OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ibídem

Ibídem (del llatí ibidem; abreviat ib. o ibíd., sense cursiva) és un cultisme llatí que significa «en el mateix lloc» i s'usa en les citacions o notes d'un text per a citar la referència immediatament anterior. Per tant, significa «igual que la referència anterior» i s'utilitza per a no repetir-la. Ibídem té la mateixa funció que la locució opere citato (‘en l'obra citada’, abreviat op. cit.) o loco citato (‘en el lloc citat’, abreviat loc. cit.); però a diferència d'aquestes, s'utilitza per a referir-se només a la citació immediatament anterior.
L'abreviació «ib.» o «ibíd.» cita el mateix autor i el mateix llibre, que no s'han de citar novament, però cal indicar les pàgines corresponents a la nova citació.

## Exemple

    4. Boix-Fuster, E.; Vila i Moreno, F. X. (1998). Sociolingüística de la llengua catalana. Barcelona: Ariel, p. 113.
    5. Ibíd., p. 115.
El llibre citat en la nota 5 és el mateix que el de la 4, però s'indiquen pàgines diferents.

## Referències

* ↑ «Ibídem». Acadèmia Valenciana de la Llengua.
* ↑ «ibíd». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Serveis Lingüístics de la Universitat de Barcelona. Representació de la citació bibliogràfica en nota. Universitat de Barcelona. Última consulta 13/8/2014.

## Vegeu també

* Opere citato
* Sic
* Confer
* Apud
# Cantó de Périers

El cantó de Périers és un cantó francès del departament de la Manche, situat al districte de Coutances. Té 12 municipis i el cap es Périers.

## Municipis

* Baupte
* Feugères
* Gonfreville
* Gorges
* Marchésieux
* Nay
* Périers
* Le Plessis-Lastelle
* Saint-Germain-sur-Sèves
* Saint-Jores
* Saint-Martin-d'Aubigny
* Saint-Sébastien-de-Raids

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1955 | François Leconte | Divers droite |
| 1955-1966 | Robert Schmitt | MRP |
| 1966-1975 | Lucien Radier | CD |
| 1975-1985 | Raymond Burckart | RPR |
| 1985-1992 | Michel Ciubucciu | Divers droite |
| 1992-1998 | Didier Lecerf | Divers droite |
| 1998-2004 | Léon Ourry | Divers gauche |
| 2004- | Hubert Lenormand | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 6.761 | 6.772 | 6.608 | 6.469 | 6.223 | 6.199 | 6.234 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Déu del cel

El déu del cel és una divinitat freqüent en moltes mitologies que encarna una manifestació del cel, en oposició a la terra. Aquest déu sol ser dels més poderosos del panteó i s'oposa a la deessa mare que simbolitza la fertilitat terrestre, una parella divina associada als mites de creació de diverses cultures indoeuropees i orientals.
El déu del cel pot assumir els atributs del déu del tro, el déu del sol o ser una entitat separada d'aquestes, segons el tipus de divinitats presents a cada mitologia. Si existeixen aquests altres déus, el déu del cel és vist com quelcom més abstracte, menys antropomòrfic. El déu creador de les religions monoteistes és gran part hereu d'aquest déu del cel abstracte.

## Alguns déus del cel

* Dyaus Pita, de l'hinduisme
* Rangi, de la mitologia australiana
* Zeus en el panteó grec, equiparable al Júpiter romà
* Shu, déu del cel i del vent
* Shango, de la mitologia ioruba
* Teshub, déu del cel i les tempestes per als hurrites
* Anu, de Mesopotàmia (dividit en dos, sent An la deessa celestial)
* Taranis, celta
* Jumala, dels finesos
* Úranos, per als grecs
* Caelus, del panteó romà
* Izanagi, de la mitologia japonesa
* Viracocha, per als inques
* Nut entre els egipcis

## Referències

* ↑ Gods of Heaven and Earth a bibliotecapleyades.net
* ↑ Sky god a l'Enciclopèdia Britànica
* ↑ The Kalevala: Epic of the Finnish People. Compiled by Elias Lönnrot. Translated by Eino Friberg.. 4th. Otava Publishing Company, 1998. ISBN 951-1-10137-4.
# Gnash

Gnash és un reproductor de Flash lliure que forma part del Projecte GNU. Els programadors pretenen escriure un reproductor que pugui funcionar separat i una extensió pel Mozilla Firefox i el Konqueror. Posteriorment s'escriuran extensions per altres navegadors. El fet d'escriure un reproductor de Flash lliure fa anys que és una prioritat del projecte GNU, ja van demanar ajuda pel projecte GPLFlash.

