OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Can Mata-Rectors

Can Mata-Rectors és un mas ubicat al terme municipal de Sant Feliu de Buixalleu al veïnat de Gaserans. Apareix fotografiat ja en els primers vols aeris dels americans l'any 1946 i 1956, on s'aprecia el mas. Les fotografies es poden veure a través de l'eina del ICGC, Vissir3.

## Topònim

El nom del mas era originalment can Mata, segons sembla el nom va canviar al segle xix després d'alguns fets.
Segons explica Jaume Coll i Castanyer al llibre "Breda Històrica i Actual", un dels possibles orígens del nom del mas es deu a una mala situació entre els inquilins del mas i una partida de carlins dirigida pel general Josep Miralles Marín. Es diu que "la ronda d'en Miralles", voltaven per la zona buscant a gent que anava en contra dels seus interessos. A conseqüència d'aquestes cerques molta gent va morir afusellada damunt del Pont del Mut, a Breda. Seguint la cerca, els carlins es van presentar a Can Mates (nom originari del mas) buscant el pare de la família. El primer que es van trobar va ser l'hereu. L'hereu intentant no delatar al seu pare, feia veure que no sabia on era. Finalment, van trobar al pare amagat en un forat que s'havia fet dins el paller. El grup de carlins amb totes les ganes de venjança, agafaren l'escó de la cuina i van obligar el seu fill a degollar-lo, fent-li vessar tota la sang en un gibrell que utilitzaven per a la matança del porc. El gibrell el van fer aguantar per l'hereu. Segons sembla el pare havia estudiat per a capellà, d'aquí el canvi de nom del mas a Can Mata-Rectors. L'únic fet contrastat d'aquesta llegenda és la mort d'en Miquel Sura, en Matarectors, a mans d'un escamot de soldats carlins. El fet està recollit en una nota de memòries d'en Jacint Buhils, de cal Mestre.
Un altre possible origen del nom Mata-rectors es diu que prové de les desavinences entre pare i fill del mas. Segons diu la tradició Miquel Sura (fill) va lligar al seu pare amb un escó de la cuina i amb l'ajuda de la germana, van punxar-li la vena del coll amb una agulla de fer mitja, desengran-se fins a quedar sense vida. També es diu que la sang era recollida en el gibrell de la mort del porc. La incisió era tan petita que un cop denunciat el fet, no el van poder incriminar. Com que el pare havia estudiat de jove per capellà, les males llengües varen batejar a Miquel Sura com a "Mata-Rectors".
Es pot trobar localitzat al mapa: "Les ruïnes del Montseny".

## Referències

* ↑ «Vissir3». [Consulta: 23 gener 2021].
* 1 2 Coll i Castanyer, Jaume. Breda històrica i actual. Montblanc, 1971.
* ↑ «Les ruïnes del Montsent». [Consulta: 7 febrer 2021].
# El Corral d'en Morell

El Corral d'en Morell és una obra de Cadaqués (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat al nord del nucli urbà de la població, al marge dret de la carretera que porta al Cap de Creus, davant de la parcel·la 18, entre la cala de Portlligat i la del Jonquet, a l'est.
Corral cobert format per dos cossos de planta rectangular disposats en paral·lel, edificats en un terreny en pendent, provocant que l'edifici del sector nord sigui més alt que l'edifici sud. Les teulades són d'una sola vessant, tot i que la del sud està esfondrada. En origen, aquest cos era obert per mitjà de dues gran arcades de mig punt, bastides amb pedra disposada a sardinell, les quals es troben actualment tapiades. La façana est presenta dues portes rectangulars també tapiades. Tota la construcció està bastida amb rebles de pissarra i morter de calç, amb rastres del revestiment que presentava el parament exterior.
Davant del corral, hi ha una esplanada destinada al bestiar, amb restes de parets seques i part d'una tanca metàl·lica moderna.

