OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rivulus waimacui

Rivulus waimacui és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden arribar als 8,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Guaiana.

## Referències

* ↑ «Rivulus waimacui». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Costa, W.J.E.M.: Rivulidae (South American Annual Fishes). planes 526-548. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil, any 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Set apòstols de la Gàl·lia

Els set apòstols de la Gàl·lia és el nom que reben els set bisbes que el papa Fabià I va enviar des de Roma a la Gàl·lia, cap a l'any 250, en l'imperi de Deci i Herenni Etrusc, per tal d'evangelitzar la regió. El fet és narrat per Gregori de Tours a la seva història eclesiàstica, possiblement partint d'un fet real.
Cadascú va anar a una zona diferent on van predicar i on van posar-se al cap de la comunitat cristiana resultant, erigint-hi diòcesis, de les quals van ésser els primers bisbes. Van ésser:
* Austremoni de Clarmont a Clarmont d'Alvèrnia
* Dionís a París
* Gacià a Tours
* Marçal a Llemotges.
* Pau a Narbona
* Sadurní a Tolosa
* Tròfim a Arle

## Referències

* ↑ Farmer, David. The Oxford Dictionary of Saints (en anglès). 5a edició. Oxford University Press, 2011, p. 426. ISBN 0199596603.
# Rekhassim

Rekhassim (en hebreu, רכסים) és un consell local del districte de Haifa d'Israel. És situat a 12 km de Haifa, entre Qiryat Atta i Neixer. Fou fundat el 1952. Molts dels habitants de Rekhassim són jueus haredi, és a dir, ultraortodoxos, i un 57% dels infants de la ciutat van a escoles ultraortodoxes.
La ciutat també compta amb part dels 4.000 immigrants jueus provinents de l'Índia. Aquests immigrants, que van arribar a Israel entre els anys setanta i vuitanta, es troben ara repartits entre Rixon le-Tsiyyon, Asdod, Beerxeba, Jerusalem, Qiryat Byaliq i Rekhassim.
# Vernár

Vernár és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1295.
# Schizothorax pseudoaksaiensis

Schizothorax pseudoaksaiensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Sant Miquel de Vallmanya (Pinós)

Sant Miquel de Vallmanya és una església romànica al municipi de Pinós, a la comarca del Solsonès inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Situació

Està aïllada enfront de l'església de Sant Pere del petit nucli de Vallmanya, a l'altra banda del barranc. S'hi pot anar per la pista que surt de la part més alta, al nord, del poble(41° 49′ 53″ N, 1° 35′ 14″ E﻿ / ﻿41.831426°N,1.587326°E﻿ / 41.831426; 1.587326) enfront de l'església i d'un camp d'esports. Es pren la direcció ben senyalitzada a Matamargó. La pista envolta el barranc i als 550 metres s'agafa el trencall a la dreta que aviat arriba a Sant Miquel.

## Descripció

És un edifici d'una sola nau capçada per un absis semicircular al costat de llevant i coberta amb una volta de canó. L'absis presenta un fris decoració d'arcs cecs disposats en sèries de dos entre lesenes, amb la particularitat que aquestes arrenquen d'un sòcol disposat a mitjana alçada. Al centre hi ha una finestra de doble esqueixada. Al costat de migdia s'obre la porta original romànica adovellada i en aquest mateix mur hi ha una finestra de doble esqueixada. El campanar d'espadanya d'una sola obertura s'alça sobre l'arc presbiteral, entre la nau i l'absis.

## Història

L'església de Sant Miquel de Vallmanya o de Cal Prat és avui una capella particular de la casa de Cal Prat. Malgrat que semblen desconegudes notícies concretes, el lloc, el terme i el castell de Vallmanya són documentats des del segle xi. Cal pensar que l'església de Sant Miquel deuria ser una sufragània de la parròquia de Sant Pere de Vallmanya

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ «Sant Miquel de Vallmanya». Romànic Obert. Arxivat de l'original el 21 de febrer 2014. [Consulta: 4 febrer 2014].
* ↑ «Sant Miquel de Vallmanya». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 març 2015].
# Sant Miquel de Vila-roja

