OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Midori (navegador web)

Midori (緑, "verd" en japonès) és un navegador web lleuger. and fast Utilitza el motor de renderització web WebKit i les llibreries gràfiques GTK+2 o GTK+ 3. Midori és part de l'entorn d'escriptori Xfce.

## Funcions

* Integració amb GTK+ 2 and GTK+ 3 support
* Motor de renderització web WebKit
* Pestanyes, finestres i gestió de sessions
* Cerca web configurable
* Scripts i estils personalitzables per l'usuari
* Gestió d'enllaços
* Interfície gràfica personalitzable i extensible
* Suport per HTML5
* DuckDuckGo com a cercador web per defecte
* Extensions, com ara Adblock Plus
* Pàgina inicial per seleccionar webs habituals

## Inclusió per defecte en sistemes operatius
### Linux

El Midori és el navegador web estàndard de la distribució Raspbian, dissenyada específicament pel seu ús amb l'ordinador monoplaca Raspberry Pi basat en un processador ARMv6. Per altra banda el Midori també s'inclou com a navegador per defecte en les distribucions elementary OS i Bodhi Linux.

## Compliment d'estàndards web
### Acid3 Test

El Midori passa el test d'estàndards web Acid3.

### Puntuació HTML5

El març de 2014 el programa Midori va aconseguir una puntuació de 405 sobre 500 punts possibles en el test d'HTML5 (HTML5test).

## Referències

* 1 2 3 8 of the best web browsers for Linux. TechRadar
* ↑ Best Internet Browser – The Show Goes On!. PCTips 3000
* 1 2 Midori: Extremely Fast and Standards-Compliant. Tombuntu
* ↑ Browsers Test: Midori vs. Firefox 3.0 vs. Opera 10 Alpha vs. Konqueror vs. Arora Arxivat 2013-01-23 a Wayback Machine.. Favbrowser.com
* ↑ Midori vs Epiphany Review. Tech Drive-In
* 1 2 Midori Web Browser Arxivat 2013-05-12 a Wayback Machine.. BeginLinux.com
* ↑ Arch Linux and desktop adventures with the Raspberry Pi Arxivat 2012-10-24 a Wayback Machine.. greenhughes
* ↑ Midori Web Browser Gets an Update, Sets DuckDuckGo as Default Search Engine. UbuntuVibes
* ↑ Midori: One Of The Most Lightweight Browsers Around [Linux & Windows]. makeuseof
* 1 2 Midori – The Little Browser that Just Might Surprise You. Make Tech Easier
* ↑ «Qué navegador web podemos utilizar en nuestra Raspberry Pi». www.raspberryshop.es. [Consulta: 22 juliol 2014].

## Enllaços externs

* Web oficial de Midori Arxivat 2020-09-27 a Wayback Machine.
* Web d'un dels principals desenvolupadors
# Daniel Daio

Daniel Lima dos Santos Daio (nascut en 1947) és un polític africà, antic Primer Ministre de São Tomé i Príncipe. Fou el primer polític elegit lliurement per a aquest càrrec a les eleccions legislatives de São Tomé i Príncipe de 1991, va ocupar el càrrec del 7 de febrer de 1991 al 16 de maig de 1992. És membre del Partit de Convergència Democràtica - Grup de Reflexió.

## Referències

* ↑ «São Tomé and Príncipe». World Statesman. [Consulta: 4 març 2015].
* ↑ «GOVERNMENT TAKES OFFICE IN SAO TOME». The Roanoke Times. Landmark Media Enterprises, 08-02-1991 [Consulta: 25 gener 2010].
# Leptictidium ginsburgi

