OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Can Comercí

Can Comercí és una casa de la Cellera de Ter (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de tres plantes i coberta d'un vessant a façana que fa cantonada amb el carrer Torrent de Sales. Té dues façanes, encara que la del Torrent de Sales només té una finestra mitjana a l'altura del primer pis.
Com la majoria de les cases de la Cellera, està feta de pedra de còdol rierenc que, en la cantonada, està conformada per blocs més grans.
La planta baixa consta d'una portada de mig punt adovellada de còdol poc desbastat.
El primer pis presenta dues finestres petites emmarcades de còdol poc treballat.
El segon pis té dues finestres, una de petita i una de gran, rectangular i de més amplada que alçada. Té una reixa de ferro forjat nova amb decoració senzilla, els ampits de rajola i la llinda de fusta en forma de biga.

## Història

Aquesta part del poble, propera al torrent de Sales (que junta les aigües que venen de Can Vinyes i les de Can Bechdejú), formava part del nucli urbà que es va desenvolupar fins a finals del segle xviii.
El flagell de les torrentades va obligar a posar bagants a les cantonades i entrades d'alguns carrers, i també els encaixos corresponents que encara són visibles i efectius. A més, es va tenir en compte que les cantonades orientades al sud fossin més reculades que les que miraven al nord.
El carrer està dedicat a un mossèn assassinat durant la Guerra Civil (1936).

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Can Comercí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 setembre 2017].
# Jay (Oklahoma)

Jay és una ciutat dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 2.482 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Jay tenia 2.482 habitants, 954 habitatges, i 609 famílies. La densitat de població era de 296,7 habitants per km².
Dels 954 habitatges en un 33% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40,9% hi vivien parelles casades, en un 17,8% dones solteres, i en un 36,1% no eren unitats familiars. En el 32,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,3% tenia menys de 18 anys, un 9% entre 18 i 24, un 27% entre 25 i 44, un 20,1% de 45 a 60 i un 15,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.875 $ i la renda mediana per família de 25.592 $. Els homes tenien una renda mediana de 20.212 $ mentre que les dones 17.039 $. La renda per capita de la població era de 10.700 $. Entorn del 21,4% de les famílies i el 25,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Jay». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Jay». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
Viccionari
# Bruno Wallnöfer

Bruno Wallnöfer (n. 1960) és un botànic austríac.

## Biografia

Bruno Wallnöfer va néixer el 1960.
Va construir la seva carrera científica a la secció de botànica del Museu d'Història Natural de Viena.
La seva recerca se centra en l'estudi de la família de les melastomatàcies i la família de les ebenàcies.

## Activitats científiques

Bruno Vallnöfer s'especialitza en espermatòfits.

## Algunes publicacions

* Duangjai, S; B Wallnöfer, R Samuel, J Munzinger, MW Chase. 2006. Generic delimitation & relationships in Ebenaceae sensu lato: evidence from six plastid DNA regions. American Journal of Botany. 2006 93: 1808—1827.
* Wallnöfer, B. 2004. A revision of Lissocarpa Benth. (Ebenaceae subfam. Lissocarpoideae (Gilg in Engler) B. Walln.) Ann. Naturhistorischen Museums in Wien, B 105: 515—564.
* 2001. Lectotypification of Diospyros cayennensis A. DC. (Ebenaceae). Taxon 50 (3), Golden Jubilee Part 5, pp. 887—889.
* 2001. The biology & systematics of Ebenaceae: a review. Ann. Naturhistorischen Museums in Wien, B: 103: 485—512.

## Referències

* 1 2 Melastomataceae of the world
* ↑ Fungal and Plant Diversity of Central French Guiana
* 1 2 International Plant Names Index: Bruno Wallnöfer (1960)
* ↑ «Generic delimitation and relationships in Ebenaceae sensu lato: evidence from six plastid DNA regions». Arxivat de l'original el 2008-07-08. [Consulta: 5 novembre 2018].