Sant Miquel de Vila-roja és l'església del poble de Vila-roja, de la comuna nord-catalana de Costoja, a la comarca del Vallespir.
Està situada al bell mig del poble de Vila-roja, d'hàbitat dispers amb un petit nucli al voltant de l'església i del que fou el seu cementiri. Formava part de la Cellera de Vila-roja.
Vila-roja és esmentada el 936 en el mateix document on Rotruda ven a la comtessa de Cerdanya Ava i al seu fill Oliba el seu alou de Costoja: en fer les afrontacions d'aquell alou, diu que a migdia es troba Villa Rubea. L'església no és esmentada fins al 1396, quan s'hi institueix un benefici, tot i que la construcció és clarament anterior.
Apareix pràcticament sempre com a sufragània de Santa Maria de Costoja, tot i que alguns documents d'època moderna deixen entreveure que podria haver estat un temps parroquial.
L'església és un edifici romànic molt modificat, originalment d'una sola nau coberta amb volta de canó seguit, capçada a llevant per un absis semicircular. Una segona nau fou afegida al sud al segle xviii i, encara, també hi fou afegit un porxo, igualment a migdia. L'aparell visible -bona part encara roman oculta per l'arrebossat- mostra una obra de la segona meitat del segle xi. Un petit campanar d'espadanya corona el frontis, a ponent, en part amagada per les construccions afegides en aquell sector.

## Referències

* ↑ Sant Miquel de Vila-roja en els ortofotomapes de l'IGN
# Vicente Lunel

Vicente Lunel (1480, Barbastre, Aragó - 1550, Trento, Itàlia) fou un sacerdot franciscà espanyol, ministre general del seu orde, teòleg del Concili de Trento.

## Biografia

Quan acabà els primers estudis i essent encara molt jove, vestí l'hàbit de Sant Francesc al convent de Llorca (Múrcia), pertanyent primer a la Custòdia de Múrcia i després a la província observant de Cartagena. Cursats els estudis de la carrera eclesiàstica i amb vint-i-cinc anys ja, rebé l'ordenació sacerdotal. Fou professor de teologia i arts a la seva província, i com a custodi, assistí al capítol general celebrat a Tolosa el 1532, que l'escollí comissari general de l'orde davant la Cúria Romana. Exercí aquest ofici fins al següent capítol, celebrat a Niça el 1535, on l'escolliren ministre general.

## Ministre general

Lunel hagué de governar en temps difícils: la decadència de l'observança, la renovació de l'orde, el moviment reformista dels caputxins, la Reforma Protestant, etc. La seva dedicació a l'orde fou completa, tot i que interrompuda pels serveis diplomàtics que li encarregaren el papa Pau III i l'emperador Carles V.
Visità personalment la major part de les províncies europees. Promulgà nombrosos decrets i estatuts per a la reforma de províncies i cases. Posà molt d'esforç a mantenir la unitat de l'orde, evitant-ne escissions, promovent-ne la vida d'observança amb el seu exemple i les seves intervencions, ordenant que a cada província s'erigís una casa de retir per als religiosos que volguessin recollir-se en la solitud. Mostrà gran preocupació per tot el que afectava a l'organització, extensió i cura dels religiosos missioners a les Índies, i envià nombroses expedicions missioneres. La seva severitat reformadora contrasta amb la seva ductilitat diplomàtica.

### Concili de Trento

El capítol celebrat a Màntua l'any 1541 escollí Giovanni de Calvi com successor de Lunel, qui es retirà al convent de Llorca, on estigué ocupat en tasques humils i domèstiques fins que el 1545 Carles V l'envià com a teòleg al Concili de Trento. El 1547 morí el general de l'orde, i Lunel hagué de traslladar-se a Roma i participar en el capítol celebrat a Assís, que l'escollí definidor general. Tornà a Trento, i allà, al convent de Sant Bernardí, morí el 1550.
# Santiago García Aracil

Santiago García Aracil (València, 8 de maig de 1940-València, 28 de desembre de 2018) va ser un sacerdot catòlic que va ser successivament bisbe titular de Creo i auxiliar de València, bisbe de Jaén i arquebisbe de Mèrida-Badajoz, diòcesi en la qual va passar a ser arquebisbe emèrit després de presentar la seva renúncia per motius d'edat en 2015.

## Biografia
### Primers anys

Va realitzar la seva formació d'estudis eclesiàstics en el Seminari Metropolità de València. Va ser ordenat sacerdot el 21 de setembre de 1963. Llicenciat en Teologia per la Facultat de Sant Vicent Ferrer de València.

### Bisbe i arquebisbe

El 20 de novembre de 1984 va ser nomenat bisbe Auxiliar de València i va ser escollit com a bisbe titular de Creo, va prendre possessió el 27 de desembre de 1984. El 31 de maig de 1988 va ser nomenat bisbe de Jaén, i va prendre possessió el 3 de juliol de 1988. En 2004 va ser nomenat arquebisbe de Mèrida-Badajoz, prenent possessió el 4 de setembre de 2004. El 21 de maig de 2015 va ser acceptada la seva renúncia per motius d'edat. Va morir el 28 de desembre de 2018 a València, al palau arquebisbal en el qual es va celebrar la seva vetlla i en la seva catedral la missa exequial.Va ser enterrat en el cementiri de Penàguila.

