OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ancistrus salgadae

Ancistrus salgadae és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* ↑ Kner, R. 1854. Die Hypostomiden. Zweite Hauptgruppe der Familie der Panzerfische. (Loricata vel Goniodontes). Denkschr. Akad. Wiss. Wien v. 7: 251-286 [separate 1-36], Pls. 1-5.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Ancistrus salgadae» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Fowler, H. W. 1941. A collection of fresh-water fishes obtained in eastern Brazil by Dr. Rodolpho von Ihering. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 93: 123-199.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Miranda Ribeiro, A. de 1918: Ancistrus. Revista da Sociadade Brasileira de Sciências (Rio de Janeiro) v. 2: 112-114.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Reis, R.E., S.O. Kullander i C.J.Jr. Ferraris (eds.) 2003. Checklist of the freshwater fishes of South and Central America. EDIPUCRS, [Porto Alegre], Brasil. 742 p.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Charles Buttner

Charles Buttner (Riedisheim (Alt Rin), 7 de juliol del 1949) és un polític alsacià. Membre d'UDF, fou alcalde de Riedisheim. És membre com el Forum Carolus, com Adrien Zeller, i partidari actiu del bilingüisme a Alsàcia. Fou escollit conseller general del Cantó de Habsheim el 1992 i president del Consell General de l'Alt Rin el 2004, càrrec en el qual fou reelegit el 2008 a les llistes de la Unió pel Moviment Popular. El 2008 també fou elegit president de la Comunitat de Comunes de Colines.
# Rubicó

El Rubicó (Rubicon, Ῥουβικων) és el nom d'un riu del nord-est d'Itàlia. En temps de l'antiga Roma fluïa dels Apenins cap al mar Adriàtic, entre Ariminum i Caesena. La identificació del curs actual no està clara, normalment s'identifica amb el Pisciatello en els seus inicis i com el Fiumicino fins a la mar però la identificació ha estat objecte de polèmica; se sap que era entre Ravenna i Rimini i entre el Savio (al sud de Ravenna) i el Marecchia (al nord de Rimini), però en aquest terreny hi ha dos rierols, al sud el de Luso o Lusa i una mica més al nord el ja esmentat Fiumicino amb una branca anomenada Rugone. Per una butlla papal del 1756 es va considerar el Luso com el Rubicó, però certament no hi ha cap prova concloent i la majoria dels erudits pensen que en realitat es tracta del Fiumicino o del Pisciatello.

## Història

El riu destaca perquè la llei romana prohibia a qualsevol general travessar-lo amb un exèrcit preparat. Era considerat el límit entre la província romana de Gàl·lia Cisalpina (Gallia Cisalpina) i Úmbria i, per tant, el límit nord del que ara es coneix com a Itàlia, i d'aquesta forma la llei protegia la república d'una amenaça militar interna. En esclatar la guerra civil entre Juli Cèsar i Pompeu, la Gàl·lia Cisalpina va quedar sota govern de Juli Cèsar amb el Rubicó com a límit. Quan Cèsar va travessar el riu va esclatar de fet la guerra (49 aC). Aquesta travessa fou suposadament el 10 de gener del calendari romà, i va suposar trencar la llei i va fer inevitable el conflicte armat. A la vora del riu Cèsar va meditar si havia de passar el Rubicó i marxar cap a Rimini, tal com esmenten Suetoni, Plutarc i Lucà, i travessar el Rubicó esdevingué un manera proverbial de dir que es començava una etapa. Segons Suetoni, Juli Cèsar va pronunciar la famosa frase «el dau ha estat llançat» (alea jacta est). Suetoni també descriu la indecisió de Cèsar a mesura que s'acostava al riu, i l'autor atribueix el fet de la travessada a una aparició sobrenatural.
Ciceró l'esmenta després com a frontera de la Gàl·lia Cisalpina. Marc Antoni va rebre ordre del Senat de retirar les seves forces al sud del Rubicó com a prova que abandonava els seus plans sobre la Gàl·lia. Estrabó encara l'esmenta com a límit provincial entre Úmbria i Gàl·lia, però es creu que sota August el límit es va modificar i Ariminum i la regió fins al riu Crustumius fou inclosa a la Gàl·lia Cispadana. A la Taula de Peutinger encara és esmentat, però ja no és esmentat pel geògraf de Ravenna en el segle vii, tot i la proximitat de la ciutat on es va fer.

