OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jaime Quintanilla Ulla

Jaime Quintanilla Ulla (Ferrol, 9 de maig de 1919 - Ferrol, 28 d'octubre de 2002) fou un metge i polític gallec, militant del Partit dels Socialistes de Galícia (PSdeG-PSOE) i alcalde de Ferrol entre 1979 i 1987.

## Trajectòria

Fill de Jaime Quintanilla Martínez, últim alcalde de Ferrol durant la Segona República Espanyola, es llicencià en Medicina per la Universitat de Santiago de Compostel·la i titulà en Graduat Social. Fou alcalde de Ferrol pel Partit dels Socialistes de Galícia (PSdeG-PSOE) a les eleccions municipals espanyoles de 1979 i continuà en el càrrec fins a l'any 1987. Escrigué El complejo mundo del suicidio (1994) i col·laborà al diari La Voz de Galicia. Acadèmic numerari de la Reial Acadèmia de Medicina i Cirurgia de Galícia, rebé la Medalla de l'Orde de Sant Ramon de Penyafort, la Creu de l'Orde del Mèrit Naval i la Creu de l'Orde Civil de Sanitat.
Durant l'intent de cop d'estat del 23 de febrer de 1981, s'atrinxerà de manera propagandística a l'ajuntament de Ferrol, juntament amb diversos ciutadans i representants socials. No obstant això, el capità general Miguel Romero Moreno controlà la plaça i, finalment, no es produïren incidents destacables.

## Referències

* ↑ Varela, Francisco. «Al capitán general de Ferrol lo pararon en Ordes para advertirle de la asonada» (en castellà). LaVozdeGalicia.es, 23-02-2011. [Consulta: 6 febrer 2017].
# Ceropegieae

Ceropegieae és una tribu de plantes que pertany a la família de les Apocynaceae (ordre Gentianales). Aquesta tribu es divideix en les següents subtribus.
Dins d'aquesta tribu es troben nombroses plantes suculentes, amb la característica d'emmagatzemar aigua a la tija. 34 gèneres pertanyents a aquesta tribu són natius quasi exclusivament del continent africà.

## Subtribus

| Anisotominae Heterostemminae | Leptadeniinae Stapeliinae |

## Referències

* ↑ USDA, ARS, National Genetic Resources Program. Germplasm Resources Information Network - (GRIN) [Online Database]. National Germplasm Resources Laboratory, Beltsville, Maryland. URL: http://www.ars-grin.gov/cgi-bin/npgs/html/family.pl?1697 Arxivat 2004-11-18 a Wayback Machine. (03 August 2013)
* ↑ https://books.google.cat/books?id=dz31CAAAQBAJ&printsec=frontcover&hl=ca#v=onepage&q&f=false

## Enllaços externs

* https://web.archive.org/web/20060428185908/http://132.236.163.181/index.html Plant Systematics
# Seth Wescott

Seth Wescott (Durham, 28 de juny de 1976) és un surfista de neu estatunidenc en la modalitat de camp a través.

## Biografia

Wescott, va néixer a Durham, Carolina del Nord, i viu a Whistler, Colúmbia Britànica. En créixer, Wescott va anar al districte escolar regional de Mount Blue a Farmington, Maine. El seu pare Jim Wescott va ser l'entrenador de pista i fons al Colby College. Va començar a fer surf de neu als 10 anys, però també havia crescut esquiant. L'any 1989, després de competir en els dos esports durant uns quants anys, va deixar d'esquiar per centrar-se principalment en el surf de neu. Wescott va assistir a l'Acadèmia Carrabassett Valley, on va estudiar i es va entrenar amb els seus companys olímpics Bode Miller, Jeff Greenwood, Kirsten Clark i Emily Cook. Va començar a Sugarloaf a Carrabassett Valley, Maine.
En el seu debut olímpic, als Jocs Olímpics d'Hivern de 2006 a Torí, Itàlia, Wescott va guanyar l'or en el cross de surf de neu com el primer campió olímpic de l'esdeveniment. Després d'haver guanyat l'or, Wescott va ser convidat a reunir-se amb el president George W. Bush, però va rebutjar l'oferta, citant la seva oposició a les polítiques exteriors i domèstiques de Bush. Als Jocs Olímpics d'Hivern de 2010 a Vancouver, Colúmbia Britànica, Canadà, Wescott va defensar amb èxit el seu or olímpic. Wescott, que va començar la carrera en quart, va avançar lentament per tot el camp fins al final, quan va derrotar per poc el favorit de la ciutat natal Mike Robertson en el salt final.
El 25 de febrer de 2010, Wescott va aparèixer a The Colbert Report. El 2012, va participar al programa de cites de Fox The Choice.
Tot i viure a Carrabassett Valley, prop de Farmington (Maine, EUA), s'entrenà durant un temps a les muntanyes pròximes a Cordova (Alaska). Ha competit als X-Games i és surfista de neu professional des del 1989. S'involucrà a l'Snowboard Cross el 1997 i guanyà una medalla d'or als Jocs Olímpics d'Hivern de 2006 realitzats a Torí (Itàlia), en el seu debut olímpic.