## Bibliografia

Va escriure articles en revistes en castellà destacant:
* La música a l'Església. Notes per a una breu intervenció en l'obertura del XXI Congrés de l'Associació d'Arxivers de l'església a Espanya. "Música y Archivos de la Iglesia".
* Discurs d'obertura de les XXIV Jornades Nacionals del Patrimoni Cultural de l'Església
* La religiosidad popular: naturaleza y valoración (algunes manifestacions d'especial atenció amb l'Any Jubilar de l'Encarnació)
* Discurs d'obertura de les XXI Jornades Nacionals de Delegats Diocesans per al Patrimoni Cultural
Llibres:
* Viacrucis: dos reflexiones sobre la pasión de Cristo.
* Cofradías para el tercer milenio: exhortaciones y reflexiones pastorales a las cofradías.
* El tiempo del silencio.
* Viacrucis
* La aventura de la esperanza.

## Distincions

Al maig de 2018 va ser escollit acadèmic de número de la Reial Acadèmia de Cultura Valenciana.

## Referències

* 1 2 Fallece a los 78 años Santiago García Aracil, arzobispo emérito de Mérida-Badajoz
* ↑ El cardenal Cañizares presidirá la misa exequial por monseñor Santiago García Aracil el próximo lunes a las 9,30 horas en la Catedral de Valencia Arxivat 2018-12-29 a Wayback Machine. El arzobispo emérito de Mérida-Badajoz recibirá sepultura en Penáguila (Alicante), en el cementerio donde están enterrados sus padres
* ↑ Acto de recepción como Académico de Número de Santiago García Aracil. Real Academia de Cultura Valenciana (RACV).

## Enllaços externs

* Catholic Hierarchy
* Dialnet.unirioja.es
* Badajoz.org
# Vittar

Vittar és un riu del districte de Tanjore a Tamil Nadu, una derivació del riu Vennar, afluent del Kaveri que arranca a uns 10 km al nord-oest de la ciutat de Tanjore. Desaigua a la mar prop del port de Nagar (Tamil Nadu).

## Referències

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Višňové

«Višňové» té aquests significats:
* Višňové (Banská Bystrica), poble del districte de Revúca, a la regió de Banská Bystrica, Eslovàquia
* Višňové (Trenčín), poble del districte de Nové Mesto nad Váhom, a la regió de Trenčín, Eslovàquia
* Višňové (Žilina), poble del districte de Žilina, a la regió de Žilina, Eslovàquia
# Višňové (Banská Bystrica)

* Per a altres significats, vegeu «Višňové».
Višňové és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1296.
# Verkhnetxirski

«Verkhnetxirski» té aquests significats:
* Verkhnetxirski (Rostov), localitat de l'óblast de Rostov, a Rússia
* Verkhnetxirski (Volgograd), localitat de l'óblast de Volgograd, a Rússia
# Scott Davis (ciclista)

Scott Davis (Bundaberg, Austràlia, el 22 d'abril del 1979) és un ciclista australià que fou professional del 2003 al 2010. És el germà gran d'Allan Davis.

## Palmarès

* 1997
** Campió del món júnior en Persecució per equips (amb Graeme Brown, Brett Lancaster i Michael Rogers)
* 1999
** Vencedor d'una etapa del Tour de Tasmània
* 2002
** 3r al Baby Giro

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2006. 91è de la classificació general
* 2007. 77è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2003. Fora de control (18a etapa)
* 2004. 90è de la classificació general
* 2006. 65è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa de Scott Davis a sitiodeciclismo.net
* Fitxa de Scott Davis a cyclebase.nl
* Fitxa de Scott Davis a museociclismo.it
# Vox Salamanca

Vox Salamanca és la secció provincial del partit polític Vox que es presenta a la província de Salamanca.
Inicialment coordinat per Enrique de Santiago, un advocat, va canviar la coordinació a Rafael Revert Albarrán, un empresari. El gener de 2019l'agrupació estava formada per cinc membres vocals. El març de 2019, setanta afiliats i simpatitzants van denunciar la direcció nacional per la falta de transparència, ja que no explica els comptes. Eixe mes, Vox Salamanca va emetre un comunicat desmentint que es negaven a comunicar-se amb la publicació La Gaceta de Salamanca. El president de Vox Salamanca, l'advocat Enrique de Santiago, deixà el partit perquè no li agradava en la direcció cap a la que anava el partit.