## Enllaços externs

* Melastomataceae del món
* Fongs i Diversitat Vegetal del Centre de francès de Guaiana
* Genèric delimitació i les relacions en Ebenaceae sensu lato: evidència a partir de les sis plastid regions d'ADN
# Coburg (desambiguació)

«Coburg» té aquests significats:
* Coburg, ciutat a la regió de l'Alta Francònia de l'estat lliure de Baviera a la República federal d'Alemanya
* Coburg o Veste Coburg, fortalesa a Alemanya
* Coburg (Iowa), població dels Estats Units a l'estat d'Iowa
* Coburg (Oregon), població dels Estats Units a l'estat d'Oregon
* Dinastia Saxònia-Coburg i Gotha, dinastia alemanya, la línia saxona de la Casa de Wettin
* Districte de Coburg
* Estat Lliure de Coburg, estat territorial (1918 - 1920) constituent de la República de Weimar
* Illa Coburg, illa deshabitada d'Qikiqtaaluk, al territori autònom de Nunavut, Canadà
# Beni

«Beni» té aquests significats:
* Departament de Beni, divisió administrativa de Bolívia que limita amb el Brasil i els departaments de Pando, Santa Cruz, Cochabamba i La Paz
* Riu Beni, afluent del riu Amazones al nord de Bolívia
* Elisa Beni (Logronyo, 1965), periodista espanyola, especialista en periodisme judicial
* Dario Beni (Roma, 1889 - 1969), ciclista italià que va córrer entre 1909 i 1921
* Beni-, prefix típic de diferents topònims d'origen àrab. En àrab vol dir «fills de».
# Irtjet

Irtjet és el nom donat pels antics egipcis a un poble que va formar un petit estat a Núbia, a la part entre la primera i la segona cascada del Nil. El seu territori corresponia probablement a la regió fèrtil que anava des d'Amada fins a Toshka.

## Referències

* ↑ Hafsaas, 2020, p. 167.

## Bibliografia

* Hafsaas, H. «The C-Group People in Lower Nubia: Cattle Pastoralists on the Frontier between Egypt and Kush». A: Emberling, G.; Williams, B. The Oxford Handbook of Ancient Nubia (en anglès). Oxford University Press, 2020, p. 157–177. ISBN 9780197521830.
# Can Companyó

Can Companyó és una masia a més de cinc km al SE del nucli urbà de Caldes de Malavella (la Selva), formada per diversos cossos annexes i adossats.
La casa pairal, consta de planta baixa i dos pisos, i està coberta per una teulada a doble vessant desaiguada a les façanes laterals, amb un ràfec de tres fileres. La porta d'entrada, té una llinda monolítica en arc rebaixat i els brancals fets de carreus de pedra. A la llinda hi ha una inscripció i la data 1797. Al costat esquerre de la porta d'entrada, hi ha adossat un pou de pedra amb la politja de ferro forjat. L'aigua d'aquest pou semicircular es podia agafar directament des de dintre la casa mercès a l'obertura amb llinda monolítica i brancals de carreu de pedra que des de la façana s'obre al pou. Flanquejant el pou i la porta principal, hi ha dues finestres amb llinda monolítica, brancals de carreus de pedra i ampit també de pedra. Les dues finestres es troben protegides per una reixa de ferro forjat treballat amb motius decoratius (entrellaçats, vegetals, ...).
Als dos pisos hi ha tres balcons, amb llosana de pedra i barana de ferro forjat, als que s'hi accedeix a través de portes amb llinda monolítica i brancals de carreus de pedra. Els balcons del primer pis, tenen les obertures més allargades que els del segon pis, i les llosanes amb més volada i les cantonades arrodonides. Tota la façana està decorada amb un impressionant i excel·lent esgrafiat, que imita una mena d'encoixinat decorat amb uns motius romboïdals de contorns andulants. Fet també d'esgrafiat hi ha una sanefa ondulant que corona l'edifici juntament amb la cornisa. A la façana també hi ha un rellotge en esgrafiat, amb la inscripció "de sol ixent fins a ponent, dic l'hora bona a tota la gent". Destaca també la cadena cantonera de carreus de pedra.
Adossada a la casa pairal, hi ha la masoveria, de planta baixa i dos pisos, amb la teulada a doble vessant desaiguada als laterals, i amb totes les obertures amb llinda monolítica i brancals de carreus de pedra, i les finestres també amb ampit de pedra. Adossada també hi ha una capella petita, d'una nau rectangular, un petit absis semicircular, teulada a doble vessant i campanar d'espadanya. Adossat i entorn la masia, hi ha altres construccions de les quals cal destacar, la gran era que hi ha davant la pairal i el molí de vent amb la bassa (ara una piscina).

