OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lira (Uganda)

Lira és una ciutat a la Regio del Nord d'Uganda. El 2020 tenia 116.500 habitants (2014 eren 99.059). El 2022 va rebre l'estatut de ciutat, és el centre urbà principal del districte de Lira.
Lira va ser una de les últimes ciutats d'Uganda detinguda pels partidaris del dictador Idi Amin (1925-2003) durant la guerra d'Uganda i Tanzània (1978-1979). Una força formada per la 201a Brigada de la Força de Defensa del Poble de Tanzània i el Front d'Alliberament Nacional d'Uganda van atacar Lira el 15 de maig de 1979. En van expulsar els partidaris d'Idi Amin després d'una batalla breu. Va ser l'última batalla important de la guerra. El que romania de l'exèrcit d'Amin es va desintegrar completament poc després.
Des del 1968 és seu d'un bisbat catòlic. El 2012 hi va obrir la Universitat de Lira. Les primeres facultats van ser ciències mediambientals, obstetrícia i enginyeria.

## Persones

* John Akii-Bua (1950-1997), atleta

## Referències

* ↑ Brinkhoff, Thomas. «Uganda: Regions, Major Cities & Towns - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information» (en anglès). City Population. [Consulta: 12 desembre 2022].
* ↑ Draku, F. «Cabinet elevates 15 municipalities to cities» (en anglès). Monitor, 17-09-2020.
* ↑ Cooper i Fonanellaz, 2015, p. 37,39.
* ↑ «Lira (Diocese)» (en anglès). Catholic-Hierarchy. [Consulta: 12 desembre 2022].
* ↑ Okino, Patrick «Lira University opens in August» (en anglès). New Vision, 01-06-2012.

## Bibliografia

* Cooper, Tom; Fontanellaz, Adrien. Wars and insurgencies of Uganda 1971-1994 [Guerres i revoltes d'Uganda 1971-1994)] (en anglès). Solihull: Helion & Company, 2015. ISBN 1-910294-55-1.
# Lira italiana

La lira italiana (en italià lira, plural lire) va ser la unitat monetària oficial d'Itàlia des del 1861 fins a la introducció de l'euro el primer de gener del 1999, i fou retirada definitivament de la circulació el 28 de febrer del 2002. La taxa de canvi era de 1.936,27 lires per cada euro.
Es dividia en 100 cèntims (centesimi). El codi ISO 4217 de la lira italiana era ITL. El seu símbol era L, de vegades escrit també ₤. Era controlada pel Banc d'Itàlia (Banca d'Italia) i emesa per l'Institut Poligràfic i Casa de la Moneda de l'Estat (Istituto Poligrafico e Zecca dello Stato).
A l'època del canvi a l'euro, el 2002, en circulaven monedes de 5, 10, 20, 50, 100, 200, 500 i 1.000 lires i bitllets de 1.000, 2.000, 5.000, 10.000, 50.000, 100.000 i 500.000 lires. A causa de l'escàs valor de la lira italiana, la moneda fraccionària ja havia desaparegut de la circulació feia temps.
Les monedes de 500 lires de l'any 1982 foren les primeres monedes bimetàl·liques encunyades, en època moderna.
Era equivalent a la lira vaticana i a la lira de San Marino i tenia valor legal en tots dos estats.

## Referències

* ↑ «Lira» (en italià). Enciclopedia online. Treccani. [Consulta: 17 desembre 2022].
* ↑ Castaño, Francisco. Guia-manual del Comercio y de la Banca, ó sea Tratado ... de operaciones... (en castellà). Madrid: A. Gómez Fuentenebro, 1874, p. 203.
* ↑ Calvo Hornero, Antonia. Economía internacional y organismos económicos internacionales (en castellà). Madrid: Ramon Areces - UNED, 2021, p. 370.

## Vegeu també

* Lira (moneda)

## Enllaços externs

* Banc d'Itàlia (italià) (anglès)
* Institut Poligràfic i Casa de la Moneda de l'Estat (italià)
# IBAC (equip ciclista)

L'equip IBAC va ser un equip ciclista italià, de ciclisme en ruta que va competir entre 1963 i 1964.

## Principals resultats
### A les grans voltes

* Giro d'Itàlia
** 2 participacions (1963, 1964)
** 2 victòries d'etapa:
*** 2 el 1964: Angelino Soler, Nino Defilippis
* Tour de França
** 1 participació (1963,)
** 0 victòries d'etapa:
* Volta a Espanya
** 0 participacions

## Notes

* ↑ juntament amb el Molteni

## Enllaços externs

* Plantilles a firstcycling.com
* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilles a cyclebase.nl
# Le Compositeur toqué

Le Compositeur toqué és una pel·lícula muda de Georges Méliès estrenada el 1905 a l'inici del cinema mut. Actualment existeix una còpia a la George Eastman House.