## Història

Edifici destinat a tenir-hi el bestiar, amb departaments per als porcs, els conills (conillar), les gallines (galliner amb ponedors), els coloms (colomar amb nials), etc.
El corral d'en Morell és un indret que té un paper transcendent en la narració de Josep Pla titulada "Pa i raïm". Ha estat publicada per darrera vegada al volum 2, "aigua de mar" de les Obres Completes d'aquest autor (Ed. Destino, Barcelona, 1966).

## Referències

* 1 2 3 4 5 «El Corral d'en Morell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 octubre 2017].
# Gunaika Pérvaia

Gunaika Pérvaia - Гунайка Первая (rus) és un poble del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba als vessants del Caucas occidental, a la vora del riu Gunaika, a 33 km al nord-est de Tuapsé i a 86 km al sud de Krasnodar.
Pertany al possiólok d'Oktiabrski.
# Nana del Triangle II

La Nana del Triangle II, Triangle II (Tri II o Laevens 2) és una galàxia nana a prop de la Via Làctia. Conté només 1000 estrelles, però és força massiu, amb una relació massa/lluminositat de 3600. Això és una massa inusualment alta per una galàxia tan petita.
La distància del centre de la Via Làctia és 26 kpc (85 k.a.l.). La lluminositat és 450 voltes la del Sol. Això la converteix en una de les galàxies més poc conegudes. El radi de llum 2D és de 34 pcs (110 l). La galàxia va ser descoberta en imatges preses per Pan-STARRS per Benjamin P. M. Laevens el 2015.
Triangle II és un candidat per detectar les WIMP com a font de matèria fosca.

## Referències

* ↑ «The Local Tully-Fisher relation for dwarf galaxies». Astronomical Journal, 2017, pàg. 6–6. DOI: 10.3847/1538-3881/153/1/6.
* 1 2 Hans-Walter Rix «A new faint Milky Way satellite discovered in the Pan-STARRS1 3{pi} survey» (en anglès). Letters of the Astrophysical Journal, 2, 31-03-2015, pàg. 18. DOI: 10.1088/2041-8205/802/2/L18.
* 1 2 Kirby, Evan N.; Cohen, Judith G.; Simon, Joshua D.; Guhathakurta, Puragra The Astrophysical Journal, 814, 1, 16-11-2015, pàg. L7. arXiv: 1510.03856. Bibcode: 2015ApJ...814L...7K. DOI: 10.1088/2041-8205/814/1/L7.
* 1 2 Dajose, Lori. «Dark matter dominates in nearby dwarf galaxy». Phys.org, 18-11-2015. [Consulta: 19 novembre 2015].; Lori Dajose. «Dark Matter Dominates in Nearby Dwarf Galaxy». Caltech, 18-11-2015. [Consulta: 16 desembre 2015].
* ↑ Laevens, Benjamin P. M.; Martin, Nicolas F.; Ibata, Rodrigo A.; Rix, Hans-Walter; Bernard, Edouard J.; 10 The Astrophysical Journal, 802, 2, 31-03-2015, pàg. L18. arXiv: 1503.05554. Bibcode: 2015ApJ...802L..18L. DOI: 10.1088/2041-8205/802/2/L18.
# Televisió del Berguedà

Televisió del Berguedà, anteriorment coneguda com a Televisió de Berga, és un canal de televisió de la comarca del Berguedà. Actualment emet a les comarques del Berguedà, Solsonès i Bages.
La programació del canal se centra en l'actualitat comarcal i en l'emissió d'esdeveniments de proximitat entre els quals destaca la retransmissió en directe de la Patum de Berga.
El canal va néixer l'any 1991 a Berga amb el nom de Televisió de Berga. Posteriorment, també s'anomenà Televisió Comarcal del Berguedà i Canal Taronja Berguedà. La televisió celebrà els 30 anys en una gala en directe des del Teatre Municipal de Berga.