Leptictidium ginsburgi és una espècie de mamífers extints del gènere Leptictidium.
Fou descrita per Christian Mathis l'any 1989. És una de les espècies trobades al jaciment de Robiac (França), en estrats del Ludià superior. El mesostil característic del gènere Leptictidium no està tan desenvolupat en aquesta espècie. L'espècie està dedicada a Léonard Ginsburg, paleontòleg francès.
Malgrat que fins ara només se n'han trobat dents, aquestes permeten inferir que es tractava d'una espècie de gran mida, en relació a les altres espècies del mateix gènere. Les dues primeres dents molars inferiors (m1 i m2) presenten un hipoconúlid submedià baix i ben separat de l'entocònid, de mida variable. La quarta premolar superior (P4) és bastant molariforme i té un lòbul parastilar que sobresurt poc, mentre que la vora labial és gairebé simètrica. La dentadura en general és menys transversal que la de L. sigei i, com altres espècies del seu gènere, L. ginsburgi té un mesostil, que en aquest cas està mitjanament desenvolupat.
Pseudorhyncocyon cayluxi és un sinònim d'aquesta espècie. Fou descrit per Filhol el 1892 i el 1975 Sigé li atribuí una dent trobada al jaciment de Malpérié. A la seva obra Quelques insectivores primitifs nouveaux de l'Eocène supérieur du sud de la France, Mathis reclassificà aquesta dent (una m3) dins l'espècie L. ginsburgi, basant-se en una comparació amb exemplars d'aquesta última, descoberts també a Sainte-Néboule. Així mateix, li atribuí una altra dent que Sigé havia assignat anteriorment a una espècie indeterminada de la família Pseudorhyncocyonidae.

## Referències

* ↑ Mathis, 1989, p. 58.
* 1 2 3 4 Mathis, 1989, p. 54.

## Bibliografia

* Mathis, C. «Quelques insectivores primitifs nouveaux de l'Eocène supérieur du sud de la France» (en francès). Bulletin du Muséum national d'histoire naturelle de Paris, 11, 1989, pàg. 33-64.
# Dia de la Gastronomia Sostenible

El Dia de la Gastronomia Sostenible és un dia internacional que se celebra anualment el 18 de juny.
El 21 de desembre de 2016 l'Assemblea General de les Nacions Unides, a través de la Resolució 71/469, va designar el 18 de juny 'Dia de la Gastronomia Sostenible'. La proposta va ser presentada per la representació permanent del Perú davant les Nacions Unides per la Societat Peruana de Gastronomia (APEGA), fundada el 2007. S'enten per gastronomia l'art de preparar un bon àpat, i tambe un estil de cuina d'una determinada regió. La gastronomia sostenible és sinònim d'una cuina que té en compte l'origen dels ingredients, com es cultiven i com arriben als nostres mercats i, finalment, als nostres plats. L'Assemblea General de l’ONU, l'Organització de les Nacions Unides per a l'educació, la ciència i la cultura (UNESCO) i l'Organització de les Nacions Unides per a l'Agricultura i l'Alimentació (FAO) treballen conjuntament per donar a conèixer al públic la contribució de la gastronomia en el desenvolupament sostenible. Aquesta iniciativa s'executa en coordinació i col·laboració amb els estats membres, organitzacions de les Nacions Unides i altres organismes internacionals i regionals, així com amb la societat civil.

## Referències

* ↑ «Sustainable Gastronomy Day, 18 June». Nacions Unides. [Consulta: 25 juny 2022].
* ↑ «Día de la Gastronomía Sostenible: ¿desde cuándo y por qué se celebra el 18 de junio?». El Comercio, 18-06-2022 [Consulta: 25 juny 2022].
* ↑ «Día Mundial de la Gastronomía Sostenible». Ecoticias. [Consulta: 25 juny 2022].
# Dmitri Sokolov

Dmitri Anatólievitx Sokolov (en rus Дмитрий Анатольевич Соколов) (19 de març de 1988) és un ciclista rus, professional des del 2010 i actualment a l'equip Lokosphinx. Combina la carretera amb el ciclisme en pista.
Pocs dies abans de començar els Jocs Olímpics de Rio, es va anunciar que l'UCI excloïa Sokolov de poder participar en els Jocs, juntament amb altres ciclistes russos, degut al seu historial amb el dopatge.

## Palmarès en ruta

* 2005
** Campió d'Europa júnior en Ruta
* 2006
** Campió d'Europa júnior en Ruta
** Vencedor d'una etapa al Trofeu Karlsberg
** Vencedor d'una etapa al Giro de Basilicata
* 2011
** Vencedor d'una etapa a la Friendship People North-Caucasus Stage Race
* 2018
** 1r al Tour d'Iran - Azerbaïdjan i vencedor d'una etapa

## Palmarès en pista
### Resultats a la Copa del Món

* 2015-2016
** 1r a Cali, en Persecució per equips

## Referències

* ↑ «Olympic Games: Italy replaces Russia in men's team pursuit». cyclingnews.com, 01-08-2016 [Consulta: 6 novembre 2016].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Deteriorament cognitiu lleu

