OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Polyamblyodon germanum

Polyamblyodon germanum és un peix teleosti de la família dels espàrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Pot arribar als 45 cm de llargària total.

## Alimentació

Menja crustacis, petits mol·luscs i algues.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes occidentals de l'oceà Índic: des de Moçambic fins a Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Voyage en Icarie

Voyage en Icarie és una novel·la escrita pel filòsof Étienne Cabet i publicada el 1840. S'hi descriu una utopia comunista, els termes de la qual l'autor havia somiat i de seguida va començar a intentar fer realitat redactant una constitució per a una Icària real. Els icarians van ser un moviment utòpic francès, fundat per Étienne Cabet, que va portar els seus seguidors a Amèrica on van establir un grup de comunes igualitàries durant el període de 1848 a 1898. Karl Marx esmenta Voyage en Icarie en una carta de 1843 al seu col·laborador Arnold Ruge, contrastant la «utopia comunista» del llibre amb les condicions reals i pragmàtiques necessàries per a construir el socialisme a l'Alemanya del seu temps.

## Referències

* ↑ Britannica Retrieved 4 October 2010
* ↑ Letter from Marx to Arnold Ruge, Kreuzenach, September 1843; first published in the Deutsch-Französische Jahrbücher, 1844; Retrieved 9 July 2018

## Enllaços externs

* Voyage en Icarie (text complet en francès) a Archive.org
* The Communistic Societies of the United States, per Charles Nordhoff, 1875
# Melicucco

Melicucco és un comune (municipi) de la Ciutat metropolitana de Reggio de Calàbria, a la regió italiana de Calàbria, situat a uns 70 km al sud-oest de Catanzaro i a uns 50 km al nord-est de Reggio de Calàbria. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 5.007 habitants.
Melicucco limita amb els municipis següents: Anoia, Cittanova, Feroleto della Chiesa, Polistena i Rosarno.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 3 febrer 2020].
# Jiří Polnický

Jiří Polnický (Mladá Boleslav, Bohèmia Central, 16 de desembre de 1989) és un ciclista txec, professional des del 2009, actualment a l'equip Elkov-Author. Combina la carretera amb el ciclocròs.

## Palmarès

* 2015
** 1r a la Velká Bíteš-Brno-Velká Bíteš
* 2016
** Vencedor d'una etapa al CCC Tour-Grody Piastowskie

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Nana del Ca Major

La galàxia Nana del Ca Major, en anglès Canis Major Dwarf Galaxy, es troba en la mateixa part del cel que la constel·lació Canis Major. La galàxia conté un percentatge relativament elevat d'estrelles gegants roges i s'estima que en total té 1.000 milions d'estrelles.
Aquesta galàxia està qualificada com una galàxia irregular i ara es considera que és la galàxia més propera a la Via Làctia, estant a uns 25.000 anys llum del nostre Sistema solar i a 42.000 anys llum del centre de la galàxia. Té una forma aproxímadament el·líptica i es creu que conté més estrelles que Nana El·líptica de Sagitari, la qual abans es pensava que era la més propera a la nostra ubicació dins la Via Làctia.
Aquesta galàxia va ser descoberta el novembre de l'any 2003 per un equip d'astrònoms internacional.

## Referències

* 1 2 «The observed properties of dwarf galaxies in and around the Local Group» (en anglès). Astronomical Journal, 1, 05-06-2012, pàg. 4. DOI: 10.1088/0004-6256/144/1/4.
* 1 2 «A dwarf galaxy remnant in Canis Major: the fossil of an in-plane accretion on to the Milky Way» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 1, 01-02-2004, pàg. 12–23. DOI: 10.1111/J.1365-2966.2004.07331.X.
* ↑ «Astronomers find nearest galaxy to the Milky Way». Arxivat de l'original el 2008-05-27. [Consulta: 24 setembre 2009].