## Referències

* ↑ Pignotti R., Ravagli P., Donati G., "Rubico quondam finis Italiae", Città del Rubicone, p. 3, October, 1991
* ↑ Creus, Jordi «Del Rubicó fins al Segre». Diari Ara, 16-03-2013. ISSN: 2014-010X [Consulta: 17 març 2013].
* ↑ Weiss, 1969, p. 112 i notes.

## Bibliografia

* Pearce, M., R. Peretto, P. Tozzi, R. Talbert, T. Elliott, S. Gillies. «Places: 393484 (Rubico fl.)». Pleiades. [Consulta: 8 març 2012].
* Weiss, Roberto. The Renaissance discovery of classical antiquity. Oxford: Basil Blackwell, 1969.
# Conrado Hernández Mas

Conrado Hernández Mas (Quart de Poblet, 1959) és un sidicalista valencià, secretari general d'UGT-PV entre el 2009 i el 2014.
Treballador de la Unió Naval, és delegat d'UGT des de 1980. Procedent del sector del metall, Hernández accedí al càrrec de Secretari General de la UGT-PV al VII Congrés Nacional Ordinari de 2009 en el qual Rafael Recuenco deixava el càrrec després de 21 anys. Renuncià al càrrec el 2014 per les dificultats econòmiques que arrossegava l'organització i el desgast de la seua gestió al capdavant, i fou substituït per Gonzalo Pino a través d'un Comité Nacional Extraordinari.

## Referències

* ↑ Mediterráneo, El Periódico «Conrado Hernández Mas SECRETARIO GENERAL DE UGT-PV : 'Es necesario crear un plan para el azulejo'» (en castellà). El Periódico Mediterráneo.
* ↑ Levante-EMV. «UGT-PV elige a Conrado Hernández como líder con el 87% de los votos - Levante-EMV». [Consulta: 3 febrer 2017].
* ↑ Press, Europa «Conrado Hernández (UGT-PV) dice que renuncia a su cargo porque su "preocupación" es el futuro de la organización» (en castellà). europapress.es, 05-12-2014.
* ↑ «Gonzalo Pino asume la dirección de UGT PV para "estabilizar económicamente" el sindicato» (en castellà). eldiario.es.
# DAT

DAT és l'acrònim en anglès de Digital Audio Tape. En català s'anomena Cinta d'Àudio Digital.
És una cinta magnètica utilitzada per a enregistrament de so i reproducció. La DAT es va crear per a la indústria professional durant la dècada de 1970, i va arribar al mercat de consum a la fi de la dècada de 1980. Les gravadores digitals converteixen els senyals d'àudio a dades digitals en la cinta magnètica per mitjà d'un microprocessador (un convertidor analògic-digital) el qual converteix de nou les dades en senyals sonors analògics (mitjançant un convertidor digital-analògic), per a la seva reproducció en l'amplificador de qualsevol sistema de so estereofònic. En els enregistraments digitals les ones de so se sotmeten a mostreig diversos milers de vegades per segon, i es transformen en una sèrie de polsos que corresponen a una configuració de nombres binaris que es graven en cinta (o en disc òptic).
Els equips digitals d'enregistrament/reproducció van fer la seva aparició a principis de la dècada de 1980 en forma d'adaptadors de modulació mitjançant codis de polsos (PCM), per als equips domèstics de vídeo. Els enregistraments digitals proporcionen una reproducció del so amb major fidelitat —major gamma dinàmica i resposta en freqüència, i menor distorsió— que les tècniques analògiques convencionals.
L'últim obstacle per a la comercialització de les cintes àudio digitals per a l'ús domèstic —la possibilitat d'efectuar còpies impossibles de distingir dels enregistraments originals i protegides per drets d'autor— va quedar superat a la fi de la dècada de 1980. Els fabricants van adoptar el Serial Copy Management System (SCMS), que limita la possibilitat de duplicar còpies digitals, al mateix temps que permet la còpia digital directa i de primera generació de discos compactes i altres suports digitals (no s'imposa cap restricció a la duplicació analògica). Cap a mitjans de la dècada de 1990 els usuaris particulars disposaven de la possibilitat d'efectuar enregistraments amb qualitat CD de fins a dues hores de durada, sobre cintes no peribles i reutilitzables amb una grandària gairebé la meitat de les cintes normals d'àudio.
Avui dia existeixen dos formats de DAT:
* S-DAT (DAT de capçal estacionari)
* R-DAT (DAT de capçal rotatori).
# Arda