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Can Companyó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 octubre 2014].
# Jasrota

Jasrota fou un antic principat de l'Índia, a Caixmir, amb capital a la vila de Jasrota situada a 32° 29′ N, 75° 27′ E﻿ / ﻿32.483°N,75.450°E﻿ / 32.483; 75.450. Fou capital dels rajputs jasrotes (clan jasròtia) fundat per Jas Deo un descendent de la casa reial de Jammu i Caixmir. El fort fou construït com a protecció contra els sikhs a la riba del riu Ujjh, a uns 60 km de Jammu. El darrer raja fou desposseït per Ranjit Singh de Lahore (vers 1815); el seu palau era de certa bellesa, i comptava amb quatre torres; modernament el poble forma part del Jasrota Wild Life Sanctuary; els jasròtia rajputs s'hi reuneixen un dia a l'any per recordar la seva història i organitzar una ofrena al temple que s'ha construït a l'antic palau.
# Bovó de Voghera

Bovó (Provença, mitjan s. X - Voghera, Pavia, Llombardia, 22 de maig de 986) fou un cavaller franc, pelegrí i penitent. És venerat com a sant per diverses confessions cristianes.

## Biografia

Segons una antiga biografia en part llegendària, era fill d'Adelfrid i Odelinda, nobles provençals. Distingit en diverses batalles contra els musulmans, que feien incursions al sud de França, tingué un paper determinant en el setge de La Gàrdia Frainet (Var), dirigit pel duc Guillem I de Provença cap al 973, i que acabà amb la presa de la ciutat als musulmans.
Successivament canvià de vida i es retirà del món per meditar, fer penitència i peregrinar: ja abans havia fet un vot de fer una peregrinació anual a la tomba de Sant Pere apòstol a Roma. Adquirí fama de virtut i santedat. Perdonà els assassins d'un germà seu i se li atribuïren miracles i guaricions. En un pelegrinatge cap a Roma, emmalaltí i morí a Voghera el 22 de maig de 986.

## Veneració

De seguida fou venerat pels seus miracles i la ciutat de Voghera l'elegí com a sant patró. En 1496 s'obrí la seva tomba i se'n reconegueren les restes.
És patró també dels animals domèstics, i en alguns llocs del Vèneto s'identifica confós amb Sant Antoni Abat, a qui s'anomena també San Bovo. Aquest patronatge pot provenir pel nom, similar al bovo, bove i bò italians, que volen dir "bou". De fet, sovint se'l representa com un cavaller amb un estendard on hi ha dibuixat un bou.

## Enllaços externs

* Santi, beati e testimoni. "San Bovo di Voghera".
# Peix falcó de l'illa de Pinos