## Referències

* ↑ Lindsay Berra «Wescott grinds through to reach first 'cross gold». ESPN The Magazine, February 17, 2006 [Consulta: February 15, 2010].
* ↑ JENN MENENDEZ «Boss of the 'cross». Portland Press Herald, February 17, 2006 [Consulta: February 15, 2010].
* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el October 29, 2018. [Consulta: September 30, 2011].
* ↑ «Còpia arxivada». NBCSports.com, February 15, 2010 [Consulta: de desembre 11, 2021]. Arxivat de febrer 17, 2010, a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el de febrer 17, 2010. [Consulta: de desembre 11, 2021].
* ↑ Deborah Charles «Wescott grabs second snowboard cross gold». Reuters, February 15, 2010 [Consulta: February 15, 2010].
* ↑ Hibberd, James. «Fox's 'The Choice' cast revealed! Joe Jonas, Dean Cain, The Situation, many more -- EXCLUSIVE». Entertainment Weekly, May 8, 2012. [Consulta: April 11, 2013].

## Enllaços externs

* Jocs Olímpics NBC Arxivat 2007-02-19 a Wayback Machine.
# Aixurubal·lit II

Aixurubal·lit II (Aššur-uballiṭ II) va ser el darrer rei d'Assíria de l'any 612 aC al 609 aC. Tenia la capital a Haran. Era probablement fill d'Assurbanipal i hauria fugit de Nínive durant el setge dels medes el 612 aC. A més de príncep reial (condició de la qual no hi ha dubte encara que no se sàpiga del cert la seva relació familiar amb altres sobirans) era tartan (comandant en cap de l'exèrcit).
Aixurubal·lit II va agafar el títol reial a la mort de Sinsharishkun, probablement el seu germà, i va reunir les restes de l'exèrcit assiri agafant com a centre Haran. Va fer aliança amb les forces egípcies enviades pel faraó per participar en el repartiment de les despulles de l'imperi. Amb aquest ajut va poder aguantar dos anys però quan els egipcis van retornar al seu país (610 aC), les forces combinades dels caldeus de Babilònia i els medes, van ocupar Haran (609 aC) que va ser saquejada. Haran va quedar en poder de Mèdia sota el rei Ciaxares.
Aixurubal·lit va poder fugir de la ciutat i va fer una crida a Egipte, on el faraó Necó II va respondre enviant un nou contingent. El rei Josies de Judà havia concertat aliança amb Babilònia i va reunir les seves forces per impedir el pas dels egipcis, però el van derrotar a Megiddo, morint Josies a la batalla. Les forces egípcies manades per Necó II i les assíries comandades per Aixurubal·lit es van reunir i van assetjar Haran però van ser derrotades i Necó es va retirar. Les forces combinades de l'exèrcit babiloni i del mede van conquerir Haran i van destruir completament la ciutat i el seu temple. D'Aixurubal·lit no se'n torna a parlar. Es creu que probablement va morir en aquest segon setge d'Haran.

## Referències

* ↑ Kuhrt, Amélie. El Oriente Próximo en la antigüedad c. 3.000 aC-330 aC: vol. 2. Barcelona: Crítica, 2014, p. 192. ISBN 9788498926897.
* ↑ Cassin, Elena (et al.) (eds.). Los imperios del Antiguo Oriente III: la primera mitad del primer milenio. Madrid: Siglo XXI, 1979, p. 84, 97, 240-241. ISBN 8432300489.