## Altres referències

* N. F. Martin, R. A. Ibata, M. Bellazzini, M. J. Irwin, G. F. Lewis, W. Dehnen, (February 2004). A dwarf galaxy remnant in Canis Major: the fossil of an in-plane accretion onto the Milky Way. Monthly Notices of the Royal Astronomical Society 348 (1) 12.
* Official press release announcing discovery (University of Strasbourg) Arxivat 2010-05-04 a Wayback Machine. (dead link)
* SEDS page on the Canis Major dwarf galaxy

## Enllaços externs

* Deriving The Shape Of The Galactic Stellar Disc Arxivat 2009-01-14 a Wayback Machine. (SkyNightly) Mar 17, 2006
# Rev II d'Ibèria

Rev II d'Ibèria (en georgià: რევ II) fou co-rei d'Ibèria de la dinastia cosròida, associat al seu pare Mirian III d'Ibèria, del 345 al 361.
Segons la Crònica georgiana, era el fill gran de Mirian III i va rebre el títol de rei, encara viu el seu pare, que tradicionalment se suposa que va morir el 361. Va regnar com a rei delegat sobre Kakhètia amb capital a Ujarma. Va morir uns mesos abans que el seu pare i es diu que va passar després de 25 anys de l'adopció oficial al regne de la religió cristiana.
Es va casar amb una princesa armènia de nom Salomé, filla de Tiridates III (o IV) d'Armènia, amb la que va tenir un fill, Sauromaces o Saurmag II, candidat del partit pro-romà al tron però ignorat per la Crònica georgiana.

## Referències

* Cyrille Toumanoff, Les dynasties de la Caucasie chrétienne de l'Antiquité jusqu'au XIXe siècle : Tables généalogiques et chronologiques, Roma, 1990
* Marie-Félicité Brosset, Histoire de la Géorgie depuis l'Antiquité jusqu’au s. XIXe, v. 1-7, Sant Petersburg, 1848-58 (en línia amb Google Books els dos volums: i
# Robert V, delfí d'Alvèrnia

Robert V (? - 1262) fou delfí d'Alvèrnia i comte de Clarmont i senyor de Chamalières, successor del seu pare Guillem IX, delfí d'Alvèrnia vers 1240. Al seu segell apareix com "comes Montis Ferrandi" (comte de Montferrand).
Es va casar amb Alix de Ventadour o Alix de Borgonya, filla d'Eudes III, duc de Borgonya i d'Alix de Vergy. Va tenir cinc fills:
* Robert VI, delfí d'Alvèrnia i comte de Clarmont
* Hug (rebia un llegat d'algunes terres al testament patern) (+20 de novembre de 1309)
* Mata, casada amb Gerard de Roussillon (+25 de maig de 1263), senyor d'Anjo (una família il·lustre d'Alvèrnia)
* Alix, casada amb Eustaqui IV senyor de Montboissier
* Adelais, religiosa.

## Referències

* L'art de vérifier les dates des faits historiques, des chartes, des chroniques et autres anciens monuments, depuis la naissance de Notre-Seigneur. Volum 10, París 1818-1819
# Rikers Island

Rikers Island (/ˈraɪkərz/) és alhora una illa de 167 ha situada a l'East River, entre el Bronx i el Queens, a New York, prop de l'Aeroport LaGuardia, i un centre penitenciari que hi ha instal·lat. La presó és administrada pel New York City Department of Correction (literalment «servei correccional de la ciutat de New York»). El seu pressupost anual s'estableix en 860 milions de dòlars. Hi treballen 10.000 guàrdies i 1500 civils per a una capacitat màxima de 17.000 detinguts. Segons l'estudi de l'oficina del cens dels Estats Units, la població permanent del centre era de 12.780 presoners el 2000.

## Història

L'illa ha estat batejada en referència a Abraham Rycken, colon holandès que es va traslladar a Long Island el 1638. Va ser utilitzada com a terreny militar d'ençà la Guerra de Secessió. Els descendents de Rycken van posseir l'illa fins a 1884, data en què la van vendre a la ciutat de New York per la suma de 180.000 dòlars. La ciutat se'n serveix d'aleshores ençà com a presó.

