OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# 803
## Esdeveniments

* El tractat d'Aquisgrà entre Carlemany i Nicèfor I estableix els límits dels respectius territoris. Venècia veu reconeguda la seva independència de l'Imperi Romà d'Orient.
* Comença el procés d'unificació de lleis als territoris dominats per Carlemany

## Necrològiques

* 9 d'agost: Constantinoble: Irene (Εἰρήνη), emperadriu romana d'Orient, promotora del Segon Concili de Nicea (n. 752).

## Referències

* ↑ Curta, 2006, p. 135.
* ↑ «Irene | enciclopedia.cat». [Consulta: 5 juliol 2023].

## Bibliografia

* Curta, Florin. Southeastern Europe in the Middle Ages. CUP, 2006. ISBN 978 0521894524.
# Laurent Biondi

Laurent Biondi (Grenoble, Roine-Alps, 19 de juliol de 1959) va ser un ciclista francès professional des del 1983 al 1992. També combinà amb el ciclisme en pista on va aconseguir una medalla d'or al Campionat del món de Puntuació.
Un cop retirat, s'ha dedicat a la direcció esportiva, concretament a l'actual equip AG2R La Mondiale.

## Palmarès en pista

* 1982
** Campió de França en Puntuació amateur
* 1988
** Campió de França en Puntuació amateur
* 1989
** 1r als Sis dies de Bordeus (amb Pierangelo Bincoletto)
* 1990
** Campió del món de puntuació
** 1r als Sis dies de Grenoble (amb Laurent Fignon)
* 1991
** 1r als Sis dies de Bordeus (amb Gilbert Duclos-Lassalle)

## Palmarès en ruta

* 1984
** Vencedor d'una etapa del Critèrium del Dauphiné Libéré

### Resultats al Tour de França

* 1983. 79è de la classificació general
* 1985. 53è de la classificació general
* 1986. Abandona (16a etapa)
* 1989. 31è de la classificació general
* 1990. 82è de la classificació general
* 1993. 103è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1987. 32è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1989. 31è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# ABH

ABH té els següents significats:
* Qualsevol cosa menys Helvetica (del seu nom en anglès Anything But Helvetica), campanya dels anys 70 a Nord-amèrica contra l'ús del tipus de lletra Helvetica
* ABH també és el codi OACI d'Aerolíneas de Baleares, aerolínia amb base a Palma
* ABH també és un acrònim de les plaques de matrícula d'Abkhàzia usades per l'autodenominada República d'Abkhàzia
# 512

El 512 (DXII) fou un any de traspàs començat en diumenge del calendari julià.

## Esdeveniments

* Fracassa una revolta calcedoniana a Constantinoble que intentava derrocar Anastasi I i substituir-lo per Areobind.
* Cesari d'Arle funda el primer monestir femení a Aliscamps

## Referències

* ↑ Mitchell, 2015, p. 145.
* ↑ Malnory, Arthur. Saint Césaire, évêque d'Arles, 503-543 (en anglès). É. Bouillon, 1894, p. 273.

## Bibliografia

* Mitchell, S. A History of the Later Roman Empire, AD 284–641 (en anglès). 2a edició. Wiley-Blackwell, 2015. ISBN 978-1-118-31242-1.
# Abans del bany

Abans del bany és una pintura a l'oli realitzada per Ramon Casas el 1894 a Barcelona i que actualment s'exposa al Museu de Montserrat de Montserrat.
La delicadesa amb què Casas representa determinades obres de caràcter intimista, habituals en la seva obra a partir de 1893, es posa de manifest molt especialment en les escenes de toilette. No es tractava d'un tema innovador, ja que alguns pintors francesos, com ara Degas, havien representat aquest assumpte de manera insuperable. La visió de Casas era menys atrevida i menys sensual que la d'altres pintors coetanis, potser perquè el nostre artista coneixia les limitacions que, per raons d'ordre moral, imposava el mercat artístic català. Així doncs, Casas opta per donar una visió més idealitzada de la realitat, intentant potenciar la bellesa de les escenes més anodines de la vida quotidiana. En aquest sentit, no hi ha dubte que obres com la que ens ocupa mostren la seva capacitat per envoltar la realitat d'un halo misteriós, a partir d'una atmosfera que embolica i integra tots els elements diferents de l'escena. Tanmateix, l'atractiva figura de la dona desvestint-se adquireix una dimensió especial no solament pel blanc intens de la seva roba sinó també per l'aurèola de llum que entra tamisada a través de la persiana i que embolica el seu rostre i el seu clatell.

