem II el 13 de març del 1900, obtenint el grau de tinent el 18 d'agost del 1901, de capità el 22 de març del 1914 i de coronel l'1 d'octubre del 1929.
L'1 de gener del 1932 fou ascendit al grau de general de divisió i a general de cavalleria l'1 d'agost del 1936, havent servit com a comandant d'una divisió de cavalleria entre 1932 i 1935.

## Segona Guerra Mundial

Retirat temporalment, Kleist fou cridat novament a files en iniciar-se la guerra el 1939, a l'edat de 58 anys, com a comandant en cap del XXII Cos de l'Exèrcit Motoritzat. Pren part en la invasió de Polònia el setembre del 1939. El 5 de març del 1940 fou nomenat comandant del Panzergruppe "Kleist", que sota el seu comandament va participar en la batalla de França entre maig i juny del 1940. A l'abril del 1941 fou enviat als Balcans amb el I Panzergruppe. Allí, les tropes sota el seu comandament van capturar la ciutat de Belgrad. Entre el 25 d'octubre del 1941 i el 21 de desembre del 1942 va comandar el I Exèrcit Panzer al front oriental.
Entre gener i maig del 1942 pren el comandament del Grup d'exèrcits "von Kleist", format pel I Exèrcit Panzer, el XVII Exèrcit i el Grup "von Mackensen" III Cos d'Exèrcit Motoritzat. Aquell any, Adolf Hitler envia a von Kleist al Caucas amb l'ordre de prendre els camps petrolífers, indispensables per a la continuació de la guerra. Va aconseguir convèncer a un sector de la població russa, permetent que milers de soviètics lluitesin contra Stalin. Al gener del 1943 va ascendir al grau de mariscal de camp, amb les tropes destinades a l'alliberament del VI Exèrcit de Paulus a Stalingrad. El 30 de març del 1944 fou rellevat del comandament per Hitler, retirant-se a la seva casa a Baviera. Allí va ser capturat per la 26a Divisió d'Infanteria americana, i transferit al camp de presoners de Trent Park, Anglaterra. El 1945 va ser traslladat al camp Nº11 a l'Illa Farm, a Gal·les. Des d'allí, és extradit el 31 d'agost del 1946 a Iugoslàvia i condemnat a 15 anys de presó. El 1948 fou enviat a la Unió Soviètica. Sentenciat a cadena perpètua, va morir el 16 d'octubre del 1954 al camp de presoners Vladimir, prop de Moscou.

## Condecoracions

* Creu de Ferro Prussiana de Primera Classe. 4 d'octubre de 1914
* Creu de Cavaller de la Creu de Ferro. 15 de maig de 1940 General de Cavalleria
* Fulles de Roure per a la Creu de Ferro. 7 de febrer de 1942 Coronel General
* Espases per a la Creu de Ferro. 30 de març de 1944 Mariscal de Camp
* Creu d'Honor 1914-1918

## Enllaços externs

* Mariscal de Camp Ewald von Kleist, Panzertruppen.org