El deteriorament cognitiu lleu (la utilització de l'abreviatura DCL sense l'article, pot donar lloc a confusió amb la demència amb cossos de Lewy) és la manca de memòria i d'altres característiques humanes com el raonament, el llenguatge, etc., que pateixen algunes persones durant el seu envelliment, i que adquireixen característiques periòdiques en el temps, encara que els efectes són de baixa intensitat. Es troba sovint en una etapa de transició entre l'envelliment normal i la demència.
Tot i que el DCL es pot presentar amb una varietat de símptomes, quan la pèrdua de memòria és el símptoma predominant és anomenat "amnèsic" i és sovint vist com una fase prodròmica de la malaltia d'Alzheimer. Hi ha estudis que suggereixen que aquests individus tendeixen a progressar a malaltia d'Alzheimer probable a un ritme d'aproximadament el 10% a 15% per any.
A més, quan els individus tenen impediments en dominis diferents de la memòria es classifica com "no-amnèsic" i aquestes persones es creu que són més propenses a presentar posteriorment altres tipus de demència (per exemple, la demència amb cossos de Lewy).
No obstant això, alguns casos de DCL poden romandre estables en el temps o fins i tot remetre. La causalitat de la síndrome en si mateixa segueix sent desconeguda i, per tant, també la prevenció i el tractament.

## Causes i característiques

Les seves causes poden originar-se en lesions vasculars, malaltia d'Alzheimer o d'altres patologies cerebrals o de tipus més diversos.
Es caracteritza per la baixa relació amb els altres, en el rendiment al treball o inclús en les feines més feixugues de la casa, lloc on el pacient es troba més segur. En aquesta fase, la part més danyada és la memòria i també comença a canviar les seva conducta. La persona afectada sap cuidar-se de si mateixa, encara que solen patir de depressió. Els trastorns poden passar desapercebuts per part de la gent que no és del seu entorn més immediat.

## Referències

* 1 2 Grundman M, Petersen RC, Ferris SH, et al. «Mild cognitive impairment can be distinguished from Alzheimer disease and normal aging for clinical trials». Arch. Neurol., 61, 1, 2004, pàg. 59–66. DOI: 10.1001/archneur.61.1.59. PMID: 14732621.
* ↑ Tabert MH, Manly JJ, Liu X, et al. «Neuropsychological prediction of conversion to Alzheimer disease in patients with mild cognitive impairment». Arch. Gen. Psychiatry, 63, 8, 2006, pàg. 916–24. DOI: 10.1001/archpsyc.63.8.916. PMID: 16894068.

## Enllaços externs

* http://www.hipocampo.org (castellà)
# Dombey i fill

Dombey i fill (en anglés: Dombey and Són) és una novel·la escrita per Charles Dickens i publicada en fulletó entre octubre de 1846 i abril de 1848, amb el títol de Repartiments amb la firma de Dombey i del fill: venda a l'engròs, venda al detall i per a l'exportació. Dickens començà a escriure el llibre a Lausana, Suïssa, abans de tornar a Anglaterra per París per completar-lo. Les il·lustracions són de Hablot Knight Browne.

## Argument

La història tracta sobre Paul Dombey, amo ric d'una companyia de trameses, que somia tenir un fill per continuar el negoci. La novel·la comença quan el seu fill naix, i l'esposa de Dombey mor poc després de donar a llum. El xiquet, també anomenat Paul, és feble i sovint està malalt, a més és poc social; els adults li diuen “passat de moda”. A causa de les malalties, el Sr. Dombey l'envia a una escola prop de la mar, però el nen mor amb sol sis anys.
Després de la mort del seu fill, Dombey empeny la seua filla, Florència, a separar-se d'ell. Florència desenvolupa una aferrada amistat amb Walter, que la rescatà quan ella es va perdre de nena. Walter treballa per a Dombey, però amb les manipulacions de l'encarregat de la firma, Sr. Carker, acaba treballant a Barbados. El seu vaixell es perd i l'oncle de Walter es fa a la mar per anar a buscar el seu nebot.
L'amor que sent Florència al principi pel seu pare evita que se'n vaja, però al final conspira contra ell al costat del Sr. Carker, junts arruïnaran la imatge pública de Dombey. La Sra. Dombey informa Carker que Florència torna amb el seu pare. Boig, sense esperances financeres ni personals, Carker se suïcida tirant-se a les vies del tren.
Des de la mort de Carker la companyia del Sr. Dombey s'esfonsa, i aquest acaba arruïnat. Walter torna a casa després de la tragèdia del naufragi, i es casa amb Florència, que es reconcilia amb el seu pare. Així Dombey acaba trobant la felicitat al costat de la seua filla.