## Referències

* 1 2 «Crece la indignación hacia Abascal entre la militancia de Vox Salamanca por la falta de transparencia del partido». La Gaceta de Salamanca, 10-03-2019 [Consulta: 21 març 2019].
* ↑ «Los rostros de Vox en Salamanca». La Gaceta de Salamanca, 21-01-2019 [Consulta: 21 març 2019].
* ↑ «Vox Salamanca se defiende ante un reportaje publicado en los medios provinciales». Diario de Salamanca, 10-03-2019 [Consulta: 21 març 2019].
* ↑ Calle, Isabel de la «Enrique de Santiago se desvincula de VOX Salamanca y España». Tribuna de Salamanca, 29-03-2019 [Consulta: 20 octubre 2019].
# Sean Bailey

Sean Bailey (Seattle, 20 de maig de 1996) és un escalador professional estatunidenc. Representa els Estats Units a la Copa del Món d'Escalada de l'IFSC i ha fet cinc podis a la Copa del Món d'escalada en bloc, incloses una victòria a Salt Lake City el maig de 2021, i dues medalles d'or en escalada de dificultat a Villars-sur-Ollon i Chamonix el juliol de 2021.

## Trajectòria

Bailey va néixer a Seattle i va començar a escalar als 5 anys amb els seus pares, que eren tots dos escaladors. Va començar a competir amb l'equip juvenil al gimnàs d'escalada Vertical World i va guanyar el Campionat Nacional Juvenil d'escalada esportiva als 17 anys Més endavant, va guanyar l'American Bouldering Series d'escalada en bloc. També va guanyar l'USA Climbing Sport and Speed Nationals el 2018 i l'USA Climbing Bouldering Nationals el 2019.
El juny de 2016, Bailey va escalar Biographie, una via 5.15a (9a+) a Céüse. Va aconseguir una altra 5.15a el març de 2019, Joe Mama d'Oliana.
El setembre de 2021, Bailey va esclar Bibliographie, una via 5.15c (9b+) a pocs metres de la seva fita anterior, Biographie, a Céüse. La via havia estat escalada per primera vegada per Alex Megos l'any 2020, i Stefano Ghisolfi la va repetir a principis de 2021.

## Referències

* ↑ «Sean Bailey». Outdoor Research. [Consulta: June 3, 2021].
* ↑ Fernández, Isaac. «Los ocho escaladores del 9b+» (en castellà). Desnivel, 01-04-2023.
* ↑ Burgman, John «USA Climbing 2021 National Team Trials: Highs and Lows». GymClimber, April 1, 2021.
* ↑ Berry, Natalie «IFSC Boulder and Speed World Cup Salt Lake City 2021 (Round 2): Report». UKC, May 31, 2021.
* ↑ Walker, Noah «Team USA Dominates Finals in Villars World Cup». Gripped, July 3, 2021.
* ↑ «Sean Bailey and Laura Rogora Win Chamonix Lead World Cup». GymClimber, July 13, 2021.
* ↑ «Generation 5.16: Sean Bailey». , March 13, 2018.
* ↑ «Highs and Lows: 2018 USA Climbing Sport and Speed Nationals». Climbing, March 20, 2018.
* ↑ «USA Climbing 2019 Bouldering Nationals: Highs and Lows». Climbing, February 4, 2019.
* ↑ «Sean Bailey blasts Biographie at Céüse». Planet Mountain, June 8, 2016.
* ↑ «Sean Bailey Sends Joe Mama 5.15a in Spain». Gripped, March 6, 2019.
* ↑ «Breaking News: Sean Bailey Sends Bibliographie 5.15c». Gripped, September 30, 2021.
# Verrayes

Verrayes (arpità Vèrrayes) és un municipi italià, situat a la regió de Vall d'Aosta. L'any 2007 tenia 1.306 habitants. Limita amb els municipis de Chambave, Fénis, Nus, Saint-Denis i Torgnon.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Erik Lavevaz | Llista cívica |
# Verosvres

Verosvres és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 439 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1971-1994 | François Lacharme | Divers gauche, després PS |
| 1994-2001 | André Desbois | |
| 2001- | Pierre Bidaut | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 504 | 555 | 486 | 475 | 425 | 402 | 439 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Walter Plunkett

Walter Plunkett (Oakland, Estats Units 1902 - Santa Monica 1982) fou un dissenyador de roba estatunidenc de pel·lícules, guanyador d'un premi Oscar i un dels més importants de la història del cinema.

## Biografia

Va néixer el 5 de juny de 1902 a la ciutat d'Oakland, població situada a l'estat de Califòrnia.
Va morir el 8 de març de 1982 a la seva residència de Santa Monica, població situada també a Califòrnia.