## Història

Gnash és un fork del codi de domini públic del projecte GameSWF amb llicència GPL. El projecte va ser anunciat per John Gilmore i el seu desenvolupador principal és Rob Savoye.

## Detalls tècnics

Igual que GameSWF, alguns renderitzats fets per Gnash necessiten OpenGL. El projecte s'està fent amb C++, a diferència de molts projectes GNU que estan escrits amb C o Lisp.
Els arxius tipus Flash consisteixen generalment en dos tipus d'arxiu, SWF (vectors gràfics animats) o FLV (Flash video). Actualment Gnash pot reproduir arxius SWF fins a la versió 7, i algunes característiques de les últimes versions (8 i 9). Pot reproduir vídeos en format FLV de llocs tan reconeguts com YouTube o MySpace. FLV requereix la instal·lació en el sistema de FFmpeg o GStreamer.
L'objectiu dels desenvolupadors és ser el més compatible possible amb el reproductor propietari, però Gnash pretén oferir algunes característiques especials no disponibles a altres reproductors, per expemple, és possible utilitzar bibiloteques de funcions extra per a Action Script, com compatibilitat amb MySQL o accés al sistema de fitxers prèvia compilació i activació per motius de seguretat.
SISTEMES OPERATIUS: x86, AMD64, MIPS/Irix, PowerPC GNU/Linux y NetBSD, OpenBSD o FreeBSD. Adobe no proporciona un reproductor oficial per a cap de les anteriors plataformes, a part de GNU/Linux x86.

## Vegeu també

* Jonathan Gay
* SmartSketch
* FutureWave Software
* Uira
* Lightspark

## Enllaços externs

* Gnash - Lloc web oficial
* Primer anunci (anglès)
* Lloc web del projecte GameSWF (anglès)
* Lloc web del projecte GPLFlash (anglès)
* FSF/GNU Anunci: La FSF anuncia el GNU Gnash - El reproductor de Flash lliure
# Francis Danby

Francis Danby fou un pintor irlandès del període romàntic, el qual gaudí d'un gran èxit al Londres de la dècada del 1820 amb els seus paisatges dramàtics i imaginatius.

## Biografia

Va estudiar pintura a la Dublin Society i el 1819 va conèixer el reverend John Eagles, qui el va animar a cercar la inspiració per a les seues pintures en els paisatges locals. Durant la dècada del 1820 i inspirat per Turner i Claude Lorrain va abandonar el naturalisme en favor de paisatges poètics i heroics. Va treballar principalment a Bristol i Londres, però entre el 1829 i el 1841, a causa de problemes familiars -la seua muller el va abandonar pel pintor Paul Falconer Poole-, es va establir a Suïssa. El 1847 es va retirar a Exmouth, on va treballar com a constructor de vaixells sense deixar de pintar.
Dos dels seus fills, James Francis Danby (1816-1875) i Thomas Danby (1817-1886) també foren pintors.

## Llegat

Se'l recorda particularment per les seues pintures ampul·loses i apocalíptiques, com ara El lliurament d'Israel fora d'Egipte (Preston, Harris Museum, 1825), que foren una provocació directa per a John Martin. No obstant això, en l'actualitat es considera que les seues millors obres són les romàntiques postes de sol de la seua maduresa artística, amb llur tarannà de malenconia i serenitat solemne (Temple de Flora, Londres, Tate, 1840).
Juntament amb John Martin i Joseph Mallord William Turner, Danby és considerat un dels artistes britànics més destacats del període romàntic.

