OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Talnakhita

La talnakhita és un mineral de la classe dels minerals sulfurs, i dins d'aquesta pertany a l'anomenat “grup de la talnakhita”. Va ser descoberta l'any 1968 a Talnakh, al krai de Krasnoyarsk (Rússia), sent nomenada així per aquesta localitat.
Un sinònim és la seva clau: IMA1967-014.

## Característiques químiques

És un sulfur de ferro i coure. El grup de la talnakhita són tots minerals sulfurs de coure i ferro.
A més dels elements de la seva fórmula, sol portar com a impuresa níquel.

## Formació i jaciments

Es va trobar en un jaciment de minerals del coure i níquel, en vetes hidrotermals. També s'ha trobat en un complex de roques ultramàfiques i com a component dels huems submarins.
Sol trobar-se associat a altres minerals com: calcopirita, cubanita, djerfisherita, pentlandita, valleriïta, mackinawita, magnetita o aliatges de metalls nobles.

## Referències

* ↑ «Talnakhite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ Bud'ko, I.A. y E.A. Kulagov, 1968. "The new mineral talnakhite, a cubic variety of chalcopyrite". Zap. Vses. Mineral. Obshch., 97, 63.

## Enllaços externs

* Talnakhita, webmineral.com.
* Manual de talnakhita, Mineral Data Publishing.
# Resolució 144 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 144 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 19 de juliol de 1960, reconeixent que la situació existent entre Cuba i els Estats Units s'estava tornant més tibant però que també estava sent tema de debat dins de l'Organització d'Estats Americans, el Consell va decidir suspendre la consideració de l'assumpte fins a rebre un reporti de l'OEA. El Consell va sol·licitar als altres Estats a abstenir-se de qualsevol actitud que pogués agreujar les tensions existents entre ambdues nacions.
La resolució va ser aprovada amb 9 vots a favor i cap en contra, mentre que la República Popular de Polònia i la Unió Soviètica es van abstenir.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 101 a la 200 (1953 - 1965)
* Crisi dels míssils de Cuba

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Raymond Steylaerts

Raymond Steylaerts (Anvers, 3 d'abril de 1933 - Middelkerke, 6 de gener de 2011) fou un jugador belga de billar campió del món en diverses ocasions.
La seva carrera començà el 1954 a Madrid, quan amb només 21 anys guanyà la medalla d'or al campionat del món de billar artístic. Posteriorment encara guanyà més campionats de l'especialitat fins un total de 6 campionats del món i 14 d'Europa.

## Palmarès

Font:
* Campionat del Món de billar artístic: 1970, 1979, 1980, 1984, 1986, 1987 1963 1966, 1972, 1973, 1995
* Campionat d'Europa de billar artístic: 1954–1957, 1959, 1961, 1962, 1973, 1975–1978, 1982, 1983 1950, 1951, 1968, 1969, 1981, 1987, 1995 1979, 1980, 1994
* Campionat d'Europa de billar a tres bandes: 1981 1957, 1963, 1964
* Campionat de Bèlgica de billar a tres bandes: 1963, 1987, 1988 1958, 1964, 1965, 1966, 1979, 1990 1959, 1968, 1975, 1986

## Referències

* ↑ Nachruf CIBA. 2016-11-25
* ↑ Raymond Steylaerts (77): a phenomenon has gone Kozoom. 2016-11-25
* ↑ Erfolge Kozoom. 2016-11-25
# Reevesita

La reevesita és un mineral de la classe dels carbonats que pertany al grup de la hidrotalcita. Rep el seu nom en honor de Frank Reeves (1886-1986), un geòleg d'exploració que l'any 1947 va trobar el meteorit Wolf Creek en el qual es va descobrir aquesta espècie mineral.