## Bibliografia

* Federico Lara Peinado, Diccionario Biográfico del Mundo Antiguo: Egipto y Próximo Oriente, Editorial Aldebarán (1998), ISBN 8488676425
* N. Na'aman, Chronology and history in the late Assyrian empire, Zeitschrift für Assyriologie, 81 (1991), 243-267.
* S. Zawadzki, The fall of Assyria and Median-Babylonian relation in light of the Nabopolassar chronicle, Poznan 1988.
# Joaquim Biosca

Joaquim Biosca (segle XIX) fou un compositor de Terrassa, actiu a cavall dels segles XIX i XX, probablement fill de Marc Biosca i Barba, mestre de capella de la basílica del Sant Esperit de Terrassa. Es conserven quatre obres seves al fons musical TerC (Fons de la catedral-basílica del Sant Esperit de Terrassa).
Cal no confondre aquest autor amb el músic egarenc Joaquim Biosca i Parés (1788-1834).

## Referències

* ↑ «Obres de Joaquim Biosca a l'IFMuC».
* ↑ Freixes i Vivó, Josep. Musiquer terrassenc. 224 fitxes biogràfiques. Terrassa: Àmfora, 2011.
# Cestodosi

Una cestodosi és una helmintosi per cestodes.
Les més freqüents són les teniosis i les cisticercosis.

## Referències

* ↑ Schistosomiasis Research Group. «General Parasitolgy - Human Helminth Infections». University of Cambridge, 2010. Arxivat de l'original el 2011-11-17. [Consulta: 28 setembre 2011].
# Frédéric Sinistra

Frédéric Sinistra (Seraing, 13 de gener de 1981 - Havelange, 15 de desembre de 2021) va ser un lluitador de kickboxing való, tres vegades campió del Món.
També va ser conegut pel pseudònim de «The Undertaker» ("L'enterrador") o «l'Home més fort de Bèlgica», de jove va aprendre kickboxing de forma autodidacta, competint en aquest esport als setze anys. Va guanyar el Campionat del Món fins a tres ocasions, així com diversos títols a nivell estatal i europeu. Sinistra «va guanyar diversos títols mundials i europeus de pes pesat de kickboxing al llarg de la seva carrera de 39-9», com ara el títol belga de 2004. El novembre de 2010 va guanyar el títol de la WFCA contra l'alemany Stefan Leko a la categoria de pes pesat i el maig de 2019 va guanyar el títol de l'ISKA contra l'espanyol Antonio Rubio. Algun altre oponent que va derrotar va ser Dzevad Poturak, en canvi, va pendre amb d'altres com Badr Hari i Grégory Tony.
Gran detractor de la vacuna contra la COVID-19, es va infectar d'aquest coronavirus a finals de novembre de 2021 i va ser ingressat, a petició del seu entrenador, al Centre Hospitalari Universitari de Lieja amb símptomes d'infecció respiratòria per culpa de molèsties als pulmons. Poc després va decidir donar-se d'alta voluntàriament. Va morir setmanes després, el 15 de desembre, a Havelange per complicacions del virus desencadenants d'una aturada cardíaca. Sinistra va cridar l'atenció dels mitjans després de la seva mort a causa de la seva oposició pública a la vacunació. Sinistra va deixar en vida a la seva esposa i dos fills.

## Referències

* 1 2 «Avis de déces Frédéric Sinistra» (en francès). InMemoriam.be. [Consulta: 5 gener 2022].
* 1 2 3 4 5 Colarossi, Natalie. «Kickboxing champ dies after refusing to admit he has COVID, checking himself out of hospital» (en anglès). Newsweek.com, 27-12-2021. [Consulta: 5 gener 2022].
* ↑ «‘L’home més fort’ de Bèlgica (negacionista i antivacunes) mor per la Covid als 41 anys». PobleAndorra.com, 27-12-2021. [Consulta: 5 gener 2022].
* ↑ «Biography Fred Sinistra» (en anglès). DuelloGroup.com. Arxivat de l'original el 2021-04-21. [Consulta: 5 gener 2022].
* ↑ «Un 3ème titre de champion du monde de boxe pour un Liégeois» (en francès). RTC.be, 13-05-2019. [Consulta: 5 gener 2022].
* ↑ «Greg Tony faces Frederic Sinistra in rematch at Fight Night Saint Tropez 6» (en anglès). Fightmag.com, 09-05-2018. Arxivat de l'original el 30 de desembre 2021. [Consulta: 5 gener 2022].
* 1 2 «Corona-ontkenner en ’sterkste man van België’ overleden aan gevolgen van covid» (en neerlandès). De Telegraaf, 25-12-2021. [Consulta: 5 gener 2022].
* ↑ «Mor de coronavirus Frederic Sinistra, campió mundial de kickboxing i declarat antivacunes». ElPeriódico.cat, 27-12-2021. [Consulta: 5 gener 2022].
* ↑ Neog, Anupal Sraban. «Who was Frederic Sinistra, aka The Undertaker? Anti-vaxx kickboxer dies from COVID after calling it a 'little virus'» (en anglès). Sportskeeda.com. [Consulta: 5 gener 2022].
# Louisville (Nebraska)