El peix falcó de l'illa de Pinos (Amblycirrhitus pinos) és una espècie de peix marí pertanyent a la família dels cirrítids.
Pot arribar a fer 9,5 cm de llargària màxima. Té 10 espines i 11 radis tous a l'aleta dorsal i 3 espines i 6 radis tous a l'anal. Menja petits crustacis (copèpodes, gambes i crancs) i poliquets. És un peix marí, associat als esculls i de clima tropical que viu entre 2 i 46 m de fondària.
Es troba a l'Atlàntic occidental des del sud de Florida, Texas, les Bahames i el mar Carib fins a Rio de Janeiro al Brasil i l'Atlàntic oriental a l'illa de Santa Helena.
És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Breder, C. M., Jr., 1927. Scientific results of the first oceanographic expedition of the "Pawnee" 1925. Fishes. Bull. Bingham Oceanogr. Collect. Yale Univ. v. 1 (art. 1): 1-90.
* 1 2 3 4 Froese, Rainer; Bailly, Nicolas. «Amblycirrhitus pinos (Mowbray, 1927) Redspotted hawkfish» (en anglès). FishBase.
* 1 2 Edwards, A., 1990. Fish and fisheries of Saint Helena Island. Centre for Tropical Coastal Management Studies, University of Newcastle upon Tyne.
* 1 2 Randall, J.E., 1990. Cirrhitidae. P. 851-852. A: J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.). Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). París. Vol. 2.
* ↑ Böhlke, J.E. i C.C.G. Chaplin, 1993. Fishes of the Bahamas and adjacent tropical waters. 2a edició. University of Texas Press, Austin.
* ↑ Zaneveld, J.S., 1983. Caribbean Fish Life. Index to the local and scientific names of the marine fishes and fishlike invertebrates of the Caribbean area (Tropical Western Central Atlantic Ocean) E.J. Brill / Dr. W. Backhuys, Leiden, 163 p.
* ↑ Menezes, N.A., P.A. Buckup, J.L. Figueiredo i R.L. Moura, 2003. Catálogo das espécies de peixes marinhos do Brasil. São Paulo. Museu de Zoologia da Universidade de São Paulo, 160 pp.
# Mezzocorona

Mezzocorona és un municipi italià, dins de la província de Trento. L'any 2007 tenia 4.936 habitants. Limita amb els municipis de Faedo, Giovo, Mezzolombardo, Roverè della Luna, Salurn (BZ), San Michele all'Adige i Ton.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Mauro Fiamozzi | Llista cívica |
# Estel subnan marró

Un estel subnan marró o estrella subnana marró és un objecte de massa planetària que no orbita un estel i que la massa del qual és menor que la massa mínima límit per a una nan marró (al voltant de 13 vegades la massa de Júpiter). A diferència dels nans marrons propis, no són prou massius com per a la fusió del deuteri.

## Nans marrons fallits

Els subnans marrons es formen com un estel, mitjançant el col·lapse d'un núvol de gas (potser amb l'ajut de la fotoerosió), i no per acreció o col·lapse del nucli d'un disc circumestel·lar. La distinció entre un nan marró i un planeta no és clara, els astrònoms estan dividits en dos bàndols, si s'ha de considerar el procés de formació d'un planeta com a part de la seva divisió en la classificació. Una de les raons per a dissentir és que sovint no és possible determinar el procés de formació: per exemple un planeta format per acreció al voltant d'un estel pot haver estat ejectat del sistema per a convertir-se en un planeta de flotació lliure, i de la mateixa manera un estel subnan marró format per col·lapse d'un núvol en el seu propis cúmul estel·lar podria ser capturat i orbitar un estel.

### Límit de massa

La massa més petita d'un núvol de gas que pot col·lapsar-se per a formar un estel subnan marró és d'al voltant d'1 M$_J$. Això és per què per col·lapsar-se per contracció gravitatòria cal radiar energia com a calor i això està limitat per l'opacitat del gas.

## Llista de possibles subnans marrons
### Que orbita a una o més estrelles

No hi ha consens si aquests companys d'estrelles han de ser considerats com a subnans marrons o planetes.
* WD 0806-661 B
* DT Virginis c
* FW Tauri b
* ROXs 42b b
* Júpiter

### Que orbita a una nana marró

No hi ha consens si aquests companys de nanes marrons han de ser considerats subnans marrons o planetes.
* El company 5–10M$_J$ de 2MASS J04414489+2301513
* 2M1207b

### Lliure flotació

* WISE 0855–0714 3–10 M$_J$ a uns 7 anys llum de distància
* S Ori 52
* UGPS J072227.51-054031.2 10–25 M$_J$ A 13 anys llum de distància
* Cha 110913-773444 5–15 M$_J$ A 163 anys llum de distància
* CFBDSIR2149-0403 4–7 M$_J$ A 130 anys llum de distància
* OTS 44 11.5 M$_J$ A 550 anys llum de distància