## Referències

* Doñate, Mercè; Mendoza, Cristina: Ramon Casas. El pintor del modernismo. MNAC. 2001. ISBN 84-8043-077-X
# Levkuška

Levkuška és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1294.
# Leave Out All the Rest

Leave Out All the Rest, és la tercera cançó del disc Minutes to Midnight, del grup Linkin Park.
S'ha suposat que aquesta cançó seria el cinquè senzill del disc, igual que No More Sorrow, i més tard es va anunciar oficialment que aquesta cançó seria el cinquè senzill del disc, llençat en 14 juliol 2008, i no No More Sorrow. La cançó va arribar a la posició 98, de la llista Billboard Pop 100, fins i tot abans de ser publicada com a senzill, i al lloc 70 de les Hard Rock Streaming Songs en desembre de 2008. El primer títol de la cançó va ser Fear, però, al fer petites variacions en les lletres al llarg del desenvolupament del disc, el títol va canviar a When my time comes i finalment a Leave Out All the Rest. La cançó comença amb una introducció de piano elèctric, seguit dels primers versos. Les lletres parlen sobre algú que va fer males eleccions en el passat i que es va equivocar amb els altres, i que tem a recordar. La cançó, és una mena de confessió a algú estimat.
El vídeo mostra a la banda vivint en hàbitat artificial que s'obre camí a través de la galàxia, i mentre al principi, se'ls veu passar el temps realitzant tasques mundanes, en perdre's la gravetat a bord de la nau, els envia flotant cap al que sembla el Sol o una estrella.
Un dels capítols de CSI: Crime Scene Investigation va prendre el nom de la canço, que va aparèixer en l'episodi emès en 6 de novembre de 2008, i en ell es contenen diversos elements de la cançó.

## Referències

* ↑ «Leave Out All The Rest» (en anglès). Billboard. [Consulta: 4 març 2021].
* ↑ Harris, Chris. «Linkin Park Space Out For 'Leave Out All The Rest' Video, Eye July Start For Projekt Revolution Tour» (en anglès). MTV. Arxivat de l'original el 23 d’abril 2021. [Consulta: 4 març 2021].
* ↑ mikeshinoda.com. «CSI: Leave Out All the Rest». Arxivat de l'original el 2009-09-10. [Consulta: 19 febrer 2021].
# Abu-Úmar ibn Saïd

Abu-Úmar ibn Saïd (àrab: أبو عمر بن سعيد, Abū ʿUmar b. Saʿīd) (?-1287) fou l'últim arrais o almoixerif (múixrif) de Manurqa (1282-1287), fill i successor d'Abu-Uthman Saïd ibn al-Hàkam al-Quraixí.
En el seu primer any en govern, l'estol del rei Pere el Gran fou desviat a Manurqa per una tempesta de camí a l'expedició a Tunis. Bugron, el senyor de Constantina, havia conspirat secretament amb Pere convertir-se al cristianisme i cedir la ciutat a la Corona d'Aragó. Segons la crònica de Ramon Muntaner, Abu-Úmar ibn Saïd envià missatgers a Algèria posant al descobert la trama. La conseqüència fou el fracàs de l'expedició i, també, la posterior desaparició de Manurqa com estat musulmà.
Anys després, en el marc de la campanya de confiscació del Regne de Mallorca a Jaume II de Mallorca, iniciada per Pere el Gran i finalitzada per Alfons el Franc, s'inicià una expedició contra Manurqa encetada el 5 de gener de 1287. Abu-Úmar ibn Saïd s'enfrontà als invasors amb tropes mercenàries d'Àfrica del Nord; la primera batalla tengué lloc el 17 de gener i l'exèrcit musulmà es va anar a refugiar al castell de Santa Àgueda. En aquella fortalesa van aconseguir resistir durant 3 dies. El 21 de gener, Abu-Úmar ibn Saïd, superat en nombre, signava la seva rendició amb el tractat de San Agayz. Se li va permetre marxar de l'illa cap al Nord d'Àfrica amb dos-cents dels seus seguidors, les restes del seu pare, la seva biblioteca i cinquanta espases. Marxà en un vaixell genovès, que naufragà sense que hi hagués supervivents.