## Referències

* ↑ (anglès) « An overview of NYC DOC facilites », a la web de l'ajuntament de New York.
# Resolució 2281 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2281 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 26 d'abril de 2016. El Consell va ampliar el mandat de la MINUSCA fins al 31 de juliol de 2016.

## Contingut

El plebiscit sobre les esmenes constitucionals celebrat el 13 de desembre de 2015 va ser pacífic, així com les eleccions parlamentàries i presidencials de desembre de 2015 i febrer i març de 2016. El 30 de març, Faustin-Archange Touadéra va assumir el càrrec de nou president. Això va acabar amb el període de transició al país, i el mandat de la força de pau havia d'adaptar-se a les noves circumstàncies. Per tant, el mandat de MINUSCA es va ampliar per un curt període fins al 31 de juliol de 2016. L'autorització per a les tropes franceses que donaven suport a la força de manteniment de la pau es va ampliar fins a la mateixa data.

## Referències

* ↑ Nacions Unides. «SC extends mandate of MINUSCA in CAR», 26-04-2016.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2201 a la 2300 (2015 - 2016)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 2285 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2285 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada el 28 d'abril de 2016 després de reafirmar totes les resolucions anteriors del Sàhara Occidental i en particular les resolucions 1754, 1783, 1813 i 1871, 1920, i 2044 el consell va ampliar el mandat de la Missió de Nacions Unides pel Referèndum al Sàhara Occidental (MINURSO) per un any fins al 30 d'abril de 2017. La major part del component civil de la missió ja no estava a la zona on la missió era activa. Es va demanar que la missió funcionés plenament. També es va demanar a les parts que seguissin treballant en la preparació d'una cinquena ronda de negociacions, i que mostressin la voluntat política per negociar intensament i profundament.
Deu membres del Consell de Seguretat van votar a favor, Veneçuela i Uruguai votaren en contra, i Angola, Nova Zelanda i Rússia es van abstenir. Segons Veneçuela, s'havien ignorat diversos punts de vista diferents sobre la solució del tema. Uruguai es va sorprendre que no es fes referència a la decisió unilateral adoptada pel Marroc pel que fa a la missió de l'ONU. Angola i els altres estats membres van presentar una esmena rebutjada sense debat i que no hi havia hagut negociacions significatives pel Sàhara Occidental. Rússia va dir que el text estava obert a la interpretació, i que encara no s'havien aconseguit resultats positius.
Marroc va decidir unilateralment al març de 2016 reduir gran part del personal civil de la MINURSO i concloure l'oficina d'enllaç militar, després que el Secretari General de l'ONU, Ban Ki-moon, utilitzés la paraula "ocupació" per referir-se a l'annexió del Sàhara occidental. L'absència d'una resposta de l'ONU es va atribuir a la tradicional aliança del Marroc amb França, Espanya, Egipte i Senegal. El Marroc va continuar volent treballar amb la missió. El 2006 el Marroc havia posat sobre la taula un pla en que el Sàhara Occidental rebria més autonomia, cosa que va rebre el suport dels Estats Units.

## Vegeu també

* Zona Lliure
* Estatut polític del Sàhara Occidental
* República Àrab Sahrauí Democràtica
* Mur marroquí
* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2201 a la 2300 (2016 – 2016)

## Referències

* 1 2 SC extends mandate of MINURSO by 10 votes in favour, 2 against, with 2 abstentions
* ↑ Morocco says Western Sahara decision 'irreversible', U.N. council 'concerned', Reuters 24 març 2016
* ↑ U.S. supports Moroccan autonomy plan for Western Sahara, Reuters, 19 de març de 2016

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
* PDF Un Consejo de Seguridad dividido adopta, sin consenso, una nueva resolución sobre el Sahara Occidental: S/2285 (2016) de 29 de abril, Instituto Español de Estudios Estratégicos.
# Resolució 2287 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2287 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 12 de maig de 2016. El Consell va ampliar el mandat de la Força Provisional de Seguretat de les Nacions Unides per a Abyei (UNISFA) durant sis mesos fins al 15 de novembre de 2016.
El gener de 2015, el secretari general Ban Ki-Moon va nomenar l'etíop Haile Tilahun Gebremariam com a cap de la UNISFA. Sudan i Rússia no eren d'acord amb aquesta elecció, ja que preferien un civil em comptes d'un militar, i perquè els acords de pau requereixen que els tres signants: Sudan, Sudan del Sud i Etiòpia, acceptin canvis en la força de pau. Però Rússia va pensar que és important mantenir el consens.