Louisville és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 1.046 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Louisville tenia 1.046 habitants, 436 habitatges, i 286 famílies. La densitat de població era de 791,9 habitants per km².
Dels 436 habitatges en un 34,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53% hi vivien parelles casades, en un 9,4% dones solteres, i en un 34,2% no eren unitats familiars. En el 29,4% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,4 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,3% tenia menys de 18 anys, un 7,4% entre 18 i 24, un 33,4% entre 25 i 44, un 18,6% de 45 a 60 i un 13,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.875 $ i la renda mediana per família de 46.346 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.714 $ mentre que les dones 27.031 $. La renda per capita de la població era de 19.308 $. Aproximadament el 2,1% de les famílies i el 3,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Louisville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Louisville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Sethlans

Sethlans va ser, segons la mitologia etrusca, el déu del foc, de la farga, de la metal·lúrgia i per extensió de l'artesania.
Era l'equivalent, encara que els seus noms no comparteixin l'etimologia, al grec Hefest, a l'egipci Ptah i al romà Vulcà. Sethlans és un dels déus etruscs indígenes. A les representacions etrusques, Sethlans s'identifica per les seves eines, el martell i les tenalles de ferrer, i pel pili o gorra cònica que porta.
No hi ha notícies d'un culte a Sethlans. Però es creu que com que Populònia basava la seva economia en la metal·lúrgia i va emetre monedes amb la representació del déu, segurament en aquesta ciutat se li prestava un culte especial.

## Referències

* ↑ Jannot, Jean-René. Devins, dieux et démons : regards sur la religion de l'Etrurie antique. París: Picard, 1998, p. 161. ISBN 9782708405233.
# Aixurreixixi I

Aixurreixixi I o Aššur-reš-iši I va ser rei d'Assíria segurament entre el 1132 aC i el 1116 aC. Segons la Llista dels reis d'Assíria, era fill de Mutakkilnusku al que va succeir a la seva mort.
El rei d'Elam Shilkhak-Inshushinak I (que va regnar del 1150 aC al 1120 aC aproximadament) va aprofitar els conflictes successoris d'Assíria i va atacar el seu territori apoderant-se dels territoris al nord del Diyala i fins al nord del Zab, a la ciutat d'Arrapha o Arrapkha, prop de la moderna Kirkuk, que va caure a les seves mans potser el 1132 aC. Però enfrontats els elamites a una revolta, el rei de la nova dinastia de Babilònia (anomenada dinastia d'Isin), Ninurtanadinxumi (1131-1125 aC) va aprofitar per fer la guerra a Elam i va derrotar a aquest regne de manera decisiva, obligant als elamites a retirar-se al seu propi territori. Shilhak-Inshushinak va perdre totes les seves conquestes incloent les que havia fet a Assíria.
Llavors Aixurreixixi I va fer campanyes contra els arameus i els muskhi a l'oest, i contra els lulumu (lullubi?) i guti ((quteus) a l'est, arribant fins a les muntanyes de Zagros. Sembla que anteriorment aquestos pobles havien estat dependents d'Assíria però s'havien independitzat als darrers ants. Va fundar una nova ciutat anomenada Apku, propera a la moderna Mossul, i es va anomenar a si mateix com «el Venjador d'Assíria». No obstant, les victòries no van ser decisives doncs en regnats posteriors tornen a aparèixer els mateixos enemics. Assegurades les fronteres a l'oest i est, es va girar contra el tradicional enemic del sud, Babilònia, on des de potser el 1125 aC regnava Nabucodonosor, enfortit per la victòria del seu estat sobre els elamites. La lluita s'hauria tingut no a la baixa Mesopotàmia sinó a l'alta, i els assiris haurien aconseguit l'avantatge.
Sobre altres fets del seu regnat només se sap que va restaurar el temple d'Ixtar a Assur. A la seva mort el va succeir el seu fill Teglatfalassar I segons la Llista dels reis d'Assíria.