## Carrera artística

Estudià a la Universitat de Califòrnia, on començà la seva afició pel teatre. El 1923 es traslladà a la ciutat de Nova York, on començà a treballa d'actor i escenògraf, però ràpidament retornà a Hollywood per treballar d'extra en algunes pel·lícules com a The Merry Widow dirigida per Erich von Stroheim.
El 1927 començà la seva trajectòria com a dissenyador de vestuari per a la productora RKO. Al llarg de la seva carrera participà en més de 150 pel·lícules. Els seus dissenys més recordats són els realitzats per a la pel·lícula Allò que el vent s'endugué (1939) de Victor Fleming.

## Premis i nominacions
### Premis Oscar

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 1950 | Millor vestuari - color | That Forsyte Woman juntament amb Arlington Valles | Nominat |
| 1950 | Millor vestuari - blanc i negre | The Magnificent Yankee | Nominat |
| 1951 | Millor vestuari - color | Un americà a París juntament amb Orry-Kelly i Irene Sharaff | Guanyador |
| 1951 | Millor vestuari - blanc i negre | Kind Lady juntament amb Gile Steele | Nominat |
| 1953 | Millor vestuari - color | La reina verge | Nominat |
| 1953 | Millor vestuari - blanc i negre | The Actress | Nominat |
| 1957 | Millor vestuari | L'arbre de la vida | Nominat |
| 1958 | Millor vestuari - blanc i negre o color | Com un torrent | Nominat |
| 1961 | Millor vestuari - color | Un gàngster per a un miracle juntament amb Edith Head | Nominat |
| 1963 | Millor vestuari - color | La conquesta de l'Oest | Nominat |

## Referències

* ↑ «23rd Academy Awards (1951)» (en anglès). Acadèmia de les Arts i les Ciències Cinematogràfiques. [Consulta: 27 desembre 2022].
* ↑ «24th Academy Awards (1952)» (en anglès). Acadèmia de les Arts i les Ciències Cinematogràfiques. [Consulta: 27 desembre 2022].
* ↑ «26th Academy Awards (1954)» (en anglès). Acadèmia de les Arts i les Ciències Cinematogràfiques. [Consulta: 27 desembre 2022].
* ↑ «30th Academy Awards (1958)» (en anglès). Acadèmia de les Arts i les Ciències Cinematogràfiques. [Consulta: 27 desembre 2022].
* ↑ «31st Academy Awards (1959)» (en anglès). Acadèmia de les Arts i les Ciències Cinematogràfiques. [Consulta: 27 desembre 2022].
* ↑ «34th Academy Awards (1962)» (en anglès). Acadèmia de les Arts i les Ciències Cinematogràfiques. [Consulta: 27 desembre 2022].
* ↑ «36th Academy Awards (1964)» (en anglès). Acadèmia de les Arts i les Ciències Cinematogràfiques. [Consulta: 27 desembre 2022].
# Selecció d'hoquei sobre patins femenina de Xile

La selecció d'hoquei sobre patins femenina de Xile és l'equip femení que representa la Federació Xilena d'Hoquei i Patinatge (FCHP) en competicions internacionals d'hoquei sobre patins. La Federació Xilena es va fundar l'any 1941. Ha guanyat en una ocasió el campionat del món i la Copa Amèrica.

## Palmarès

* 1 Campionat del món : 2006
* 1 Copa Amèrica: 2007
* 1 Golden Cup: 2010

## Referències

* ↑ «La federació». Federació Xilena d'Hoquei i Patinatge.

## Enllaços externs

* Federación Chilena de Hockey y Patinaje Arxivat 2020-02-13 a Wayback Machine. (castellà)
# Seneca (Oregon)

Seneca és una població dels Estats Units a l'estat d'Oregon. Segons el cens del 2000 tenia 223 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Seneca tenia 223 habitants, 95 habitatges, i 64 famílies. La densitat de població era de 103,7 habitants per km².
Dels 95 habitatges en un 29,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,9% hi vivien parelles casades, en un 6,3% dones solteres, i en un 32,6% no eren unitats familiars. En el 29,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26% tenia menys de 18 anys, un 4,9% entre 18 i 24, un 25,1% entre 25 i 44, un 31,4% de 45 a 60 i un 12,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.333$ i la renda mediana per família de 26.806$. Els homes tenien una renda mediana de 30.000$ mentre que les dones 23.750$. La renda per capita de la població era de 12.636$. Aproximadament el 24% de les famílies i el 19,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Seneca». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Seneca». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.