## Contingut

Les relacions entre Sudan i Sudan del Sud sobre la vigilància de fronteres havien millorat una mica. El Consell esperava també que la formació del govern temporal d'unitat nacional al Sudan del Sud promogués la implementació dels acords per a l'administració temporal d'Abyei de 2011.
A l'octubre de 2015, ambdós països també van acceptar la línia de separació dibuixada el 2011 per la Unió Africana a través de la Zona de Frontera Segura Demilitaritzada. Es va instar ara que implementessin els altres acords sobre la zona, inclòs el Mecanisme de Vigilància de Fronteres.
També haurien de reprendre immediatament les negociacions sobre l'estatut definitiu d'Abyei, i posar en marxa l'administració i la força policial de la regió. Totes les altres tropes havien de ser retirades de la regió. Això significava que l'exèrcit sud-sudanès, la policia petroliera sudanesa i les milícies armades havien de marxar. A més, diverses comunitats de la zona estaven fortament armades.
El mandat de la UNISFA, la força de pau de l'ONU a Abyei, es va ampliar fins al 15 de novembre de 2016. El Consell de Seguretat va confirmar que la força de pau, tal com se la va autoritzar el 2011, podria confiscar i destruir armes. Segons els acords conclosos, Abyei havia d'esdevenir zona desarmada, i només la força de pau podia portar armes.

## Referències

* 1 2 Nacions Unides. «SC extends mandate of UNISFA», 12-05-2016.
* ↑ Nacions Unides. «SG appoints Haile Tilahun Gebremariam of Ethiopia head of mission for Abyei», 28-01-2015.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2201 a la 2300 (2015 - 2016)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 2283 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2283 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 28 d'abril de 2016. El Consell va acordar aixecar les sancions contra Costa d'Ivori imposades en 2004 i 2011.

## Contingut

El Consell havia observat un gran progrés en l'estabilització de Costa d'Ivori. Això incloïa el desarmament i la reintegració dels combatents, la reforma de l'exèrcit i la policia, la reconciliació nacional i la lluita contra la impunitat. També es van celebrar eleccions presidencials a l'octubre de 2015. Les armes es gestionen millor, i el comerç il·lícit dels recursos naturals està millor controlat.
Costa d'Ivori mateix va indicar que era partidària d'aixecar les sancions contra el país. El Consell de Seguretat va decidir rescindir l'embargament d'armes, les sancions financeres i les prohibicions de viatge imposades a les resolucions 1572 (2004), 1975 (2011) i 2219 (2015) amb efectes immediats. En conseqüència, també es va abolir la comissió i el grup d'experts que supervisaven aquestes sancions.

## Referències

* ↑ Nacions Unides. «SC authorizes final extension for UNOCI, welcoming country's 'remarkable' progress», 28-04-2016.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2201 a la 2300 (2015 - 2016)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Robert I d'Hesbaye