## Referències

* ↑ Aura Pascual, Jose Jorge. Los Almogavares- Desde sus orígenes a su disgregación (en castellà). Filá Almogávares de Alcoy, 2008, p. 72. ISBN 846135477X.
* ↑ Parpal i Marquès, Cosme. La conquesta de Menorca, el 1287, per Alfons el Liberal. R. Dalmau, 1964, p. 37.
# API oberta

Una API oberta (sovint anomenada API pública) és una interfície de programació d'aplicacions disponible públicament que proporciona als desenvolupadors accés programàtic a una aplicació de programari propietari o servei web. Les API són conjunts de requisits que regeixen com una aplicació es pot comunicar i interactuar amb una altra. Les API també poden permetre als desenvolupadors accedir a determinades funcions internes d'un programa, encara que aquest no sol ser el cas de les API web. En termes més senzills, una API permet que un programari interactuï amb un altre programari, ja sigui dins d'un únic ordinador mitjançant un mecanisme proporcionat pel sistema operatiu o a través d'una xarxa TCP/IP intern o extern o xarxa no TCP/IP. Actualment, les organitzacions proporcionen moltes API per accedir amb HTTP. Les API les poden utilitzar tant els desenvolupadors de l'organització que va publicar l'API com qualsevol desenvolupador de fora d'aquesta organització que vulgui registrar-se per accedir a la interfície.
Les API obertes tenen tres característiques principals:
* Estan disponibles per als desenvolupadors i altres usuaris amb relativament poques restriccions. Les restriccions poden incloure la necessitat de registrar-se al servei que proporciona l'API.
* Normalment estan recolzats per dades obertes. Les dades obertes estan disponibles gratuïtament perquè tothom les pugui utilitzar i tornar a publicar com vulgui, sense restriccions de drets d'autor, patents o altres mecanismes de control. Una API oberta pot ser d'ús gratuït, però l'editor pot limitar com es poden utilitzar les dades de l'API.
* Es basen en un estàndard obert.

## Referències

* ↑ «What is open API? - Definition from WhatIs.com» (en anglès). SearchCloudApplications. Arxivat de l'original el 2017-04-30. [Consulta: 26 octubre 2015].
* ↑ Proffitt, Brian. «What APIs Are And Why They're Important» (en anglès). Readwrite, September 19, 2013. [Consulta: 28 octubre 2015].
* ↑ «API Strategy 201: Private APIs vs. Open APIs | API Design and Strategy» (en anglès). www.apiacademy.co. Arxivat de l'original el 2015-11-25. [Consulta: 2 novembre 2015].
* ↑ Dodds, Leigh. «What is an Open API?» (en anglès). Lost Boy. [Consulta: 2 novembre 2015].
* ↑ «What is Open Data?» (en anglès). opendatahandbook.org. [Consulta: 2 novembre 2015].
# 21st Century Boys

21th Century Boys (21世紀少年, 21 Seiki Shonen) és una seqüela del manga 20th Century Boys. L'autor és Naoki Urasawa. Urasawa va decidir posar punt final a 20th Century Boys amb el volum 22, i va reprendre la història sota un nou títol i començant a numerar els capítols des de l'1. Aquesta seqüela tracta la continuació de la mateixa història amb els mateixos personatges, però amb un caire més explicatiu i intentant donar resposta a alguns dels misteris i enigmes plantejats a la preqüela, a la vegada que posa fi a la història.
Els 16 capítols de què consta l'obra foren publicats a la revista Big Comic Spirits de l'editorial Shogakukan, més tard foren recopilats en dos volums de format tankobon. A Espanya, l'obra ha estat publicada per l'editorial Planeta DeAgostini, traduïda al castellà per Marc Bernabé i Verònica Calafell.

## Argument

La història es reprèn immediatament després del festival musical del 2018 organitzat en l'estadi de la Expo a Osaka. En Kenji es retrobarà un cop més amb "Amic", cara a cara, per intentar acabar d'una vegada amb aquest "joc" i salvar la humanitat de l'amenaça d'una bomba antiprotó. Per fer-ho, Kenji haurà d'endinsar-se a una recreació virtual de la seva infantesa i resoldre el gran misteri que envolta el sorgiment d'"Amic".

## Referències

* ↑ «21世紀少年 上 (1) a amazon.co.jp».
* ↑ «21世紀少年 下 (2) a amazon.co.jp».
* ↑ «Planetacomic: Cómics - 21st Century Boys». El Catálogo del Cómic, cop. 1999. [Consulta: 28 gener 2012].
* ↑ «Fitxa de 21st Century Boys a Daruma». Daruma Serveis Lingüístic. Arxivat de l'original el 7 de setembre 2011. [Consulta: 28 gener 2012].