## Característiques

La reevesita és un carbonat de fórmula química Ni₆Fe3+ 2(CO₃)(OH)$_{16}$·4H₂O. Cristal·litza en el sistema trigonal en forma de plaquetes hexagonals, de fins a 0,1 mm, agrupades en agregats de gra fi. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la reevesita pertany a «05.DA: Carbonats amb anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana» juntament amb els següents minerals: dypingita, hidromagnesita, giorgiosita, widgiemoolthalita, artinita, indigirita, clorartinita, otwayita, zaratita, kambaldaïta, cal·laghanita, claraïta, hidroscarbroïta, scarbroïta, caresita, quintinita, charmarita, stichtita-2H, brugnatel·lita, clormagaluminita, hidrotalcita-2H, piroaurita-2H, zaccagnaïta, comblainita, desautelsita, hidrotalcita, piroaurita, stichtita, takovita i coalingita.

## Formació i jaciments

La reevesita ha estat trobada en diferents ambients de formació. Va ser descoberta en el meteorit Wolfe Creek, trobat a Halls Creek Shire (Austràlia Occidental, Austràlia) com a producte d'alteració d'aquest meteorit d'alt contingut en ferro i níquel altament meteoritzat. També ha estat trobada en cromatita a la pedrera Hagdale, a Unst (Escòcia, Regne Unit) i com a producte d'alteració de la violarita en una mena de níquel en una zona de contacte entre quarsita i roques ultramàfiques a Bon Accord, a Barberton (Província de Mpumalanga, Sud-àfrica). Els altres indrets on ha estat descrita es localitzen a Alemanya, l'Aràbia Saudí, l'Argentina, Austràlia, Àustria, Bolívia, el Brasil, Corea del Sud, Espanya, els Estats Units, Itàlia, el Japó, Polònia, el Regne Unit, Romania, Rússia i Suïssa.
Sol trobar-se associada a altres minerals com: goethita, maghemita niquèlica, jarosita, serpentina rica en níquel, apatita, lipscombita, violarita, trevorita ferrosa, wil·lemseïta, nimita, òpal, quars, honessita, hidrohonessita i theophrastita.

## Referències

* 1 2 3 «Reevesite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 29 maig 2017].
* 1 2 «Reevesite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 29 maig 2017].
Supergrup de la hidrotalcita :
# Sébastien Minard

Sébastien Minard (Senlis, Picardia, 12 de juny de 1982) és un ciclista francès, professional des del 2005 fins al 2016. En el seu palmarès destaca la victòria a la París-Camembert de 2010.

## Palmarès

* 2004
** 1r a la Ronda de l'Oise
** Vencedor d'una etapa de la Volta al Bidasoa
* 2005
** Vencedor d'una etapa del Tour de l'Avenir
* 2010
** 1r a la París-Camembert

## Resultats al Tour de França

* 2009. 38è de la classificació general
* 2010. 92è de la classificació general
* 2011. 110è de la classificació general
* 2012. 65è de la classificació general
* 2013. 124è de la classificació general
* 2014. 99è de la classificació general

## Resultats a la Volta a Espanya

* 2006. 44è de la classificació general
* 2007. 57è de la classificació general
* 2008. 71è de la classificació general
* 2010. 102è de la classificació general
* 2015. 96è de la classificació general
* 2016. No surt (6a etapa)

## Enllaços externs

* Fitxa de Sébastien Minard a sitiodeciclismo.net
# Rasa de Costafreda

La Rasa de Costafreda és un torrent afluent per l'esquerra de la Rasa de Vilanova que fa tot el seu curs pel terme municipal de Lladurs.

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica de la Rasa de Costafreda està integrada per 4 cursos fluvials que transcorren íntegrament pel terme municipal de Lladurs i sumen una longitud total de 3.453 m.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
# Sigurd Hofmann