## Referències

* ↑ «The Assyrian king list». Livius.org. [Consulta: 5 novembre 2021].
* ↑ Brinkman, J.A. A political history of post-Kassite Babylonia 1158-722 B.C.. Roma: Pontificium Institutum Biblicum, 1968, p. 99.
* ↑ Cassin, Elena (et al.) (ed.). Los imperios del antiguo Oriente II: el fin del segundo milenio. Madrid: Siglo XXI, 1979, p. 75-76, 79. ISBN 8432301183.

## Bibliografia

* A History of Babylonia and Assyria, per Robert William Rogers, en línia a «Enllaç».
# Kojiki

El Kojiki (古事記, Kojiki, Registre dels fets antics) és la crònica més antiga del Japó que existeix; data de principis del segle viii durant el període Nara i va ser composta pel funcionari de la cort Ō no Yasumaro per petició imperial. Es tracta d'una compilació de mites sobre l'origen de les illes del Japó i els kami. Els mites que figuren en el Kojiki, juntament amb els del Nihon Shoki, han inspirat part de les pràctiques xintoistes.
Hom considera que la font d'informació oral del Kojiki va ser un cortesà (o cortesana) de la cort imperial anomenat Hieda no Are, que estava al servei personal de l'emperador Tenmu. El monarca, amoïnat per la confusió existent entre les diverses genealogies de la família i la pèrdua de les llegendes antigues, hauria ordenat Hieda no Are recitar tot el que sabia al respecte dels «registres imperials» (genealogies imperials) i de les «paraules antigues» (llegendes i mites) per poder deixar-ho escrit per a la posteritat.
L'emperador Tenmu va morir abans de veure l'obra acabada, però la successora, Genmei, d'acord amb el desig del difunt, va ordenar Ō no Yasumaro escoltar recitar les històries de Hieda i deixar-les totes per escrit, obra que va acabar el 712.
La crònica consta de tres capítols, és la més antiga que existeix al Japó, i destaca pel fet de contenir nombrosos poemes, un fet que denota que el seu format era originalment el d'una narració oral.

## Referències

* ↑ Shirane, Haruo; Suzuki, Tom; Lure, David (eds.). The Cambridge History of Japanese Literature (en anglès). Cambridge: Cambridge University Press, 2006, p. 27.
* 1 2 3 Hisamatsu, Sen'ichi. Biographical Dictionary of Japanese Literature (en anglès). Nova York: Kondasha International, 1977, p. 15-16. ISBN 0-87011-253-8.
* ↑ Cranston, Edwin A. A Waka Anthology. Stanford: Stanford University Press, 1993, p. 3.

## Enllaços externs

* Iwato, Iwato (anglès) (japonès)
* Iwato, Iwato (anglès) (japonès)
# La Condamina

La Condamina o la Condomina (en occità i en italià, la Condamina) és el barri comercial de Mònaco —situat entre la Ròca a l'oest i Montcarles a l'est—, és a dir, darrere el port de Mònaco (Port d'Hèrcules).
Aquest barri és cèlebre per ser el lloc de sortida i d'arribada del Gran Premi de Mònaco (que travessa també el barri de Montcarles). El centre de socors principal dels bombers monegascs hi és implantat.

## Història

La constitució monegasca de 1911 dividí Mònaco en tres comunes. Així, la comuna de la Condamine o comuna condaminesa fou una d'elles, englobant els actuals barris de la Còla, Las Reveras, Moneguet i la Condamina, abans que la constitució dictés que tan sols hi hauria una comuna única per tot Mònaco.

## Geografia

El barri ocupa una vall que franqueja l'antic viaducte del tren (avui la via passa per un túnel).

## Llocs i monuments

* L'església de Santa Devota de la Condamina, restaurada al segle XIX
# Frances Abington

Frances "Fanny" Abington (Londres, 1737 - 4 de març de 1815), nascuda Frances Barton, va ser una actriu de teatre anglesa.