## Enllaços externs

* 21st Century Boys (manga) a l'Enciclopèdia d'Anime News Network (anglès)
# 656

El 656 (DCLVI) fou un any de traspàs començat en divendres del calendari julià.

## Esdeveniments

* Se celebra el X Concili de Toledo.
* 4 de desembre - Bàssora: Batalla del Camell

## Referències

* ↑ Buenacasa Pérez, 2004, p. 221.

## Bibliografia

* Buenacasa Pérez, C. «Les condicions de vida del camperolat eclesiàstic visigot: entre la servitud i el miratge de la llibertat». Estudis d'història agrària, 17, 2004, pàg. 215-230.
# Agata Buzek

Agata Bronisława Buzek (Pyskowice, 20 de setembre de 1976) és una actriu i model polonesa. Agata Buzek és filla de Jerzy Buzek, antic president de Polònia i del Parlament Europeu. Va acabar els estudis d'interpretació l'any 1999 a l'Akademia Teatralna de Varsòvia i va compaginar la seva feina d'actriu amb la de model a París. Va debutar en el cinema el 1997 i en el teatre el 1999 a l'Ateneum de Varsòvia. A més del cinema, ha participat en nombroses sèries de televisió, tant poloneses com alemanyes: Tatort, Polizeiruf...

## Filmografia

* 1998: Kochaj i rób co chcesz. Director: Robert Gliński
* 1999: Wrota Europy. Director: Jerzy Wójcik
* 2001: Wiedźmin. Director: Marek Brodzki
* 2002: Suplement. Director: Krzysztof Zanussi
* 2002: Zemsta. Director: Andrzej Wajda
* 2002: Das letzte Versteck. Director: Pierre Koralnik
* 2006: Valerie. Director: Birgit Möller
* 2007: Paparazzo
* 2007: Nightwatching. Director: Peter Greenaway
* 2007: Tatort (Fernsehserie) - FETTkiller
* 2008: Teraz albo nigdy! - Julia
* 2008: Polizeiruf 110 - Eine Maria aus Stettin. Director: Stephan Wagner
* 2009: Mitten im Sturm. Director: Marleen Gorris
* 2009: Rewers
* 2010: Sommer auf dem Land. Director: Radek Wegrzyn
* Hummingbird (2013) (Redemption als EUA)
* Obce Cialo (2014)
* 11 Minutes (2015)
* Agnus Dei (2016)
* Les Innocentes (2016) com a monja Maria
* 2021: After Blue

## Referències

* ↑ Biografia i filmografia a shooting-stars.eu
* ↑ Biografia a biografias.es
* ↑ Agata Buzek a sensacine
# Leporinus unitaeniatus

Leporinus unitaeniatus és una espècie de peix de la família dels anostòmids i de l'ordre dels caraciformes.

## Referències

* ↑ Spix J. B. von & Agassiz L. 1829-1831. Selecta genera et species piscium quos in itinere per Brasiliam annos MDCCCXVII-MDCCCXX jussu et auspiciis Maximiliani Josephi I.... colleget et pingendso curavit Dr J. B. de Spix.... Monachii. Selecta Piscium Brasiliam. Part 1: i-xvi + i-ii + 1-82, Pls. 1-48.
* ↑ Garavello, J.C. & Santos, G.M. 2009. Two new species of Leporinus Agassiz, 1829 from Araguaia-Tocantins system, Amazon basin, Brazil (Ostariophysi, Anostomidae). Brazilian Journal of Biology, 69 (1): 109-116.

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Garavello, J.C. i H.A. Britski 2003. Anostomidae (Headstanders). p. 71-84. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Grony de Miralles

El Grony de Miralles és una muntanya de 866 metres que es troba al municipi de Santa Maria de Miralles, a la comarca catalana de l'Anoia.
Al cim s'hi pot trobar un vèrtex geodèsic (referència 273120001).
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC.

## Referències

* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 3 febrer 2018].