Sigurd Hofmann (15 de febrer del 1944, Böhmisch-Kamnitz, Alemanya) és un físic nuclear alemany que ha participat en la síntesi dels elements químics del bohri al meitneri, essent el primer autor de la síntesi del darmstadti, el roentgeni i el copernici.
Hofmann nasqué a Böhmisch-Kamnitz, aleshores Alemanya del III Reich, i actualment Česká Kamenice, Txèquia, durant la Segona Guerra Mundial. Com en altres poblacions del Sudets, els alemanys foren expulsats en acabar la guerra i la família Hofmann s'establí a Groß-Umstadt, en les rodalies de Darmstadt, Hessen. Realitzà els seus estudis secundaris al Max-Planck-Gymnasium de Groß-Umstadt i després es graduà en física a l'Escola Tècnica Superior de Darmstadt el 1969. A l'Institut de Física Nuclear començà a treballar en la seva tesi doctoral, sota la direcció d'Egbert Kankeleit i Karl Wien. La tesi, supervisada per Kankeleit, es titulà Kernspektroskopische Untersuchungen zu den Termschemata der Kerne $^{56}$Fe und $^{56}$Co i la defensà el 1974.
Ja com a doctor en física, aconseguí una plaça a la Societat per a la Recerca en Ions Pesants de Darmstadt (GSI), concretament en el Departament de Química Nuclear II, dirigit per Peter Armbruster. S'encarregà del projecte del Separador de Productes de Reaccions d'Ions Pesants (SHIP en l'acrònim anglès). Fou així com participà en la síntesi i detecció dels elements 107-109 entre els anys 1981 i 1984, així com en altres recerques sobre elements superpesants. El 1982, l'equip de Hofmann aconseguí la síntesi del luteci 151, un isòtop pobre en neutrons que, alhora, es revelava com el primer isòtop conegut que, en l'estat basal, podia desintegrar-se amb emissió d'un protó. En el 1989, la tasca sobre la síntesi d'elements superpesants passà a ser liderada per Gottfried Münzenberg i Sigurd Hofmann. Eventualment, Hofmann encapçalà els esforços per a la síntesi i detecció de l'element 110, anomenat ara darmstadti, per la qual cosa fou necessària una col·laboració internacional.

## Referències

* 1 2 López, D. «Els empèdocles moderns – Sigurd Hofmann (1994) i l'element 110 (Ds) – darmstadti (ununnili, Uun)», 10-03-2016. [Consulta: 14 maig 2020].
# Règim tributari de Ceuta i Melilla

El règim tributari de Ceuta i Melilla es caracteritza per ser diferent al general de la resta d'Espanya per la seua situació geogràfica. Al igual que les Illes Canàries, té un règim de franquícia aduanera. El seu règim especial de les dos ciutats prové de la seua infraestructura socioeconòmica, no de drets històrics.

## Evolució del marc legal

L'antecedent a l'actual règim especial tributari de Ceuta i Melilla va ser la Llei de 30 de desembre de 1944, amb la que es crearen Subdelegacions d'Hisenda i es demanaven impostos de l'Estat espanyol amb reduccions en els tipus de gravamen. Anys després, amb la Llei de bases de 22 de desembre de 1955 de Règim econòmic i financer de Ceuta i Melilla es regulà el règim tributari de les ciutats.
El marc legal actual és contingut en l'Estatut d'Autonomia de Ceuta (LO 1/1995) i l'Estatut d'Autonomia de Melilla (LO 2/1995), que atribueixen un règim financer diferent de la resta. Ceuta i Melilla tenen, per tant, autonomia financera limitada per la coordinació amb l'Hisenda Pública espanyola i la normativa estatal sobre el règim financer dels ens locals.

## Característiques

El règim tributari i financer de Ciutat i Melilla combina aspectes del sistema de finançament autonòmic comú amb ingressos de les corporacions locals.
Els recursos que disposen les Hisendes de Ceuta i Melilla són:
* Rendiments derivats dels recursos propis, establits per la normativa per a municipis i províncies i la Disposició Final de cada Estatut.
* Assignacions complementàries establits als Pressupostos Generals de l'Estat amb un mínim garantit per als serveis bàsics de les seues competències.
* Participacions en tributs estatals amb criteris establits per a municipis i províncies.
* La transferència derivada del Fons de Compensació Interterritorial i altres fons de densevolupament.
* "Rendiments derivats del patrimoni de la ciutat i els ingressos del dret privat, herències, llegats i donacions".
* Ingressos derivats de multes i sancions de la competència de les ciutats.
* Producte de les operacions de crèdit. Si són formalitzades "a l'exterior o s'instrumenten mitjançant emissions públiques de títols representatius, requereixen autorització dels òrgans competents del Ministeri d'Economia i Hisenda".
* "Transferències en aplicació de la participació en els ingressos estatals, per competències traspassades de l'estat".
* Rendiments de tributs cedits per l'estat.
* Recursos atribuïts a comunitats autònomes i ens locals per la normativa estatal o els pressupostos generals de l'estat a causa de la pertinència d'Espanya a la Unió Europea.