## Vegeu també

* Nan marró

## Referències

* ↑ Roy Britt, Robert. «What is a Planet? Debate Forces New Definition», 02-11-2000. Arxivat de l'original el 2007-08-14. [Consulta: 23 setembre 2011].(anglès)
* ↑ Nomenclature: Brown Dwarfs, Gas Giant Planets, and ?, Brown Dwarfs, Proceedings of IAU Symposium #211, held 20–24 May 2002 at University of Hawaii, Honolulu, Boss, A. P., Basri, G., Kumar, S. S., Liebert, J., Martín, E. L., Reipurth, B(anglès)
* ↑ SUBSTELLAR OBJECTS IN NEARBY YOUNG CLUSTERS (SONYC): THE BOTTOM OF THE INITIAL MASS FUNCTION IN NGC 1333, Alexander Scholz, Vincent Geers, Ray Jayawardhana, Laura Fissel, Eve Lee, David Lafreni`ere, Motohide Tamura(anglès)
# Can Costa (Santa Maria de Palautordera)

Can Costa és una casa de Santa Maria de Palautordera (Vallès Oriental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici entre parets mitgeres i coberta a dues vessants, amb carener paral·lel a la façana i un ràfec de teula força important, sustentat per bigues de fusta. Consta de planta baixa, pis i golfes. La planta baixa té dues portes d'accés d'obertura senzilla, amb sòcol que recorre tota la planta. En primer pis trobem dues obertures: una finestra d'arc rebaixat de mides petites i un finestral també d'arc rebaixat amb sortida a un balcó de pis motllurat. Aquesta mateixa motllura és la que marca la separació entre pisos. En canvi, les finestres de les golfes són simples obertures d'arc rebaixat i de mides encara més petites.

## Referències

* ↑ «Can Costa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 octubre 2017].
# Calvarrasa de Abajo

Calvarrasa de Abajo és un municipi de la província de Salamanca, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita al Nord amb Cabrerizos, Aldealengua, San Morales i Aldearrubia, a l'Est amb Huerta, Castañeda (Villagonzalo de Tormes) i Machacón, al Sud amb Calvarrasa de Arriba i a l'Oeste amb Pelabravo.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 1096 | 997 | 1032 | 1010 |

## Enllaços externs

* Enllaç a Wikisalamanca Arxivat 2008-12-02 a Wayback Machine.
# Jasrouxita

La jasrouxita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el seu nom de la localitat francesa de Jas Roux, on va ser descoberta, és a dir, la seva localitat tipus.

## Característiques

La jasrouxita és una sulfosal de fórmula química Ag$_{16}$Pb₄(Sb$_{24}$As$_{16}$)S$_{72}$. Cristal·litza en el sistema triclínic. Es troba en forma de grans anèdrics de fins a diversos mil·límetres de grandària, així com en forma d'agregats de grans de més de 10 mm de diàmetre. L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al Departament d'Enginyeria de Materials i Física de la Universitat de Salzburg, a Àustria, amb el nombre de mostra 15006.

## Formació i jaciments

Es troba en les primeres etapes amb contingut de plom del període de mineralització dels elements tal·li, arsènic i antimoni. Va ser descoberta a la localitat de Jas Roux, a La Chapelle-en-Valgaudemar, als Alts Alps (Provença – Alps – Costa Blava, França), on sol trobar-se associada a altres minerals com: estibnita, smithita, realgar i boscardinita.

## Referències

* ↑ «Jasrouxite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 13 juny 2017].
# Tony Sylva

Tony Sylva (Guédiawaye, 17 de maig de 1975) és un exfutbolista senegalès de la dècada de 2000.
Fou internacional amb la selecció de futbol del Senegal amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 2002.
Pel que fa a clubs, destacà a AS Monaco i Lille OSC.