## Temes

Com en la majoria de les obres de Dickens hi ha temes de caràcter social. S'ocupa d'una cosa comuna en aquell temps, les finances. Altres temes en són la crueltat amb els xiquets (sobretot en la relació de Dombey amb Florència), les relacions familiars, la traïció, l'engany i les seues conseqüències. També tracta sobre l'orgull i l'arrogància.
Un tema secundari n'és la destrucció i la degradació de la gent i de llocs causades per la industrialització.

## Personatges

* Sr. Paul Dombey, l'amo ric de la companyia.
* Senyora Fanny Dombey, primera esposa del Sr. Dombey, mare de Florència i Paul.
* Paul Dombey (fill), és feble i sovint està malalt.
* Srta. Florència Dombey, la filla major.
* James Carker (Sr. Carker l'encarregat).
* Walter, amic de Florència, empleat del Sr. Dombey.

## Vegeu també

* Literatura realista
# Dombeya cymosa

Dombeya cymosa és una espècie de planta de la família de les malvàcies originària d'Àfrica. Prolifera als marges dels boscos o al bosc on hi ha una humitat per sobre de la mitjana, i un cert grau d'ombra. Es distribueix per Malawi, Moçambic, Zimbàbue, Uganda, Kenya, Sud-àfrica, Eswatini i Tanzània.

## Morfologia

És un arbust o un petit arbre que arriba a mesurar fins a 8 m d'alçada, només ocasionalment pot arribar a 10m. Creix en matollars a prop de la costa o més cap a l'interior, en vall de sabana, també en bosc de ribera i rierols.
L'escorça blanquinosa d'un color pàl·lid, d'un color crema o marró suau, el qual passa a enfosquir-se amb el temps. Les fulles són ovades, 3-7 x 2-6 cm, a vegades lobades, de 5 a 7 venes que surten des de la base, finament texturitzades, gairebé sense pèl, són d'un color verd fort les quals es tornen vermelloses cap a la tardor. De la tercera part superior es van estrenyent progressivament cap a l'àpex. Amb els marges fistonats. Peciolades. Les flors són de color blanc, d'uns 1,3 cm de diàmetre, es disposen axilarment en raïms grans i desprenen un perfum endolcit. el fruit és una petita càpsula d'uns 4mm de diàmetre cobert de petits pèls cobert pels pètals marrons oxidats i secs.

## Referències

* ↑ «Dombeya cymosa» a The Plant List. Data consulta:25 de febrer de 2015.

## Bibliografia

* Coates, Keith. Trees of Southern Africa. New Edition. 2002. Pàgs. 710. ISBN 1868723895
* W. H. Harvey & O. W. Sonder, Fl. cap. 2:590. 1862
* USDA, ARS, National Genetic Resources Program. Germplasm Resources Information Network - (GRIN) [Data from 07-Oct-06]. «Dombeya burgessiae». Germplasm Resources Information Network (GRIN) online database
# Dombes

Dombes és una regió geogràfica de França, situada al departament d'Ain, a la regió d'Alvèrnia Roine-Alps.

## Referències

* ↑ «Dombes» (en anglès). Britannica. [Consulta: 28 gener 2024].

## Vegeu també

* Principat de Dombes
# Doris Soffel

Doris Soffel (nascuda el 12 de maig de 1948) a Hechingen, a Alemanya) és una mezzo-soprano alemanya.

## Carrera

Doris Soffel va començar tocant el violí, i a continuació va passar al cant, al Hochschule für Musik und Theater München. Formà part del conjunt de l'òpera de Stuttgart de 1973 a 1982.
La seva carrera internacional es va veure impulsada per la seva interpretació del paper de Sesto a l'òpera de Mozart, La clemenza di Tito, al Royal Opera House, a Londres l'any 1982. Cantà el paper de Fricka al festival de Bayreuth de 1983, i és la única mezzo coloratura alemanya amb carrera internacional, interpretant de les obres de Gioachino Rossini, de Gaetano Donizetti, i de Vincenzo Bellini. Participa en creacions per compositors contemporanis tals com ara Aribert Reimann i Krzysztof Penderecki, i és intèrpret les obres vocals de Gustav Mahler arreu del món.
A partir de 1994, canta papers més dramàtics com el de Judith al Le_Château_de_Barbe-Bleue de Béla Bartók, el d'Eboli al Don Carlo de Verdi, o el d'Amneris a Aida, igualment de Verdi.