## Referències

* 1 2 Adams, Eric, 1973. Francis Danby: Varieties of Poetic Landscape. Londres: Yale University Press. ISBN 0300015380.
* ↑ Edward G. Malins i Morchard Bishop, 1974. James Smetham and Francis Danby: Two 19th Century Romantic Painters, Londres, Stevens.
* ↑ Herrmann, Luke, 2000. Nineteenth Century British Painting. Londres: Giles de la Mere. Pàgs. 175–183. ISBN 1900357178.
* 1 2 3 4 The National Gallery (anglès)
* ↑ Greenacre, Francis, 2005. From Bristol to the Sea: Artists, the Avon Gorge and Bristol Harbour. Bristol: Redcliffe. ISBN 1904537391.
* ↑ Christopher Wood, 1999. Victorian Painting, Boston, Little, Brown & Co. Pàg. 20.
* ↑ The Encyclopaedia Britannica (anglès)
* 1 2 Triadó, J-R.; Chilvers, Ian; Osborne, Harold; Farr, Dennis, 1996. Diccionari d'Art d'Oxford. Des del segle V aC fins a l'actualitat. Barcelona: Edicions 62. ISBN 8429742271. Pàg. 211.
* ↑ Encyclopedia of Visual Artists in Ireland (anglès)
* ↑ Campbell Fine Art (anglès)

## Bibliografia

* Greenacre, Francis, 1988. Francis Danby, 1793–1861. Londres: Tate Gallery. ISBN 1854370006.
* Lionel Lambourne, 1999. Victorian Painting. Londres: Phaidon Press.
* Ernst Gombrich, 1997. Dizionario della Pittura e dei Pittori. Einaudi Editore.
* Michael Bryan, 1886. Dictionary of Painters and Engravers, Vol. 1, edició revisada i editada per Robert Edmund Graves, Londres: George Bell.

## Enllaços externs

* Francis Danby - ArtMagick Arxivat 2009-10-02 a Wayback Machine. (anglès)
* Artcyclopedia (anglès)
* BBC - Your Paintings - James Francis Danby (anglès)
* The Athenaeum (anglès)
* Tutt'Art (anglès) i (italià)
# Ngete

El ngete (ngeté, nge'dé) és una llengua txadiana pertanyent a la subdivisió de les llengües masses parlada per uns 10.000 individus de la població de Ngete i dels seus voltants (prefectura Maio-Kebbi, al sud-oest del Txad).
# Televisió del Ripollès

Televisió del Ripollès és l'únic canal de televisió comarcal del Ripollès. És de titularitat privada i pertany al grup Corisa Media Grup. Des de la implantació de la Televisió Digital Terrestre cobreix el Ripollès i la Garrotxa. Ofereix programació íntegrament en llengua catalana i combina la producció pròpia amb la producció aliena, de la mà d'altres televisions i productores catalanes. Està afiliada a la Xarxa de Televisions Locals i al grup Televisions Digitals Independents de Proximitat.
Es va fundar l'any 1993 de la mà d'un nombre reduït de socis que es van unir en una societat limitada. Els primers estudis es van ubicar al casal d'entitats del barri del Pla de Sant Pere de Ripoll. Posteriorment es van traslladar a uns baixos del carrer Núria, al barri de la carretera de Barcelona de la mateixa població. Va ser allà on va experimentar el màxim creixement, tant a nivell de continguts, com de qualitat. També va ser durant aquesta etapa que el canal va assolir la cobertura comarcal actual, del 90% del territori ripollès. Després de ser adquirida per Ràdio Ripoll i ser integrada dins del grup Comunicacions del Ripollès, actualment Corisa Media Grup, els estudis es van traslladar a les mateixes instal·lacions de Ràdio Ripoll, al carrer Berenguer el Vell número 1, al centre de la ciutat. A principi del 2013 s'ha traslladat a uns estudis més grans a la Colònia Santa Maria, també a Ripoll. Ha assolit un "share" (audiència) de l'11 %, el segon mitjà en català més seguit.
Televisió del Ripollès comparteix el departament d'informatius i el comercial amb la resta d'empreses del grup Corisa Media Group: Ràdio Ripoll, el setmanari El Ripollès i la publicació electrònica El Ripollès Digital.
Els programes més destacats de la graella de programació de Televisió del Ripollès, sobretot per la seva antiguitat i la seva audiència són l'informatiu Comarca Informatiu, que té tres edicions diàries de dilluns a divendres, i una de cap de setmana; l'informatiu esportiu Només esport; el programa de debat Taula Oberta; el programa de vespres El Magazín i el programa educatiu presentat per Lluís Gavaldà Pica lletres.