## Referències

* 1 2 3 Castelao Rodríguez, Villar Ezcurra i González, 1996, p. 571.
* ↑ Castelao Rodríguez, Villar Ezcurra i González, 1996, p. 572.

## Bibliografia

* Castelao Rodríguez, Julio; Villar Ezcurra, Marta; González, Arturo. Régimen local y autonómico. Madrid: Universitas, 1996. ISBN 84-7991-057-7.
* López-Guzmán Guzmán, Tomás J.; Pérez Castro, Miguel Ángel; Marmolejo Martín, Juan Antonio «Características diferenciales de la financiación local de las ciudades con Estatuto de Autonomía». Revista de Estudios Regionales, 66, 2003, pàg. 251-259.
# Mikhail Voloshin

Mikhail "Misha" Voloshin (1953 - 21 març 2020) fou un físic teòric rus i estatunidenc. Voloshin es va llicenciar el 1970 en físiques a l'Escola Estatal de Moscou 57. Voloshin va començar a treballar a l'institut ITEP (Moscou) el 1976 on va obtenir el seu doctorat el 1977. El 1983 va rebre una medalla soviètica i un premi en físiques. D'ençà 1990 va començar a l'Institut de Física Teòrica William I Fine de la Universitat de Minnesota, on va ensenyar física quàntica.
Els seus temes d'investigació al llarg dels anys van incloure: propietats quàntiques de configuracions de camps semiclàssics, desintegració del buit metaestable, regles de suma de la QCD, dinàmica de gauge no-pertorbativa, física del quarkonium pesant, propietats dels hadrons amb sabor obert i pesant, i propietats no estàndards dels neutrins.
El 1997 fou escollit Fellow de la Societat Americana de Física. El 2001 li fou atorgat el Premi J.J. Sakurai de Física Teòrica de Partícules, i el 2004 va guanyar el Premi Alexander-von-Humboldt. Va publicar més de 200 articles en física teòrica d'altes energies, amb un índex-H 55.

## Referències

* ↑ «Mikhail Voloshin - Physics at Minnesota». [Consulta: 24 març 2020].
* ↑ «2001 J.J. Sakurai Prize for Theoretical Particle Physics Recipient» (en anglès). [Consulta: 24 març 2020].
* ↑ «a m b. voloshin - Resultats de la cerca - INSPIRE-HEP». [Consulta: 25 març 2020].
# Holcomycteronus

Holcomycteronus és un gènere de peixos teleostis de la família dels ofídids.

## Particularitats

Holcomycteronus comprèn sis espècies de peixos abissals marins i cecs. El gènere es coneixia abans com Grimaldichthys, nom provenent de la família Grimaldi de Mónaco.

## Taxonomia

* Holcomycteronus aequatoris (Smith & Radcliffe, 1913).
* Holcomycteronus brucei (Dollo, 1906).
* Holcomycteronus digittatus Garman, 1899.
* Holcomycteronus profundissimus (Roule, 1913).
* Holcomycteronus pterotus (Alcock, 1890).
* Holcomycteronus squamosus (Roule, 1916).