## Freqüències

* 48 UHF: Manresa (Catalunya Central)

## Referències

* ↑ «Manel Més de 222.000 persones veuen la Patum en directe per TV Berguedà». Televisió del Berguedà. [Consulta: 23 octubre 2023].
* ↑ «TV Berguedà celebra 30 anys amb una gala en directe des del teatre de Berga». Freqüència. Arxivat de l'original el 2023-10-23. [Consulta: 23 octubre 2023].
* ↑ «Manel Medina: “Hem de demostrar que els joves tenen espai en les televisions locals”». Comunicació 21. [Consulta: 23 octubre 2023].

## Enllaços externs

* Televisió del Berguedà - Lloc web oficial
# Escut de Saix

L'escut de Saix és el símbol representatiu oficial de Saix, municipi del País Valencià, a la comarca de l'Alt Vinalopó. Té el següent blasonament:
| « | Escut quadrilong de punta redona. Truncat i migpartit. Al primer, d'atzur, un castell d'or maçonat i aclarit de sable, terrassat del seu color. Al segon, de gules, un mig vol [d'or] amb una mà armada d'una espasa d'argent. En el tercer, d'argent, tres pins de sinople, el central més alt que els laterals, terrassats del seu color. Al timbre corona reial oberta. | » |

## Història

Es tracta d'un escut d'ús immemorial. Fou oficialitzat per Resolució de 20 de novembre de 1998, i modificat per Resolució de 27 de maig de 2022.
En aquest escut tradicional de la vila hi apareixen: una representació del castell local, les armes parlants de Joan Manuel de Castella, primer senyor de Saix, i una referència a les extenses pinedes que cobrien el terme i que n'eren una de les riqueses principals.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de l'Alt Vinalopó.
* Llista d'escuts del País Valencià.

## Referències

* 1 2 «Resolució de 27 de maig de 2022, de la Presidència de la Generalitat, per la qual s'aprova la modificació de l'escut històric d'ús immemorial del municipi de Sax» (pdf). Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 9.355, 06-06-2022, pàg. 29.547 [Consulta: 18 juny 2022].
* ↑ «Resolució de 20 de novembre de 1998, del conseller de Presidència, per la qual s'aprova l'escut de l'Ajuntament de Sax (Alacant)» (pdf). Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 3.410, 12-01-1999, pàg. 436 [Consulta: 6 juliol 2017].
* 1 2 Generalitat Valenciana. Escuts i banderes dels municipis de la Comunitat Valenciana (pdf), 2003, p. 209 [Consulta: 12 setembre 2015].
# Carrier current

Carrier current o Ràdio-FM sobre xarxa elèctrica, és un mètode de transmissió radiofònica que utilitza la xarxa elèctrica per tal de propagar un senyal de radiofreqüència del tipus de la ràdio FM (de vegades s'ha emprat AM) en una àrea relativament petita, com un edifici o un grup d'edificis. En molts països com ara els Estats Units, les estacions Ràdio-FM sobre la xarxa elèctrica no requereixen una llicència per poder transmetre.

## Vegeu també

* Power Line Communication
* Leaky feeder

## Referències

* ↑ Patent-USH678

## Enllaços externs

* Ràdio-FM sobre la xarxa elèctrica Arxivat 2017-01-16 a Wayback Machine.
# Gunnar Nilsson

Gunnar Nilsson va ser un pilot de curses automobilístiques suec que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Va néixer el 20 de novembre del 1948 a Helsingborg, Suècia i va morir de càncer el 20 d'octubre del 1978 a Londres, Anglaterra.