## Referències

* ↑ Televisió del Ripollès Arxivat 2017-02-02 a Wayback Machine. a la xarxa de televisions locals
* ↑ Televisió del Ripollès al web de TDI
* ↑ «"Corisa Media Grup es trasllada"». Arxivat de l'original el 2013-10-30. [Consulta: 29 març 2013].
* ↑ Televisió del Ripollès Arxivat 2017-02-02 a Wayback Machine. a ripollesqualitat
* ↑ «Qui Som». Corisa Media Group. Arxivat de l'original el 28 de gener 2020. [Consulta: 26 abril 2020].
* ↑ "El «Pica lletres», a Televisió del Ripollès" (17-02-2010)El Punt

## Enllaços externs

* Televisió del Ripollès Arxivat 2013-04-03 a Wayback Machine.
* Corisa Media Group Arxivat 2017-02-02 a Wayback Machine.
# Estació de Boulogne-Ville

L'estació de Boulogne-Ville és una estació ferroviària situada a la ciutat francesa de Boulogne-sur-Mer (al departament del Pas de Calais). És l'estació principal d'aquesta ciutat, on també hi ha l'estació de Boulogne-Tintelleries.
És servida pels trens del TER Nord-Pas-de-Calais i el TER Picardie (de Boulogne-Ville a Arras i a Lille-Flandres i de Calais-Ville a Amiens). També és servida pels Corail Intercités amb destinació a Paris-Nord via Amiens i és cap de línia per a TGVs. Hi ha TERGVs que uneixen Boulogne-Ville amb Lille-Europe en cinquanta-cinc minuts.
| Provinença | Estació anterior | Línia | Estació següent | Destinació |
| - | Tèrminus | Corail Intercités | Étaples-Le Touquet | Paris-Nord |
| - | Tèrminus | TER Nord-Pas-de-Calais | Boulogne-Tintelleries | Lille-Flandres (via Calais-Ville) |
| - | Tèrminus | TER Nord-Pas-de-Calais | Etaples-Le Touquet | Lille-Flandres (via Saint-Pol-sur-Ternoise) |
| - | Tèrminus | TER Nord-Pas-de-Calais | Etaples-Le Touquet | Arras |
| Calais-Ville | Boulogne-Tintelleries | TER Picardie | Pont-de-Briques | Amiens |
# Ibèria (desambiguació)

«Ibèria o Iberia» té aquests significats:
* Ibèria (Albéniz), composició d'Isaac Albéniz
* Iberia (revista), revista que donava suport als Aliats de la Primera Guerra Mundial
* Iberia (pel·lícula), un film de Carlos Saura de 2005.
* Toponímia:
** Ibèria, antic nom grec per la península Ibèrica
** Regne d'Ibèria, regne del Caucas durant el segle iv aC
** Península Ibèrica, península a l'extrem sud-oest d'Europa
** Iberia (Missouri), població dels Estats Units a l'estat de Missouri
* Organitzacions:
** Iberia LAE, companyia aèria espanyola
** Iberia Express, aerolínia filial d'International Airlines Group
* Altres:
** Iberia (automòbil), automòbil concebut a Madrid el 1907
# Cantó de Péronne

El cantó de Péronne és un cantó francès del departament del Somme, situat al districte de Péronne. Té 21 municipis i el cap és Péronne.

## Municipis

* Aizecourt-le-Haut
* Allaines
* Barleux
* Biaches
* Bouchavesnes-Bergen
* Bouvincourt-en-Vermandois
* Brie
* Buire-Courcelles
* Bussu
* Cartigny
* Cléry-sur-Somme
* Doingt
* Estrées-Mons
* Éterpigny
* Feuillères
* Flaucourt
* Mesnil-Bruntel
* Moislains
* Nurlu
* Péronne
* Villers-Carbonnel

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1951 | Émile Vermond | |
| 1951-1970 | Daniel Boinet | RPR |
| 1970-1976 | Jean Daudré | RPR |
| 1976-1982 | Edouard Guilbeau | PCF |
| 1982-1988 | Jean-Marie Carbonnelle | UDF-PR |
| 1988- | Pierre Linéatte | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 14.456 | 16.114 | 17.310 | 18.094 | 17.343 | 17.123 | 16.550 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Déu de la mort

El déu (o deessa) de la mort és una divinitat que personifica la mort a diverses cultures. Sovint forma parella amb una divinitat major, creadora del món.