## Referències

* ↑ «France 0–1 Senegal». The Guardian, 31-05-2002. [Consulta: 4 juny 2015].
* ↑ «Turkey's golden delight». BBC Sport, 22-06-2002. [Consulta: 4 juny 2015].
* ↑ «African Nations Cup 2002 – Final Tournament Details». RSSSF. [Consulta: 4 juny 2015].
* ↑ «Le LOSC patauge dans l'affaire Sylva» (en francès). Foot Mercato, 22-07-2008. [Consulta: 4 juny 2015].
* ↑ «Tony Sylva – FIFA erteilt nach Vertragsbruch trotz Streit Spielberechtigung» (en alemany). Rechtsanwalt Wieschemann. Arxivat de l'original el 6 de novembre 2008. [Consulta: 1r desembre 2008].
* ↑ Tony Sylva a National-Football-Teams.com (anglès)
# Ca l'Ernest

Ca l'Ernest és una obra noucentista de Capellades (Anoia) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

La torre és de planta rectangular i coberta a dues vessants. Les façanes anterior i posterior estan compostes simètricament amb dos eixos, amb obertures de proporció vertical tancades amb reixes de barrots verticals, acabades amb una barana massissa de perfil trencat i ondulat. La façana longitudinal està composta amb tres eixos amb obertures de proporció vertical emmarcades. Els balcons estan protegits amb baranes de brèndoles verticals. La façana s'acaba amb un ràfec recolzat en mènsules. A la façana lateral, hi ha una amplíssima terrassa delimitada per una barana balustrada. La casa està envoltada d'un jardí i d'una zona boscosa que arriba fins a la carretera, on hi ha una porta d'accés. Fa un temps la família Bartrolí va fer una plantació de 100 arbres fruiters.

## Història

La va fer construir l'any 1912 Ernest Asbert i Soler, nascut a Jamaica i comerciant de joguines, el qual tenia una botiga al carrer de Portaferrissa de Barcelona anomenada "El Nilo". El cognom Asbert és dels que es repeteixen entre la colònia d'estiuejants que arribaven a Capellades a inicis del segle xx.

## Referències

* 1 2 «Ca l'Ernest». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2018].
# Bengala Oriental

Bengala Oriental fou un territori britànic a l'Índia. El nom s'aplica a la província de Bengala Oriental i Assam (1905-1912) de vegades anomenada només Bengala Oriental; la subprovíncia de Bengala Oriental (1905-1912), la província de Bengala Oriental sota domini britànic (juny a 15 d'agost de 1947) i una de les províncies de Pakistan (1947-1960).
El 16 d'octubre de 1905 les divisions de Dacca, Chittagong i Rajshahi (exclòs el districte de Darjeeling), el districte de Malda, i l'estat de Tripura amb 130.000 km² i 25.000.000 d'habitants, foren separades de la província/presidència de Bengala i unides a la província d'Assam per formar la província de Bengala Oriental i Assam integrada per dos subprovíncies: Bengala Oriental i Assam. Estava formada per les subprovíncies de Bengala Oriental i d'Assam. Era formada per 27 districtes agrupats en cinc divisions: Chittagong, Dacca, Rajshahi, Assam, i Surma Valley & Hill Districts; cada districte era format per subdivisions de les quals n'hi havia 67. Els principals estats feudataris eren Tripura i Manipur.
El 1912 la província de Bengala Oriental i Assam fou reunida altre cop amb la resta de Bengala (vegeu Bengala Occidental (província)) de la que en canvi es van separar Bihar i Orissa (incloent Chota Nagpur) el 1912 i Assam el 1917. Així la província de Bengala, equivalent al que havia estat la subprovíncia de Bengala, del 1854 al 1905, va romandre unida fins al 1947.
Els districtes orientals de Bengala van votar majoritàriament per la seva unió al Pakistan; es va formar un govern provisional de Bengala Oriental (juny de 1947); el districte de Sylhet a Assam que també va votar en el mateix sentit fou incorporat a Bengala Oriental. La independència es va produir el 15 d'agost de 1947, i Bengala Oriental va formar una província de Pakistan; a l'abolició de les províncies reduint el seu nombre a dues, va formar la província de Pakistan Oriental. Aquesta província es va separar de Pakistan el 1971 i va formar la República de Bangladesh.

## Vegeu també

* Divisió de la Vall del Surma i Districtes Muntanyosos.

## Referències

* ↑ Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* ↑ Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.