Arda és el món on hi succeeixen els esdeveniments de quasi tota l'obra de ficció de Tolkien.

## Geografia

Arda inclou els continents de la Terra Mitjana i Aman a més dels oceans que els separen. És una part d'Eä, el món i tot el que es troba en ell.

## Història

Arda fou creada, juntament amb la resta d'Eä, amb la música dels Ainur pels fills d'Ilúvatar (és a dir, elfs i humans). Originalment era un món pla, els continents estaven rodejats per un gran oceà, Ekkaia o Mar Circumdant, i separats per Belegaer, anomenat el Gran Mar. Durant la primera edat, l'àrea nord i oest de la Terra Mitjana fou ocupada pel país de Beleríand, però fou destruït durant la Guerra de la Còlera.
Durant la Segona Edat, Númenor fou aixecat en el Gran Mar per als Edain. Aquesta illa existí durant la major part de la Segona Edat, però fou destruïda com a resultat de l'orgull dels habitants en el desafiament de la Prohibició dels Vàlar de navegar cap Aman a l'oest.
Després de la destrucció de Númenor, Arda fou arrodonida. Aman fou treta del món, i només podrien arribar-hi els elfs, seguint el camí recte que els fou concedit. Al mateix temps, noves terres i continents es van crear. Al sud de la Terra Mitjana la Terra Obscura i a l'est Romenor, la terra del sol.
Poc de temps abans de la caiguda de Númenor, un petit grup d'homes (liderats per Elendil, i els seus fills Isildur i Anárion), escapà de la destrucció imminent i s'assentaren a l'oest de la Terra Mitjana, formant així els regnes de Góndor (a prop de Mórdor, el regne de Sàuron) i Arnor (a prop dels Regnes Elfs de les Rades Grises (Mithlond) i Rivendell). Aquests regnes d'elfs i humans lluitaren contra la maldat de Sàuron durant tota la Tercera Edat.
La fi de la Tercera Edat va succeir degut a la caiguda de Sàuron i la destrucció de l'Anell a mans dels hòbbits Frodo Saquet i Samseny Gamgí, i a mans de les forces de Góndor i Ròhan, comandats per Àragorn, integrant de La Germandat de l'Anell. La Quarta Edat començà amb gran esperança per part dels dúnedain, que veien Àragorn com el fundador de l'Era dels homes.
Amb el pas del temps, Arda arribaria a ser el planeta Terra tal com el coneixem avui en dia. J.R.R.Tolkien diu en una de les seves cartes que Arda és la Terra, ubicada en un temps fictici.