## Llista dels déus de la mort

* Mitologies africanes: Abassi, Ala, Azrail, Chuku.
* Mitologia asteca: Mictlantecuhtli.
* Mitologia babilònica: Ereshkigal, Ixtar, Nergal
* Mitologia budista: Yama
* Mitologia cananea: Mot
* Mitologia celta: Morrigan
* Mitologia egípcia: Anubis, Osiris
* Mitologia finesa: Tuoni
* Mitologia grega: Thanatos, Hades.
* Mitologia igbo: Ogbunabali
* Mitologia japonesa: Enma (probablement una transliteració de Yama)
* Mitologia maia: Ah Puch
* Mitologia maori: Hine-nui-te-pō.
* Mitologia nòrdica: Freya, Odín
* Mitologia romana: Plutó

## Referències

* ↑ http://www.azteccalendar.com/god/Mictlantecuhtli.html
* ↑ "The counterpart to these deities of sky, air, water, and earth was the underworld, the realm of the dead, originally seen as ruled by the powerful Goddess Ereshkigal." Ruether, Rosemary Radford. Goddesses and the Divine Feminine: A Western Religious History. Berkeley: University of California Press. ISBN 0-520-23146-5
* ↑ "After consulting his mistress Ereshkigal, the queen of the Nether World, he admits Ishtar" Kramer, "Ishtar in the Nether World According to a New Sumerian Text" Bulletin of the American Schools of Oriental Research. 1940. Google scholar results as the JSTOR link is unlikely to be universally available.
* ↑ http://www.gatewaystobabylon.com/gods/lords/undernergal.html
* ↑ http://www.anubis.org/anubis.html Arxivat 2012-10-26 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.anubis.org/osiris.html Arxivat 2012-05-26 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.godchecker.com/pantheon/finnish-mythology.php?deity=TUONI
* ↑ http://www.theoi.com/Daimon/Thanatos.html
* ↑ A page describing Hades.
* ↑ Kveldulf Gundarsson. (1993, 2005) Our Troth. ISBN 0-9770165-0-1
# Fulgurita

La fulgurita (del llatí fulgur, 'raig') és una roca metamòrfica en forma de tub composta per lechatelierita (sílice vitrificada) que es pot trobar en sorres o gresos. La seva formació es deu a la caiguda d'un llamp atmosfèric.
La caiguda del llamp sobre un terreny sorrenc provoca la fusió dels grans de sílice, ja que la temperatura d'aquest pot aconseguir els 4000 graus Celsius i fins a una profunditat de més d'un metre, però en una zona molt estreta. La sílice queda així vitrificada en forma d'uns tubs de raig, de 2mm a 50mm de diàmetre, de vegades retorçats o ramificats. Aquestes fulgurites abunden en els deserts de sorra i en les dunes litorals.
Poden ser de diferents colors depenent de la composició de la sorra, on es van formar, incloent negre, bronze, verd i blanc translúcid. L'interior de la fulgurita és comunament llis o delineat d'unes fines bombolles; l'exterior està generalment cobert d'aspres partícules de sorra. Tenen aparença d'arrel i sovint mostren petits forats. Les fulgurites algunes vegades formen conjunts vitris en roques sòlides.
La formació de fulgurites és un fenomen poc freqüent, i extreure una íntegra és complicat a causa de la fragilitat del mineral, fàcilment trencadís. Possiblement el model millor conservat es troba a la Academy of Natural Sciences de Filadèlfia, exemplar descobert el 1940.

## Vegeu també

* Pedra de llamp

## Referències

* ↑ «Fulgurita». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Ngoni

El ngoni és una llengua bantu parlada a Tanzània i Moçambic. És una de les diverses llengües parlades pels ngonis, que descendeixen dels nguni del sud d'Àfrica. Malgrat el seu nom, no és descendent d'una llengua nguni, sinó que només conserva el nom. En general, qualsevol llengua parlada pels ngonis pot ser anomenat "Ngoni": Els ngoni de Malawi, per exemple, parlen chewa, i altres ngonis parlen tumbuka o nsenga.