## Enllaços externs

* (anglès) Biographie sur le site de Bach Cantatas, consulté le 25 janvier 2010.
* Biografia sobre el lloc de Klassik Heute, consultat el 25 de gener de 2010.
* Biografia sobre el lloc de Guy Barzilay Artists Arxivat 2009-02-26 a Wayback Machine., consultat el 25 de gener de 2010.
* Biografia sobre el lloc de Boris Orlob Arxivat 2009-12-09 a Wayback Machine., consultat el 25 de gener de 2010.
# Domingo Torres Maeso

Domingo Torres Maeso (València, 20 de novembre de 1895 - 25 de juny de 1980) fou un anarcosindicalista valencià, president del Consell Municipal de València durant la guerra civil espanyola.
No va ser elegit democràticament ni mitjançant urnes. En 1940, diverses vídues valencianes del Grau de València el citen per estar relacionat amb l'assassinat dels seus marits al Picadero de Paterna. Durant el seu mandat van actuar les terrorífiques Checas de Valencia.
Treballava al port de València. Afiliat a la Confederació Nacional del Treball (CNT) des de 1916, va participar en els fets de la vaga general de 1917. Després del Congrés de Sants de 1918 va col·laborar en l'extensió dels sindicats únics. L'agost de 1919 fou detingut amb Miquel Cabo i Joan Rueda sota l'acusació d'haver instigat l'assassinat de tres esquirols en una vaga contra La Unión Española. Malgrat que la petició de penes era molt alta, tots tres foren alliberats en 1921. Durant la dictadura de Primo de Rivera va estar exiliat a França, des d'on va col·laborar en totes les conspiracions contra el seu règim. Va tornar a València després de la proclamació de la Segona República Espanyola i el 1932 es va unir als Sindicats d'Oposició que donaven suport al trentisme. El 1934 va crear l'Aliança Obrera a València, va donar suport la revolució d'Astúries de 1934 i hagué d'exiliar-se un altre cop.
Va participar activament en el fracàs del cop d'estat del 18 de juliol de 1936 a València, i un cop començada la guerra civil espanyola va formar part del Comitè Executiu Popular de Llevant i del Consell d'Economia representant la CNT. Alhora marxà cap al front i formà part de la columna dirigida per Josep Benedito Lleó que va lluitar al front de Terol. El febrer de 1937 va tornar i fou nomenat president del Consell Municipal de València i de la Junta Provincial de Defensa Passiva. La fi de la guerra el va sorprendre a Califòrnia fent propaganda per la causa republicana. En no poder tornar es va establir primer a Marsella i en 1944 a Tolosa de Llenguadoc, on fou secretari de relacions en el Comitè Nacional de CNT. Anys després marxà a Veneçuela, però en la dècada de 1970 va tornar a València, on va morir. L'octubre de 2018 la Delegació de Cultura de l'ajuntament de València va restaurar el seu retrat al passadís que porta al museu històric de l'ajuntament.

## Referències

* ↑ Tribunal Supremo «Causa General Informativa». Archivo Histórico Nacional, 1940.
* ↑ Domingo Torres Maeso per Francesc Pérez Moragón, L'Espill, Número 6/7. Estiu/Tardor 1980
* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.549. ISBN 9788495484802.
* ↑ La Delegación de Cultura restaurará el retrato del último alcalde de la República, Levante-EMV, 22 d'octubre de 2018

## Enllaços externs

* (francès) TORRES MAESO, Domingo a militants-anarchistes.info
# Domingo Tejera

Domingo Tejera (Montevideo, 22 de juliol de 1899 - ibídem, 30 de juny de 1969) fou un futbolista internacional uruguaià medallista olímpic el 1928 i campió del món el 1930.

## Biografia

Tejera va ser jugador del Montevideo Wanderers Fútbol Club.
Amb la selecció de futbol de l'Uruguai (1922-1932) va aconseguir dues medalles d'or als Campionats Sud-americans de 1920 i 1926, la medalla d'or dels Jocs Olímpics d'estiu d'Àmsterdam 1928 i la medalla d'or de la primera Copa del Món de futbol el 1930.