## Biografia

Filla d'un soldat, va néixer en 1737 a la ciutat anglesa de Londres, amb el nom de Frances Barton. Al principi va ser florista i cantant de carrer, i temps després va treballar com a criada d'una modista francesa, la qual cosa li va portar a aprendre sobre costura i a parlar francès. La seva primera aparició en teatre va ser al Haymarket de Londres, en 1755, on va interpretar a Miranda en l'obra Busybody, de Susanna Centlivre.
En 1756 i per recomanació de Samuel Foote, es va convertir en membre de la companyia del Teatre Drury Lane, on Hannah Pritchard i Kitty Clive li van fer ombra. En 1759, després d'un matrimoni infeliç amb el seu mestre de música i trompeter reial, va passar a ser coneguda com la senyora Abington. El seu primer èxit li va arribar per la seva interpretació de Lady Townley a Irlanda i cinc anys després, a causa de la urgent invitació de David Garrick, va tornar al Drury Lane. Allí va romandre durant divuit anys, interpretant més de trenta personatges importants com Lady Teazle, Beatrice, Portia, Desdèmona, Ofèlia, la senyoreta Hoyden, Biddy Tipkin, Lucy Lockit i la senyoreta Prue. Joshua Reynolds va pintar el millor retrat de l'actriu sota la disfressa del seu últim personatge a Love for Love. En 1782 va deixar el Drury Lane pel Covent Garden. Va reaparèixer després d'absentar-se dels escenaris entre 1790 i 1797, i finalment es va retirar en 1799. Va morir el 4 de març de 1815.
La seva ambició, enginy personal i intel·ligència li van fer guanyar-se un lloc destacat en la societat, malgrat el seu origen humil. Dones del món de la moda van copiar els seus vestits i els tocats que portava van ser adoptats per moltes i coneguts com el «Abington cap».

## Referències

* ↑ «Fanny Abington | British actress» (en anglès). Encyclopedia Britannica.
# Seti (pare de Ramsès I)

Seti o Suti va ser un militar egipci de finals de la XVIII Dinastia (segle XIV aC). Va tenir el càrrec de comandant de l'exèrcit i, més tard, apareix esmentat com a djati en els monuments del seu fill, el faraó Ramsès I, fundador de la XIX Dinastia.

## Família

Seti era d'una família de tradició militar del delta del Nil. Segons una teoria, s'assembla a un enviat reial esmentat a les cartes d'Amarna com a Shuta. El seu germà Khaemuaset és probablement la mateixa persona que el portador reial i cap dels arquers de Kush, anomenat també Khaemuaset, que apareix esmentat en una estàtua que data del regnat de Tutankamon. L'esposa de Khaemuaset, Taemuadjsi, era mestressa de l'harem d'Amon i probablement fos la mateixa Taemuadjsi que era germana de Hui, virrei de Kush. Així doncs, Seti era membre d’una família molt destacada i, després que el faraó Horemheb escollís al seu fill Paramessu (el futur Ramsès I) com a successor, els seus descendents van fundar una de les dinasties més poderoses de l'antic Egipte.

## Representacions

Un fragment d'una estela votiva seva es troba avui a l'Institut Oriental de Chicago (OI 11456). Aquest fragment fa 115 cm d’amplada i 65-70 cm d’alçada; la part superior representa unes figures masculina i femenina assegudes, tot i que només se n'han conservat els peus. La seva part inferior mostra tres persones amb roba influenciada per l'estil d'Amarna, flanquejades per Khaemuaset i Ramesses, que aquí es diu Ramose. La inscripció de l'estela és: "una ofrena al ka d'Osiris-Suti, comandant de les tropes del Senyor de les Dues Terres".

## Referències

* 1 2 Dodson i Hilton, 2004, p. 175.
* 1 2 Cruz-Uribe, 1978, p. 237-244.
* ↑ «Relief OI 11456» (en anglès). Institut Oriental de Chicago.

## Bibliografia

* Dodson, Aidan; Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2004. ISBN 0-500-05128-3.
* Cruz-Uribe, Eugene «The Father of Ramses I: OI 11456» (en anglès). Journal of Near Eastern Studies, 37, 3, 1978, pàg. 237-244.
# Cesarferreiraïta

La cesarferreiraïta és un mineral de la classe dels fosfats que pertany al grup de la magrebita. Rep el nom en honor del mineralogista César Mendonça Ferreira (n. 1942).

## Característiques

La cesarferreiraïta és un arsenat de fórmula química Fe$^{2+}$ Fe$^{3+}$₂(AsO₄)₂(OH)₂·8H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional el 2013, sent publicada l'any 2014. Cristal·litza en el sistema triclínic.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a l'Eduardo claim, a Conselheiro Pena (Minas Gerais, Brasil), sent l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Césarferreiraite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 25 juny 2022].