## A la F1

Gunnar Nilsson va debutar a la segona cursa de la temporada 1976 (la 27a temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 6 de març del 1976 el G.P. de Sud-àfrica al circuit de Kyalami.
Va participar en un total de trenta-dues curses puntuables pel campionat de la F1, disputades en dues temporades consecutives (1976-1977) aconseguint una victòria i quatre podis i assolí trenta-un punts pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | Posició | Punts |
| 1976 | John Player & Sons Team Lotus | Lotus | Cosworth | BRA | SUD Ret | O.USA Ret | ESP 3 | BEL Ret | MON Ret | SUE Ret | FRA Ret | GBR Ret | ALE 5 | AUT 3 | HOL Ret | ITA 13 | CAN 12 | USA Ret | JAP 6 | | 10è | 11 |
| 1977 | John Player & Sons Team Lotus | Lotus | Cosworth | ARG NVS | BRA 5 | SUD 12 | O.USA 8 | ESP 5 | MON Ret | BEL 1 | SUE 19 | FRA 4 | GBR 3 | ALE Ret | AUT Ret | HOL Ret | ITA Ret | USA Ret | CAN Ret | JAP Ret | 8è | 20 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 32 | 1 | 4 | 0 | 1 | 31 |
# Gas liquat del petroli

Un gas liquat del petroli o GLP és un gas dissolt al petroli que podem obtenir evaporant el petroli cru i condensant aquests gasos. S'obtenen principalment a les torres de destil·lació de les refineries de petroli, o també per mitjà del craqueig d'altres substàncies (hidrocarburs més pesants) obtinguts igualment a la destil·lació. Els més habituals són el propà i el butà, que s'usen com a combustibles fòssils.
Els components del GLP, encara que a temperatura i pressió ambientals són gasos, són relativament fàcils de condensar. El propà i butà estan presents en el petroli cru i en el gas natural, encara que una part s'obté durant el refinament del petroli, sobretot com a producte de la destil·lació fraccionada catalítica ( FCC , per les sigles en anglès Fluid Catalytic Cracking ).

## GLP en refineries

S'inicia quan el petroli cru procedent dels pous petroliers arriba a una refinació primària, on s'obtenen diferents destil·lats, entre els quals es tenen gas humit, nafta o gasolina, querosè, gasoil atmosfèric o dièsel i gasoil de buit.
Aquests últims (gasoils) de buit són la matèria primera per a la producció de gasolines en els processos de craqueig catalític. El procés s'inicia quan aquests es porten a una planta FCC i, mitjançant un reactor primari a força d'un catalitzador a alta temperatura, s'obté el GLP, gasolina i altres productes més pesants. Aquesta barreja després se separa en trens de destil·lació.

## GLP de gas natural

El gas natural de propà i butà poden ser extrets per processos consistents en la reducció de la temperatura del gas fins que aquests components i altres més pesants es condensin. Els processos usen refrigeració o turboexpansors per aconseguir temperatures menors de -40 °C necessàries per recuperar el propà. Subseqüentment aquests líquids són sotmesos a un procés de purificació usant trens de destil·lació per produir propà i butà líquid o directament GLP.
El GLP es caracteritza per tenir un poder calorífic alt i una densitat més gran que la de l'aire.

## Usos

Els usos principals del GLP són els següents:
* Obtenció d'olefines, utilitzades per a la producció de nombrosos productes, entre ells, la majoria dels plàstics.
* Combustible per a automòbils, una de les variants és el autogàs .
* Combustible de refineria.
* Combustible domèstic (mitjançant garrafes o xarxes de distribució).

## Vegeu també

* Gas combustible
* Gas de síntesi
* Blaugas
* Índex de Wobbe
# Niccolo Pizzolo

Niccolò di Pietro da Villaganzerla, conegut com a Niccolò Pizzolo (Villaganzerla, 1421 - Pàdua, abans del 18 de desembre de 1453) va ser un pintor i escultor italià actiu durant el primer Renaixement. El sobrenom de «Pizzolo» –és a dir, petit– té alguna cosa a veure amb el fet que Niccolò fos el menor dels fills del seu pare.