Robert I, Rodbertus, Ruodbertus, Rotpertus, Erodbert, fou comte d'Hesbaye, fill de Lambert d'Hesbaye (comte a Hesbaye i a Nèustria).
Apareix esmentat pel tercer continuador de la Gesta Abbatum Trudonensium com "Robertus comes vel dux Hasbanie" el 715 i s'esmenta una carta del 7 d'abril del 742 en la que donava propietat a la vila Sarcinio al país d'Hesbaye, en favor del monestir de Sant Trudon. Fou també comte de Worms i d'Oberheingau vers 750, i missus imperial a Itàlia el 741, 757, 758; fou comte palatí vers 741/742. Robert I d'Hesbaye es va casar cap al 730 amb Williswinda, filla del comte Adalelm. Era un dels fidels més propers a Carles Martell. La seva intervenció com a missus reial amb l'abat Fulrad de Saint-Denis està testimoniada al començament de l'any 757 en les negociacions entre el papa Esteve I (752-757) i el duc Desideri que aspira a la corona llombarda. Va tenir per fills a: Cancor, esmentat com a comte, fundador del monestir de Lorsch (Hessen, Alemanya) i ancestre de la família dels popponians; Thurimbert (nascut cap a 740, mort després de 770), comte d'Hesbaye, pare de Robert II d'Hesbaye que segueix; i un possible tercer fill anomenat Ingramn (Enguerrand) que és considerat generalment com el pare de l'emperadriu Ermengarda d'Hesbaye, casada amb Lluís el Pietós. Va morir abans del 764.

## Nota

* ↑ al lloc de la Fundació de Genealogia Medieval o a altres autors com Hervé Pinoteau, Ingramm no és considerat pas el fill de Robert I d'Hesbaye

## Enllaços externs

* http://fmg.ac/Projects/MedLands/LOTHARINGIAN%20%28LOWER%29%20NOBILITY.htm#_Toc230148636
# Retoc

* Per a altres significats, vegeu «retoc fotogràfic».
Retoc en arqueologia és un procediment d'acabat dels estris de pedra per adaptar-los a una funció específica.

## Classificació segons la manera de fer el retoc

* Retoc simple: Fets a la vora de l'ascla disminueix el tall de l'aresta
* Retoc pla:Fet mitjançant pressió, penetra en la superfície interior. És específic del Solutrià.
* Retoc abrupte o abatut: Destrueix l'aresta tallant
* Retoc sobreaixecat: Successió de diversos retocs simples. Si són retocs profunds se'n diu retoc escaleriforme, si són més superficials retoc esquamós.

## Classificació segons l'orientació del retoc

* Retocs directes: Fets en la cara dorsal
* Retocs indirectes: Fets en la cara ventral.

## Retocs característics segons èpoques prehistòriques

Tots els retocs poden aparèixer en qualsevol època però n'hi ha que predominen en alguna.
* Retoc simple: Comú a totes les èpoques
* Retoc pla: en el Solutrià i també en el neolític.
* Retoc escaleriforme: en el Mosterià
* Retoc escamós: en l'Aurinyacià.
* Retoc abrupte: Típic del Perigordià, però present en altres èpoques, ja que servia per acoblar l'estri amb altres compostos de pedra o a parts de fusta o os.
# Roscoelita

La roscoelita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de les miques. Rep el seu nom de Sir Henry Enfield Roscoe (1833-1915), químic anglès, especialment conegut pels primerencs treballs sobre el vanadi i els seus estudis fotoquímics.