## Referències

* ↑ Fishwise - Holcomycteronus squamosus
* Mikko's Phylogeny Archive : Ophidiidae (Rafinesque, 1810)

## Enllaços externs

* FishBase - Holcomycteronus profundissimus
* J.G. Nielsen, D.M. Cohen, D.M. Markle & C.R. Robins, Ophidiiform fishes of the world (Order Ophidiiformes): An annotated and illustrated catalogue of pearlfishes, cusk-eels, brotulas and other ophidiiform fishes known to date (FAO, 1999
# Resolució 1520 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1520 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 22 de desembre de 2003. Després de considerar un informe del Secretari General Kofi Annan sobre la Força de les Nacions Unides d'Observació de la Separació (UNDOF) i reafirmant la resolució 1308 (2000), el Consell va ampliar el seu mandat per uns altres sis mesos fins al 30 de juny de 2004.
La resolució va demanar a les parts implicades que implementessin immediatament la Resolució 338 (1973) i demanaven al Secretari General que presentés un informe sobre la situació al final d'aquest període.
L'informe del Secretari General, de conformitat amb la resolució anterior sobre la UNDOF, va dir que la situació entre Israel i Síria havia romàs tranquil·la i sense incidents greus, tot i que la situació a l'Orient Mitjà es mantindria com a perillosa fins que es pogués arribar a un acord global. També va informar que l'àrea es mantenia tensa des del bombardeig israelià del 5 d'octubre de 2003, que va condemnar.

## Referències

* ↑ «Security Council extends mandate of force supervising Israel-Syria ceasefire until 30 June 2004». United Nations, 22-12-2003.
* ↑ Annan, Kofi. «Report of the Secretary-General on the United Nations Disengagement Observer Force». United Nations, 09-12-2003.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1501 a la 1600 (2003 - 2005)
* Alts del Golan
* Conflicte araboisraelià

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Eliurus majori

Eliurus majori és una espècie de mamífer rosegador de la família dels nesòmids. És endèmic de Madagascar, on viu a altituds d'entre 1.000 i 2.000 msnm. Es tracta d'un animal de costums principalment arborícoles. El seu hàbitat natural són els boscos montans. Està amenaçat per la desforestació.
L'espècie fou anomenada en honor del mastòleg i metge suís Charles Immanuel Forsyth Major.

## Referències

* ↑ Goodman, S.; Rakotondravony, D. Eliurus majori. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 11 març 2016.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 258. ISBN 978-0801893049.
Espècies vivents de nesòmids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Myomorpha :
Cricetomyinae :
Delanymyinae :
Dendromurinae :
Mystromyinae :
Nesomyinae :
Petromyscinae :
Categoria :
# Rèmol atlàntic d'arena

Rèmol atlàntic d'arena (Scophthalmus aquosus) és un peix teleosti de la família dels escoftàlmids i de l'ordre dels pleuronectiformes.

## Morfologia

Pot arribar als 45,7 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes de l'Atlàntic occidental (des del Golf de Sant Llorenç -Canadà- al nord de Florida -Estats Units-).

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Temps de pujada

En electrònica, quan es descriu un voltatge o una funció de corrent tipus graó, el temps de pujada es refereix al temps necessari perquè un senyal canviï d'un valor baix prèviament especificat en un valor alt prèviament especificat.
Normalment, aquests valors són del 10% i 90% de l'alçada dels graons.
El senyal de sortida d'un sistema es caracteritza també pel temps de caiguda: tots dos paràmetres depenen dels temps de pujada i temps de baixada del senyal d'entrada i de les característiques del sistema.

## Informació general

El temps de pujada (Rise time) és un paràmetre analògic de fonamental importància en l'electrònica d'alta velocitat, ja que és una mesura de la capacitat d'un circuit per respondre als senyals d'entrada ràpida. Molts esforços en els darrers anys s'han fet per reduir els temps de pujada dels generadors, circuits analògics i digitals, equips de mesura i de transmissió de dades.