## Biografia

Fill de Pietro da Villagazerla, va néixer al si d'una família de pròspers comerciants. Giorgio Vasari el descriu com a alumne de Francesco Squarcione, al taller del qual possiblement va conèixer a l'artista Andrea Mantegna. Segons la tradició, va col·laborar (1434-1437) amb Filippo Lippi i Ansuino da Forlì a les decoracions de la Capella del Podestà de Pàdua, per a la que va realitzar un Déu Pare per la cúpula. Per l'extrema joventut de Pizzolo a l'època dels mencionats treballs és possible que la seva aportació es produís una mica després, encara que és innegable la influència que Lippi va exercir a la seva obra.
Entre 1446 i 1449 va treballar com a ajudant de Donatello en la forja de l'altar dede bronze de l'església de Sant Antoni a Pàdua. Se li atribueix un dels deu relleus d'àngels muntats en la base de l'altar, però és impossible distingir quin d'ells és. Durant l'any 1448 va ser un dels quatre artistes encarregats de la decoració de la Capella Ovetari als Eremitani de Pàdua; mentre els venecians Giovanni d'Alemagna i Antonio Vivarini es van encarregar d'una meitat de la capella, Mantegna i Pizzolo es van fer càrrec de l'altra meitat. Però no sense problemes, perquè Pizzolo va haver de recórrer a la justícia a causa de les contínues ingerències de Mantegna en el seu treball. Un arbitri, el 27 de setembre de 1449, deixava clar que Pizzolo era l'únic responsable de l'execució de l'altar de terracota daurada de la capella, a més a més d'una certa porció de pintures al fresc. Tanmateix, no va poder acabar la seva part, perquè va morir inesperadament a la fi de 1453, deixant bona part dels frescs assignats sense concloure.
De les escasses obres que de la seva mà han arribat fins als nostres dies es pot deduir que el seu art mostrava ponts entre l'art paduà representat per Mantegna, amb el seu amor pel disseny i la perspectiva classicista, amb l'estil toscà, que prestava més gran atenció al detall realista.

## Obres destacades

* Sant bisbe (Museu Jacquemart-André, París)
* Decoracions de la Capella Ovetari (1448-1453 dels Eremitani, Pàdua), destruïts el 1944.
** Sant Gregori
** Sant Ambròs
** Sant Jeroni
** Sant Agustí
* Mare de Déu amb l'Infant i els sants Domènec, Pere Màrtir, Joan Baptista i Sant Jaume el Major (1448-1449, Capella Ovetari dels Eremitani, Pàdua), terracota daurada.

## Bibliografia

* André Chastel, El Arte Italiano. Editorial Akal (1988), ISBN 84-7600-301-3 (castellà)
* The Grove Dictionary of Art, MacMillan Publishers (2000)(anglès)
* Giorgio Vasari. Las Vidas de los más excelentes arquitectos, pintores y escultores italianos desde Cimabue a nuestros tiempos Editorial Cátedra (2002), ISBN 84-376-1974-2 (castellà)
# Tenrec musaranya de Thomas

El tenrec musaranya de Thomas (Microgale thomasi) és una espècie de tenrec musaranya endèmica de Madagascar. Els seus hàbitats naturals són els boscos humits de terres baixes tropicals o subtropicals. Està amenaçat per la pèrdua d'hàbitat.
Fou anomenat en honor de l'eminent mastòleg britànic Oldfield Thomas.

## Referències

* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 410–411. ISBN 978-0801893049.
Espècies vivents d'afrosorícides :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Afrotheria :
Subordre Tenrecomorpha (tenrecs) :
Subordre Chrysochloridea (talps daurats) :
Categoria :
# Esomus lineatus

Esomus lineatus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Bangladesh (riu Ganges).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1991. Aquarien atlas. Bd. 3. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 1104 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1991. World fishes important to North Americans. Exclusive of species from the continental waters of the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Publ. (21):243 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# INTEGRAL (nau espacial)

El INTErnational Gamma-Ray Astrophysics Laboratory (INTEGRAL) és un satèl·lit terrestre operacional de l'Agència Espacial Europea, llançat en el 2002 per a la detecció de part de la radiació més energètica que prové de l'espai. És l'observatori de raigs gamma més sensitiu mai llançat.
L'INTEGRAL és una missió de l'ESA en cooperació amb l'Agència Espacial Russa i la NASA. Ha tingut alguns èxits notables, per exemple en la detecció d'un misteriós 'quàsar de ferro'. També ha tingut un gran èxit en la investigació d'esclat de raigs gamma i proves de forats negres.