## Períodes històrics

* Creació d'Arda
* Dies de les llànties
* Edats dels Arbres
** Temps de l'Obscuritat
** Temps de les Estrelles
* Edats del Sol
** Primera Edat
** Segona Edat
** Tercera edat del sol
** Quarta Edat

## Races

* Elfs
* Humans
* Ents (i Ucorns)
* Huargs
* Orcs
* Trolls
* Hòbbit
* Nans
* Istari
* Maiar
* Vàlar
* Nazgûl

## Geografia

* Aman
* Beleríand
* Terra Mitjana

## Referències

* 1 2 Drout, Michael D. C.. J.R.R. Tolkien Encyclopedia: Scholarship and Critical Assessment (en anglès). Taylor & Francis, 2007, p. 23-24. ISBN 0415969425.
Viccionari
# Lumber Bridge

Lumber Bridge és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 118 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lumber Bridge tenia 118 habitants, 42 habitatges i 33 famílies. La densitat de població era de 69 habitants per km².
Dels 42 habitatges en un 28,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66,7% hi vivien parelles casades, en un 7,1% dones solteres, i en un 21,4% no eren unitats familiars. En el 19% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,64 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 23,7% entre 25 i 44, un 28,8% de 45 a 60 i un 16,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.938 $ i la renda mediana per família de 41.875 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.313 $ mentre que les dones 24.500 $. La renda per capita de la població era de 12.513 $. Entorn del 21,4% de les famílies i el 35,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lumber Bridge». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lumber Bridge». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Andreu de Samòsata

Andreu de Samòsata va ser bisbe de la ciutat de Samòsata cap a l'any 430.
Va participar en la polèmica nestoriana contra el patriarca Ciril d'Alexandria, i en resposta als anatemes que Ciril li va llençar va escriure dos llibres. El primer es conserva quasi totalment en una cita de Ciril a la seva obra Apologia dels 12 anatemes (oposició als bisbes orientals), i del segon en queden uns fragments a l'obra Hodegus d'Anastasi el Sinaïta. Una malaltia no el va deixar assistir al concili d'Efes (431) però es va unir a Teodoret de Cir en la seva oposició a l'acord entre Ciril i Joan I d'Antioquia, i va canviar d'opinió molt més endavant, més per por que per convicció quan el 436 Joan li va imposar la condemna de Nestori. Se'n conserven sis cartes en llatí a les Epistulae de Lupus Servatus.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Andreas». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 5 desembre 2023].
# Ebnerita

L'ebnerita és un mineral de la classe dels fosfats.

## Característiques

L'ebnerita és un fosfat de fórmula química (NH₄)Zn(PO₄). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2023, i publicada en el mes de març de l'any següent. Cristal·litza en el sistema hexagonal. Es tracta del segon mineral aprovat zinc-amoni després de la katerinopoulosita.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Història Natural del Comtat de Los Angeles, a Los Angeles (Califòrnia, Estats Units) amb els números de catàleg: 76275 i 76276, a les col·leccions del Museu de minerals i gemmes Alfie Norville de la Universitat d'Arizona, a Tucson (Arizona, Estats Units), amb el número de catàleg: 22729, i al projecte RRUFF, amb el número de mostra: r210032.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Rowley, situada a la localitat de Theba, dins el districte miner de Painted Rock, al comtat de Maricopa (Arizona, Estats Units). Aquesta mina estatunidenca és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Ebnerite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 2 maig 2023].
* ↑ Bosi, Ferdinando; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 72». European Journal of Mineralogy, 35, 2, 20-04-2023, pàg. 285–293. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-35-285-2023 [Consulta: 2 maig 2023].
* ↑ Kampf, Anthony R.; Gu, Xiangping; Yang, Hexiong; Ma, Chi; Marty, Joe «Ebnerite and epiebnerite: NH4ZnPO4 dimorphs with zeolite-type frameworks from the Rowley mine, Arizona, USA». Mineralogical Magazine, 08-03-2024, pàg. 1–7. DOI: https://doi.org/10.1180/mgm.2024.15 [Consulta: 26 maig 2024].
# Charles Campbell (futbolista)

Charles Campbell (1854 - abril de 1927) fou un futbolista escocès de la dècada de 1880. També jugà al famós club amateur Corinthians. Fou internacional amb la selecció d'Escòcia entre 1874 i 1886. Defensà els colors de Queen's Park.