## Vegeu també

* Temps de baixada

## Referències

* ↑ , <https://www.its.bldrdoc.gov/fs-1037/dir-031/_4625.htm>
* ↑ See for example (Cherry & Hooper 1968), (Millman & Taub 1965) and (Nise 2011).
* ↑ See for example Levine (1996), (Ogata 2010) and (Valley & Wallman 1948).
* ↑ See for example (Cherry & Hooper 1968), (Millman & Taub 1965) and (Valley & Wallman 1948).
# Nitrur d'alumini i gal·li

El nitrur d'alumini i gal·li (AlGaN) és un material semiconductor. És qualsevol aliatge de nitrur d'alumini i nitrur de gal·li.
La banda prohibida d'Al$_x$Ga$_{1−x}$N es pot adaptar des de 3,4eV (xAl=0) fins a 6,2eV (xAl=1).
Aquest compost s'utilitza per fabricar díodes emissors de llum que operen en la regió del blau a l'ultraviolat, on longituds d'ona de fins a 250 nm es van aconseguir i alguns informes fins a 222 nm. També es fa servir en làsers de semiconductors blaus i en detectors de radiació ultraviolada i en transistors d'alta mobilitat d'electrons AlGaN/GaN.
L'AlGaN s'usa sovint juntament amb nitrur de gal·li o nitrur d'alumini, formant heterounions. Les capes d'aquest nitrur es cultiven habitualment sobre nitrur de gal·li, sobre safir o sobre (111) Si, i gairebé sempre amb capes addicionals de GaN (nitrur de gal·li).
La toxicologia del nitrur de gal·li d'alumini no s'ha investigat completament. La seva pols és un irritant per a la pell, els ulls i els pulmons. Recentment, s'han informat en una revisió dels aspectes mediambientals, de salut i de seguretat de les fonts d'aquest compost (com el trimetilgal·li i l'amoníac) i els estudis de control d'higiene industrial de fonts MOVPE estàndard.

## Referències

* ↑ «Aluminum Gallium Nitride - an overview | ScienceDirect Topics» (en anglès). https://www.sciencedirect.com.+[Consulta: 7 abril 2023].
* ↑ Growth and Characterization of Aluminum Gallium Nitride...
* ↑ Noguchi Norimichi; Hideki Hirayama; Tohru Yatabe; Norihiko Kamata Physica Status Solidi C, 6, S2, 2009, pàg. S459–S461. Bibcode: 2009PSSCR...6S.459N. DOI: 10.1002/pssc.200880923.
* ↑ «Aluminum Gallium Nitride | Stanford Nanofabrication Facility» (en anglès). https://snfexfab.stanford.edu/.+[Consulta: 7 abril 2023].
* ↑ Shenai-Khatkhate, D. V.; Goyette, R.; DiCarlo, R. L. Jr.; Dripps, G. Journal of Crystal Growth, 272, 1–4, 2004, pàg. 816–821. Bibcode: 2004JCrGr.272..816S. DOI: 10.1016/j.jcrysgro.2004.09.007.
# Siaka Tiéné

Siaka Tiéné (Abidjan, 22 de febrer de 1982) és un exfutbolista ivorià de la dècada de 2000.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Costa d'Ivori amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 2010.
Pel que fa a clubs, destacà a AS Saint-Étienne, Paris Saint-Germain FC i Montpellier HSC.

## Referències

* ↑ «List of Players» (PDF). Confederation of African Football (CAF). [Consulta: 24 gener 2013].
* ↑ «Duncan flattered by Sunderland interest; Tiene joins Montpellier». soccernews.com. [Consulta: 20 juny 2013].
* ↑ Siaka Tiéné a National-Football-Teams.com (anglès)
# Wervicq-Sud

Wervicq-Sud és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 4.688 habitants. Limita al nord amb Wervik, a l'oest amb Comines, a l'est amb Bousbecque i al sud amb Linselles.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2007 |
| 2593 | 3114 | 3991 | 4163 | 4328 | 4288 | 4683 | 4759 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001 - | Jean-Gabriel Jacob | UMP |
# Monza

«Monza» té aquests significats:
* Monza (ciutat d'Itàlia), municipi italià a la regió Llombardia, capital de la província de Monza i Brianza
* Monza (Aude), municipi francès al departament de l'Aude i (regió de Llenguadoc-Rosselló)
* Castell de Monza
* Catedral de Monza, edifici a la ciutat italiana de Monza
* Circuit de Monza, circuit automoblisitci a Monza (Itàlia),
* Província de Monza i Brianza, província italiana part de la regió de Llombardia
* Carlo Ignazio Monza, compositor
* Cap Monza o Cap Monze