## Palmarès
### Internacional

* Or Olímpic: 1
** Àmsterdam 1928
* Copa del Món: 1
** Uruguai 1930
* Campionat Sud-americà: 2
** Xile 1920, Xile 1926

## Referències

* ↑ Uruguay - Record International Players a RSSSF

## Enllaços externs

* Estadístiques de la FIFA Arxivat 2011-12-20 a Wayback Machine. (anglès)
# Domingo Traggia Uribarri

Domingo Mariano Traggia Uribarri Roncal e Idiáquez, marquès de Palacio, (Saragossa, 20 de novembre de 1744 - Badajoz, 14 de gener de 1816), va ser un militar, acadèmic i historiador espanyol.

## Biografia

Va ser soci de mèrit de la Societat Econòmica d'Amics del País, participant com a acadèmic en la Reial Acadèmia de la Història, en la de les Ciències Naturals i la de les Arts de Barcelona i també fou honorari de la de Sant Carles de València. Va col·laborar en el Diccionari Geogràfic i Històric de la Reial Acadèmia de la Història, aportant la descripció de la comunitat i partit de Daroca (Espanya). Va estar present en els descobriments arqueològics de Contrebia Leucade (La Rioja, Espanya) al costat del seu germà Joaquín Traggia i a Ocurris 1 Arxivat 2013-08-09 a Wayback Machine., Ubrique. També va ser nomenat cavaller de l'orde de Sant Jaume.
Ingressà a l'exèrcit i fou ascendit a alferes en 1762 i a capità en 1779, participant en el setge de Gibraltar. En 1781 fou ascendit a tinent coronel, en 1789 va ser governador militar i polític de Cervera del Río Alhama i en 1791 ascendit a coronel. En 1794 fou destinat al Ministeri de la Guerra i en 1797 ascendit a brigadier. En 1801 va participar en la Guerra de les Taronges contra Portugal.
Durant la Guerra del Francès el 6 de juliol de 1808 fou nomenat capità general de Catalunya per la Junta de Lleida. Va traslladar la seu de la Junta a Tarragona i en desembre fou destinat a Andalusia. En novembre de 1810 les Corts de Cadis el van nomenar capità general de València, on va treure el manifest A los nobles, píos y valerosos valencianos i va voler armar als orfes per fer front als francesos, cosa desaprovada pels seus superiors, que el van substituir per Joaquín Blake. Després d'això, la ciutat cauria a poder de l'enemic. En 1812 fou nomenat cap de la Junta Suprema d'Extremadura. Igualment va participar en un expedient format contra Francisco Cabarrús per exacció de moneda. També fou un dels signants de la Representación de los militares en favor de la Inquisición (1812).

## Obres

És autor de multitud d'obres i tractats de temàtica variada, des de militars a d'enginyeria, poètica, etcètera.

## Referències

* ↑ «Los Traggia». Gran Enciclopedia Aragonesa. Saragossa: DiCom Medios SL, sota llicència Creative Commons.
* ↑ Traggia Uribarri, Domingo Mariano al web de la RAH
* ↑ Traggia y Uribarri, Mariano Domingo. Marqués del Palacio (s. XVIII-XIX). a mcnbiografias.com
* ↑ TRAGGIA Y URIBARRI, Domingo Mariano. Marqués del Palacio, al web de la Diputació de Badajoz

## Enllaços externs

* Domingo.M. Traggia a Cervantes Virtual Arxivat 2018-05-22 a Wayback Machine.
* DIRECTORES / INSPECTORES GENERALES DEL ARMA DE CABALLERÍA (13) DOMINGO TRAGGIA URIBARRI
# Somerset House

Somerset House és un dels grans edificis històrics de Gran Bretanya. Està situat en la riba nord del Tàmesi, devant del National Theatre de Londres. Construït en el segle xvi per Sir William Chambers, albergava originalment oficines governamentals, societats científiques i l'Oficina Naval. Recentment, gràcies a una inversió de 48 milions de lliures, Somerset House s'ha convertit en llar de diversos museus, restaurants i cafès. Un dels museus més coneguts és la Col·lecció Gilbert d'Arts Decoratives (Gilbert Collection of Decorative Arts).
# Kalínino (Penza)

* Per a altres significats, vegeu «Kalínino».
Kalínino (Калинино en rus) - és un poble de l'óblast de Penza, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 97 habitants.

## Referències

* ↑ «Полубояров М. С. Населённые пункты Сердобского района». Arxivat de l'original el 2011-11-17. [Consulta: 5 gener 2020].