## Referències

* ↑ Lamming, Douglas. A Scottish Soccer Internationalists Who's Who, 1872-1986. Hutton Press, 1987. ISBN 0-907033-47-4.
* ↑ Perfil a scottishfa
* ↑ «Current crisis at Ibrox can't deny McLeish a place in Hall of Fame». The Scotsman [UK].
# Rubials

Rubials (aragonès) és un municipi d'Aragó situat a la província de Terol i enquadrat a la comarca de la Serra d'Albarrasí.
# Conrad el Vell

* Aquest article tracta sobre el duc de Turíngia. Si cerqueu el comte d'Argenau, d'Auxerre i París, vegeu «Conrad I de Borgonya».
Conrad el Vell o l'Antic (? - 27 de febrer de 906) fou el duc de Turíngia des 892 fins a la seva mort. Va donar el nom a la família dels conradians i era fill d'Udo de Nèustria. Probablement la seva mare era una filla de Conrad I de Logenahe (832-860). Va ser comte del Oberlahngau (886), Hessengau (897), Gotzfeldgau (903), Wetterau (905), i Wormsgau (906). Va reunir tot Hessen sota el seu control polític i, per tant va llegar als seus hereus el que seria el ducat de Francònia.
Al principi de la seva carrera, Conrad va tenir un conflicte amb Enric i Adalbert de Babenberg de Francònia. La primera residència de Conrad va ser Friedeslar a Hessen. Era un comes (comte) i ministerialis d'Arnulf d'Alemanya el 891. El 892, el duc Popó II de Turíngia va ser deposat dels seus càrrecs i reemplaçat a Turíngia i la Marca Soraba per Conrad. Només va tenir el ducat breument abans de ser reemplaçat per Burcard. El motiu del seu nomenament probablement representa un canvi en la política d'Arnulf en favor del conradians i contra els Babenberg,. Però el breu pas de Conrad pot reflectir també la seva falta de suport a Turíngia o la manca de voluntat de la seva part per ser confinat allà.
Conrad va enviar el seu fill, més tard Conrad I d'Alemanya, en contra dels seus enemics, els germans Gerard i Matfrid, en 906. Ell mateix va morir en una batalla prop de Fritzl i va ser enterrat a l'església de Sant Martí a Weilburg. Va deixar una vídua anomenada Glismod o Glismuot, que va morir el 26 d'abril de 924 i va ser enterrada al seu costat. Glismod pot haver estat una parenta dels anteriors ducs de Turíngia (potser una filla de Thakhulf), donant així al seu marit un dret hereditari a Turíngia. Conrad va deixar tres fills: Conrad, Eberard i Otó, comte de Ruhrgau.

## Bibliografia

* Reuter, Timothy. Germany in the Early Middle Ages 800–1056. Nova York: Longman, 1991.
* Reuter, Timothy (trad.) The Annals of Fulda. (Manchester Medieval series, Ninth-Century Histories, Volum II.) Manchester: Manchester University Press, 1992.
* Bernhardt, John W. Itinerant Kingship and Royal Monasteries in Early Medieval Germany, c. 936–1075. Cambridge: Cambridge University Press, 1993.
# DART

«DART» té aquests significats:
* DART (programació), sistema de programació creat per Augmented Environments Lab, del Georgia Institute of Technology, per a ajudar a dissenyadors a visualitzar la composició entre objectes reals i virtuals.
* Dart (llenguatge de programació), llenguatge de programació de propòsit general originàriament desenvolupat per Google
* DART, acrònim de Double Asteroid Redirection Test
# Aria di sorbetto