## Enllaços externs

* Ressenya Arxivat 2008-12-18 a Wayback Machine.
# Golubac

Golubac (en cirílic: Голубац; hongarès: Galambóc; en romanès: Columbei, Golumbacu), és una població al municipi del mateix nom al nord-est de l'actual Sèrbia, a la vora del riu Danubi. Limita a l'est amb Romania, a l'oest amb Veliko Grade i amb Kučevo al sud. La població és de 1.896 habitants d'un total de 9.913 al municipi, en la seva gran majoria serbis amb minoria de valacs.
Golubac deu el seu nom a la paraula sèrbia Golub, que significa 'colomí' o 'colom'.
A causa de nombrosos jaciments arqueològics al voltant així com a la presència d'un parc nacional, el lloc és una popular atracció turística.
Golubac és també un conegut centre de navegació a vela.

## Golubac en l'edat mitjana

Entre els llocs d'interès arqueològic, es troben restes romanes com l'antiga fortificació romana de Diana. Durant l'edat mitjana, els territoris serbis del nord haurien pertangut al Regne d'Hongria i servirien de regions limítrofes amb l'Imperi Romà d'Orient (les terres de la Sèrbia del sud ocupades per l'Imperi Romà d'Orient). Després de la caiguda de l'Imperi Romà d'Orient davant els turcs otomans, Sèrbia passaria a ser part de l'imperi en expansió i el rei hongarès Segimon de Luxemburg s'hauria vist forçat a detenir l'avanç de les tropes islàmiques. Finalment, el 1428 cauria la fortalesa de Golubac a la vora del Danubi, i molts soldats hongaresos, polonesos i serbis serien executats pels otomans. Entre ells, l'heroic cavaller polonès Zawisza Czarny, que hauria lluitat per defensar aquest castell.

## Nota

* ↑ Marika McAdam. Lonely Planet Western Balkans. Lonely Planet, 1 abril 2009, p. 398–. ISBN 978-1-74104-729-5 [Consulta: 5 gener 2012].
* ↑ Francis Davis Millet. The Danube from the Black forest to the Black sea. Harper & brothers, 1893 [Consulta: 5 gener 2012].
# Guillem de Tarragona

Guillem d'Aguiló (?, 1120 - Tortosa, 1168) fou príncep de Tarragona (1154/57-1157). Era fill del normand Robert d'Aguiló i la seva esposa Agnès.
Arribà a Tarragona amb el seu pare, quan fou nomenat príncep de Tarragona. De seguida acceptà tasques de govern, donant suport al seu pare. El 1151 tingué conflictes amb l'Arquebisbe Bernat Tort qui, enfurismat, renuncià als seus drets sobre la ciutat a favor del comte de Barcelona Ramon Berenguer IV.
Poc després de morir el seu pare, renuncià al títol de Príncep però continuà governant la ciutat, tot i que es restabliren alguns drets a l'arquebisbe de Tarragona. El 1163 és nomenat arquebisbe Hug de Cervelló, qui des d'un primer moment s'enfontrà àgriament amb els Aguiló fins al punt que el mateix rei Alfons el Cast viatjà fins a Tarragona per intentar calmar la situació.
Poc després de l'arribada de la comitiva reial, aparegué mort Guillem d'Aguiló, presumptament l'ordre vindria del mateix arquebisbe, que seria assassinat anys més tard pel germà de Guillem, Berenguer d'Aguiló.
El 1175, se li concedí una part dels drets legítims al fill de Guillem, anomenat també Guillem, qui sembla que posaria les bases de la futura nissaga dels Aguiló, senyors del castell d'Aguiló.
# Grup hidroxi

Un grup hidroxi (abans grup hidroxil o oxhidril) és un grup funcional o característic dels composts orgànics format per un àtom d'oxigen enllaçat a un d'hidrogen, de fórmula ${\ce {-OH}}$.
L'oxigen, al grup hidroxi, es troba enllaçat a un àtom d'hidrogen mitjançant un enllaç covalent simple, o enllaç σ, quedant-li una valència lliure amb la qual es pot enllaçar a una cadena de carbonis. Per a formar enllaços covalents, l'àtom d'oxigen empra orbitals híbrids sp$^3$, dirigits segons els vèrtexs d'un tetraedre i separats entre ells amb angles de 109,5°. Dos d'aquests orbitals estan ocupats per dues parelles d'electrons, un d'ell forma un enllaç σ amb l'àtom d'hidrogen, i el quart orbital sp$^3$ queda disponible per formar un enllaç σ amb la cadena de carbonis. Aquest enllaç i el d'hidrogen formaran quedaran separats amb un angle de 109,5°.
Els compostos orgànics més importants que contenen grups hidroxi s'anomenen alcohols si la cadena és lineal i fenols si la cadena és un grup aromàtic.