## Referències

* ↑ Teegarden, B. J., Sturner, S. J. «INTEGRAL Observations of Gamma-Ray Bursts». American Astronomical Society, HEAD meeting #4, #17.01; Bulletin of the American Astronomical Society, 31, abril 1999, pàg. 717. Bibcode: 1999HEAD....4.1701T.
* ↑ «Integral overview». ESA, 13-04-2007. [Consulta: 5 setembre 2009].

## Enllaços externs

* INTEGRAL a ESA
Agència Espacial Europea :
# Cape May Court House

Cape May Court House és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2000 tenia 4.704 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Cape May Court House tenia 4.704 habitants, 1.732 habitatges, i 1.221 famílies. La densitat de població era de 202,3 habitants/km².
Dels 1.732 habitatges en un 31,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,4% hi vivien parelles casades, en un 11,8% dones solteres, i en un 29,5% no eren unitats familiars. En el 24,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,56 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,07.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,9% tenia menys de 18 anys, un 6,3% entre 18 i 24, un 25,8% entre 25 i 44, un 24,3% de 45 a 60 i un 19,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 48.902 $ i la renda mediana per família de 56.707 $. Els homes tenien una renda mediana de 39.848 $ mentre que les dones 28.043 $. La renda per capita de la població era de 21.541 $. Aproximadament el 5,3% de les famílies i el 7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Cape May Court House». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Cape May Court House». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# El Corral Nou (Castellfollit del Boix)

El Corral Nou és un conjunt d'edificis al voltant d'un pati tancat del municipi de Castellfollit del Boix (Bages) que formen part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Destaca el cos d'habitatges, en forma de L i cobert a dues vessants. Està format per dos edificis de diferents èpoques. El més antic, de planta baixa i pis, té la façana simètrica amb obertures altes a la plata baixa i de grans dimensions al pis. Destaca el balcó amb barana de balustres de terracota (només en queda una part). L'edifici més modern és de planta, pis i golfes i també té les façanes simètriques amb emmarcat de maó a les obertures, a les cantonades i també té un interessant ràfec. Sembla que el 1905 es va fer una reforma donant als dos edificis un mateix tractament d'estil.

## Història

En un cos annex hi ha la inscripció en una llinda de fusta: Gibert 1767". Segons el propietari s'anomena Corral Nou perquè s'habità quan el castell fou abandonat.

## Referències

* 1 2 3 4 «El Corral Nou». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 desembre 2015].
# Gerhardus Johannes Mulder

Gerardus Johannes Mulder (Utrecht, 27 de desembre de 1802 − 18 d'abril de 1880) va ser un químic neerlandès.

## Biografia

Mulder nasqué a la ciutat d'Utrecht, i estudià química a la Universitat d'Utrecht.
Mulder va descriure la composició química de les proteïnes va establir que totes les proteïnes tenien la mateixa fórmula empírica i només variaven en la seva quantitat de sofre i fòsfor. Més tard, la naturalesa polimèrica de les proteïnes va ser dilucidada pels treballs de Staudinger i Carrothers.
Va ser el primer a usar la paraula, proteïna, que havia estat encunyada l'any 1836 per Jöns Jakob Berzelius.
Augustus Voelcker va ser ajudant de Mulder l'any 1846.
El 1850, Mulder va ser escollit membre de la Reial Acadèmia Sueca de Ciències. Morí a Bennekom l'any 1880.

## Referències

* ↑ John Christopher Augustus Voelcker, (1899) Oxford Dictionary of National Biography

## Enllaços externs

* On the composition of some animal substances
* The Development of Modern Chemistry by Aaron Ihde, 1964, Harper and Row, pages 359 and 423-424.