L'aria di sorbetto, o ària del sorbet, fou un tipus d'ària característica de l'òpera italiana de principi del segle xix.
Durant el {{segle|XIX}}, era habitual que els assistents a una representació operística no escoltessin totes les parts de la representació en silenci, preferint d'altres activitats socials com parlar entre ells, menjar i beure. L'aria di sorbetto solia interpretar-se al principi del segon acte de l'òpera i permetia els venedors del teatre vendre els seus articles per últim cop abans que acabés la representació. Atès que la majoria d'aquests venedors venia sorbetto (sorbet, en italià) i d'altres llaminadures, aquestes àries són conegudes com a àries del sorbet, la qual cosa dona una idea de la poca importància que tenien per al públic. Era habitual que aquestes àries fossin interpretades per un personatge secundari: aquesta era la seva única oportunitat d'interpretació solista en tota la funció, i tenien una repercussió mínima a l'argument de l'òpera. Vista la poca importància d'aquesta ària, normalment era composta per un altre compositor de menor prestigi que no rebia cap mena de crèdit pel seu esforç. Habitualment, aquesta ària era aplaudida amb una dringadissa de culleretes contra el vas de sorbet.
Avui dia, a la majoria de representacions operístiques s'interpreta l'aria di sorbetto i els espectadors l'escolten de la mateixa forma que la resta de l'òpera.

## Exemples

* Sventurata mi credea - Gioachino Rossini, La Cenerentola, cantada per Clorinda.
* Le femmine d'Italia - Gioachino Rossini, L'italiana in Algeri, cantada per Haly.
* Il vecchiotto cerca moglie - Gioachino Rossini, Il Barbiere di Siviglia, cantada per la cambrera Berta.
* Chi disprezza gli infelici - Gioachino Rossini, Ciro in Babilonia. Aquesta ària, dedicada a la cantant Anna Savinelli, té la particularitat que la intèrpret únicament canta una nota (repetida múltiples vegades), i deixa a l'orquestra la resta de la melodia.

## Referències

* ↑ Taruskin, Richard. Oxford History of Western Music. Oxford University Press, 2009.
# Charles Simonis

Charles Mathias Édouard Simonis (21 de setembre de 1818 – 1 de novembre de 1875) fou un polític i jurista luxemburguès. Va ser alcalde de la Ciutat de Luxemburg entre 1873 i 1875. També fou membre de la Cambra dels Diputats de Luxemburg, on va liderar campanya contra la creació d'un Banc Nacional, el qual va mantenir fins a la seva mort. Simonis era un dels 26 representants, juntament amb diversos altres polítics liberals notables, de la Companie des Hauts Fourneaux Luxembourgeois.

## Referències

* ↑ Mersch (1952), p. 504
* ↑ Mersch (1970), p. 563
* ↑ Mersch (1971), p. 32

## Bibliografia

* Mersch, Jules; Zettinger, Léon. «La famille Heldenstein». A: Mersch, Jules. Biographie nationale du pays de Luxembourg (en francès). Luxembourg City: Victor Buck, 1952 [Consulta: 29 juny 2008].
* Mersch, Jules. «Le juristconsulte Joseph Brincour». A: Mersch, Jules. Biographie nationale du pays de Luxembourg (en francès). Luxembourg City: Victor Buck, 1970 [Consulta: 29 juny 2008].
* Mersch, Jules. «Deux branches de la Famille Brasseur». A: Mersch, Jules. Biographie nationale du pays de Luxembourg (en francès). Luxembourg City: Victor Buck, 1971 [Consulta: 29 juny 2008].

## Vegeu també

* Llista d'alcaldes de la Ciutat de Luxemburg
# Roberto Canella Suárez

Roberto Canella Suárez (nascut el 7 de febrer de 1988 a Llaviana, Astúries) és un exfutbolista asturià que jugava de defensa.

## Enllaços externs

* Estadístiques a transfermarkt.de (alemany)