## Referències

* ↑ Ngoni a The Joshua Project

## Bibliografia

* (anglès) Enoch Timpunza Mvula, Elizabeth Kachocha Khonje i Harriet Kachoka Chingana, IsiNgoni : First learner's book, Dzuka Publishing Company, Blantyre, 2010, 75 p. ISBN 978-99908-8311-4
# Televisió de les Illes Balears

Televisió de les Illes Balears és una empresa pública balear pertanyent a l'Ens Públic de Radiotelevisió de les Illes Balears (EPRTVIB) que gestiona els canals de televisió IB3 Televisió, IB3 HD i IB3 Global.

## Canals

IB3 Televisió és el principal canal de l'entitat. Va començar a emetre el 2005 i té un índex d'audiència entorn del 5%. Es pot veure a les Illes Balears per TDT i també per les plataformes ONO i Imagenio.
IBdos fou un projecte de segon canal de televisió d'IB3 amb continguts d'informació, cultura i esports, incloent retransmissions dels plens del Parlament, reportatges, actes institucionals, documentals i futbol, que va fer emissions en prova des del 14 de febrer de 2010.
IB3 HD és un canal generalista que va iniciar les emissions en proves el 17 de març de 2010, a través del múltiplex 65. El canal, de moment, només emetrà els partits de la Champions League i amistosos de pretemporada del RCD Mallorca.
IB3 Global, anteriorment anomenat IB Sat, és el canal que emet a l'exterior de les Illes Balears i Pitiüses. Originàriament emetia per a Europa a través del satèl·lit Hispasat. La programació es basa principalment en continguts de producció pròpia dels canals de Televisió de les Illes Balears. El novembre del 2012 va deixar d'emetre per satèl·lit, ja que les institucions públiques de les Illes van estimar que 400.000 euros era massa pel manteniment del canal.

## Directors

* Arturo Orrico
* Joan Seguí
* Jaume Santacana
* Jaume Grau
* Mar Adrián Cortell (des de 2011)
* Joan Carles Martorell

## Instal·lacions

La seu central de Televisió de les Illes Balears es troba al carrer Madalena, 21 del Polígon Son Bugadelles de Santa Ponça (Calvià, Mallorca).
També té delegacions a Menorca, Eivissa i Formentera:
* Maó: C/ Artutx, 22 - 1r esq. POIMA.
* Eivissa: C/ Pintor Narcís Puget, 6. Sant Rafel. Sant Antoni.
* Formentera: C/ de s'Almadrava, s/n. Edifici Auba. La Savina.

## Referències

* ↑ IBdos el segundo canal de IB3, comenzará sus emisiones el día 28, DIARIO DE MALLORCA, 5-02-10 (castellà)
* ↑ Se retrasan los plazos de la puesta en marcha de IBDos DIARIO DE MALLORCA, 17-02-10 (castellà)
* ↑ Periódico, El «IB3 deixa d'emetre a Catalunya» (en castellà). elperiodico, 18-10-2012.
* ↑ «La periodista valenciana Mar Adrián, nombrada nueva directora de la televisión balear IB3» (en castellà). Las Provincias, 20-10-2011. [Consulta: 12 gener 2015].
# Berthold

Berthold és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 466 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Berthold tenia 466 habitants, 170 habitatges, i 131 famílies. La densitat de població era de 473,5 hab./km².
Dels 170 habitatges en un 40,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 69,4% hi vivien parelles casades, en un 5,3% dones solteres, i en un 22,9% no eren unitats familiars. En el 21,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,74 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,21.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,8% tenia menys de 18 anys, un 4,5% entre 18 i 24, un 32% entre 25 i 44, un 16,5% de 45 a 60 i un 15,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.000 $ i la renda mediana per família de 43.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.250 $ mentre que les dones 20.000 $. La renda per capita de la població era de 17.683 $. Entorn del 5,6% de les famílies i el 6,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Berthold». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Berthold». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].