## Característiques

La roscoelita és un silicat de fórmula química K(V$^{3+}$,Al)₂(AlSi₃O$_{10}$)(OH)₂. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la roscoelita pertany a «09.EC - Fil·losilicats amb plans de mica, compostos per xarxes tetraèdriques i octaèdriques» juntament amb els següents minerals: minnesotaïta, talc, wil·lemseïta, ferripirofil·lita, pirofil·lita, boromoscovita, celadonita, chernykhita, montdorita, moscovita, nanpingita, paragonita, tobelita, aluminoceladonita, cromofil·lita, ferroaluminoceladonita, ferroceladonita, cromoceladonita, tainiolita, ganterita, annita, ephesita, hendricksita, masutomilita, norrishita, flogopita, polilitionita, preiswerkita, siderofil·lita, tetraferriflogopita, fluorotetraferriflogopita, wonesita, eastonita, tetraferriannita, trilitionita, fluorannita, xirokxinita, shirozulita, sokolovaïta, aspidolita, fluoroflogopita, suhailita, yangzhumingita, orlovita, oxiflogopita, brammal·lita, margarita, anandita, bityita, clintonita, kinoshitalita, ferrokinoshitalita, oxikinoshitalita, fluorokinoshitalita, beidel·lita, kurumsakita, montmoril·lonita, nontronita, volkonskoïta, yakhontovita, hectorita, saponita, sauconita, spadaïta, stevensita, swinefordita, zincsilita, ferrosaponita, vermiculita, baileyclor, chamosita, clinoclor, cookeïta, franklinfurnaceïta, gonyerita, nimita, ortochamosita, pennantita, sudoïta, donbassita, glagolevita, borocookeïta, aliettita, corrensita, dozyïta, hidrobiotita, karpinskita, kulkeïta, lunijianlaïta, rectorita, saliotita, tosudita, brinrobertsita, macaulayita, burckhardtita, ferrisurita, surita, niksergievita i kegelita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Stuckslager, a la localitat de Coloma, al districte homònim del comtat d'El Dorado, a Califòrnia, Estats Units. Ha estat descrita en gairebé tres-cents jaciments d'arreu del planeta. Als territoris de parla catalana se n'ha trobat a la mina Eureka, situada a la localitat de Castell-estaó, a la comarca del Pallars Jussà, a la província de Lleida.

## Referències

* ↑ «Roscoelite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 26 juny 2017].

## Enllaços externs

* Galeria d'imatges
# Riu Muloh

Mula o Muloh és un riu del Balutxistan (Pakistan) que neix a les muntanyes Harboi, i té un recorregut de 290 km. Creua Kotra a Kachhi i descendeix per les muntanyes centrals de la serra de Brahui. Al seu curs superior és conegut com a Soinda i posteriorment Mishkbel, esdevenint el Mula o Muloh a partir de Pashthakhan. Els seus principals afluents són el Malghawe, Anjira o Pissibel i Ledav. Rega tot el nord-est del Jhalawan i el sud-oest de Kacchi. El pas de Muloh, per accedir a Jhalawan, es troba en el seu curs.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Roosevelt Island

Roosevelt Island és una illa estreta, situada a l'East River a New York, entre l'illa del Manhattan i el barri de Queens. D'una llargada d'aproximadament 3 quilòmetres, l'amplada màxima és només de 240 metres, i la seva superfície són 0,6 km².
Anomenada Minnahanock pels indis abans de la colonització, va portar el nom de Manning's Island de 1666 a 1686, Blackwell Island de 1686 a 1921, Welfare Island de 1921 fins a 1973 quan va ser rebatejada en honor del president Franklin Delano Roosevelt.
L'illa va ser molt de temps ocupada per hospitals i asils. Hi havia també una presó que va ser tancada el 1935.
Recentment, l'habitatge s'hi ha desenvolupat amb l'aparició d'immobles residencials; hi ha aproximadament 10000 habitants a l'illa. Encara hi existeixen hospitals al nord (Coler Hospital) i al sud (Goldwater Hospital) de l'illa.
Roosevelt Island està connectada a Manhattan pel metro i per un telefèric (el Roosevelt Island Tramway posat en servei el 1976), i al barri de Queens per un pont i pel metro.
# Román Villalobos Solis

Román Villalobos Solis (província d'Heredia, 24 de juny de 1990) és un ciclista costariqueny, professional des del 2012. Del seu palmarès destaca un campionat nacional en contrarellotge i dues victòries finals a la Volta a Guatemala.

## Palmarès

* 2012
** Campió de Costa Rica en contrarellotge
* 2013
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Mendoza
* 2014
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Costa Rica
* 2015
** 1r a la Volta a Guatemala i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Costa Rica
* 2016
** 1r a la Volta a Guatemala i vencedor d'una etapa
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Costa Rica
* 2017
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Costa Rica
* 2018
** Vencedor d'una etapa a la Volta a San Juan
** Vencedor d'una etapa a la Ruta del Centro
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Michoacán
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Costa Rica

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com