## Referències

* 1 2 Unió Internacional de Química Pura i Aplicada. Comissió de Nomenclatura de Química Orgànica. Guia de la IUPAC per a la nomenclatura de compostos orgànics : recomanacions del 1993 (incloent-hi les revisions, tant publicades com no publicades fins ara, de l'edició del 1979 de la Nomenclature of organic chemistry), febrer del 2017. ISBN 978-84-9965-333-4.
* ↑ Gillespie, Ronald J. VSEPR Model of Molecular Geometry.. Dover Publications, 2013. ISBN 1-306-39336-1.
# Gubèrnia de Kherson

La gubèrnia de Kherson, situada en la costa septentrional del Mar Negre, va ser una gubèrnia de l'Imperi rus. Es va crear el 8 d'octubre de 1802, després de divisió de la gubèrnia de Nova Rússia en tres gubèrnies noves. Per decret del Senat rus, el seu centre administratiu va ser traslladat de Nikolàiev a Kherson. La gubèrnia tenia sis 'uiezdos' (districtes), amb 18 ciutats, fins i tot Nikolàiev i Odessa.

## Correspondència amb l'actualitat

La Gubèrnia comprenia totalment o en grans porcions de les províncies actuals de:
* Província de Kherson, la capital de la qual és Kherson. També la capital de la Gubèrnia.
* Província de Nikolàiev, la capital de la qual és Nikolàiev.
* Província d'Odesa, la capital de la qual és Odessa.
* Província de Kirovograd, la capital de la qual és Kirovograd.

## Subdivisions en Uezd

Els uezd en els quals es divideix la Gubèrnia de Kíev en les disposicions de 1803 són:
* Uezd de Aleksandriysk (Александрийский).
* Uezd de Anàniev (Ананьевский).
* Uezd de Elizavetgrad (Елизаветградский).
* Uezd de Odessa (Одесский).
* Uezd de Tiràspol (Тираспольский).
* Uezd de Kherson (Херсонский).
# González (Uruguai)

González és una localitat de l'Uruguai, ubicada al nord-oest del departament de San José, sobre el límit amb el departament de Colonia.
Es troba a 78 metres sobre el nivell del mar. Té una població aproximada de 100 habitants.

## Referències

* ↑ (anglès) Mapa, localització, clima i altres dades

## Enllaços externs

* Informació sobre González (en anglès)
# György Cseszneky

El Comte György Cseszneky era un aristòcrata hongarès del segle xvi. Membre de la família Cseszneky. L'any 1526, quan es va lliurar la desastrosa batalla amb els turcs i Lluís II d'Hongria i Bohèmia va morir en el camp de batalla, György Cseszneky va ser el propietari dels castells Tata i Komárom. En la lluita per la corona hongaresa entre el cap de l'exèrcit Joan Zapolya i l'arxiduc Ferran d'Habsburg, va suportar l'exigència de Ferran. Això no obstant, quan el comandant de Zápolya Gáspár Ráskai va assetjar el castell de Tata, György abdicar forçadament davant de la superioritat bèl·lica i va haver d'entregar el castell. Després, va anar a Pozsony a demanar ajuda a La Reina Maria. L'any 1528 ell i Tamás Nádasdy van ocupar el castell de Győr per Ferran d'Habsburg. La reina Maria, vídua del Rei Lluís II i germana de Ferran, el va anomenar Jutge del tribunal reial de Győr.
L'any 1532, quan l'Emperador Carles V havia enviat Garcilaso de la Vega a l'exili en una illa al Danubi, el Comte Cseszneky va ser responsable del proveïment del poeta espanyol. Més tard, György va esdevenir un seguidor devot del Protestantisme i defensor de la fe Luterana. El Rei Ferran li va atorgar el títol de Magnat d'Hongria, concedit a ell per l'ús correcte del vermell lacrat i li va donar alguns estats, entre els quals: Kisbabot, Enese, Rábacsécsény i els pobles d'Utal.

## Bibliografia

(hongarès)
* Jászay, Pál: A magyar nemzet napjai a mohácsi vész után. Pest, 1846.
* Bunyitay, Vince: Egyháztörténeti emlékek a magyarországi hitújítás korából
* Szávay, Gyula: Gyor: monográfia a város jelenkoráról a történelmi idok érintésével
* Payr, Sándor: A dunántúli evangélikus egyházkerület története