## Sinopsi

Mr. Tape Dur intenta compondre una peça al piano. No pot i s'adorm. Aleshores apareix la Musa de la Música i el porta al paradís de la música. Quan es desperta, el Sr. Tape Dur està tan deprimit que es suïcida xocant contra el seu piano. (Tiré du scénario Méliès)

## Referències

* ↑ Le Compositeur toqué a silentera.com
* ↑ http://dvdtoile.com/Film.php?id=12672

## Enllaços externs

* Le Compositeur toqué a YouTube
# Leivi

Leivi (en ligur Léivi) és un comune italià, situat a la regió de la Ligúria i a la ciutat metropolitana de Gènova. El 2011 tenia 2.350 habitants.

## Geografia

Es troba en la petita vall de Fontanabuona, a l'est de Gènova. Té una superfície de 9,71 km² i les frazioni de Bocco, Curlo, Mezzo, Rostio, San Bartolomeo, San Rufino di Leivi i Solaro. Limita amb les comunes de Carasco, Chiavari, San Colombano Certenoli i Zoagli.

## Referències

* ↑ Frisoni, Gaetano. Nomi propri di città, borghi e villaggi della Liguria del Dizionario Genovese-Italiano e Italiano-Genovese. Gènova: Nuova Editrice Genovese.
* ↑ «Dades Istat el 31 desembre 2011». Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 19 juliol 2015].
# Lierni Lekuona Etxebeste

Lierni Lekuona Etxebeste (Lezo, Guipúscoa, 8 d'abril de 1995) és una ciclista basca professional des del 2014 i actualment a l'equip Bizkaia-Durango.

## Palmarès

* 2017
** 1a al Trofeu Ria de Marín

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Liesek

Liesek és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Žilina, al centre-nord del país.
La primera menció escrita de la vila es remunta al 1558.

## Referències

* ↑ «(eslovac) Slovenské slovníky». [Consulta: 11 febrer 2010].
* ↑ Citypopulation.de Estadístiques.
* ↑ «(eslovac) (anglès) Mestská a obecná štatistika SR». Arxivat de l'original el 16 de novembre 2007. [Consulta: 11 febrer 2010].
# Idelphonse Nizeyimana

Idelphonse Nizeyimana (Gisenyi, 5 d'octubre de 1963) és un soldat ruandès, que va ser condemnat per haver participat en el Genocidi de Ruanda pel Tribunal Penal Internacional per a Ruanda.

## Vida

D'ètnia hutu, Nizeyimana va néixer a la prefectura de Gisenyi el 5 d'octubre de 1963, en el mateix municipi que el president Juvénal Habyarimana. El 1994, va assolir el rang de capità en les Forces Ruandeses de Defensa, i era el segon en el comandament, dessota Tharcisse Muvunyi, de l'École des sous-officiers (ESO). fou condemant per ordenar l'execució de la reina mare Rosalie Gicanda al començament dels assassinats a Butare.
El 27 de novembre de 2000, el Tribunal Penal Internacional per a Ruanda (ICTR) va emetre una acusació contra Nizeyimana, el va acusar de "genocidi, o en la complicitat alternativa en genocidi, incitació directa i pública a cometre genocidi i crims contra la humanitat". Concretament, l'acusació va al·legar que durant el genocidi, Nizeyimana havia "instigat, encoratjat, facilitat o consentit a [...] Interahamwe cometre assassinats, segrestos i destrucció de béns." Va ser descrit com "un dels principals objectius" del TPIR.
Segons l'organització African Rights és un membre clau de la milícia de genocida anti-tutsi FDLR. El 6 d'octubre de 2009, Nizeyimana va ser arrestat a la capital d'Uganda Kampala, aparentment quan viatja des de la República Democràtica del Congo a Kenya amb documents falsos. Prèviament el govern dels Estats Units havia ofert una recompensa de fins a 5 milions de dòlars USA per informació que conduís a la seva detenció o condemna.
El 29 de setembre de 2014 el TPIR va confirmar la condemna de Nizeyimana pel genocidi, crims de guerra i crims contra la humanitat per la seva implicació personal en els assassinats, inclòs l'assassinat de la reina Gicanda. La pena fou reduïda a 35 anys de presó.

## Referències

* 1 2 «Rwanda: Prosecutor Hassan Jallow Welcomes Rwanda Genocide Verdict».
* ↑ Correction to the Second Amended Indictment Arxivat 2017-02-05 a Wayback Machine., from the ICTR, 17 December 2010
* 1 2 Rwanda genocide: Nizeyimana convicted of killing Queen Gicanda. BBC News. June 19, 2012, Retrieved 2 March 2016
* ↑ Indictment against Nizeyimana Arxivat 2017-02-05 a Wayback Machine., from the ICTR, 27 November 2000
* 1 2 Rwanda queen-killing suspect held. BBC News. October 6, 2009.
* ↑ "Wanted for Genocide", United States Department of State.

## Enllaços externs

* U.S. State Department press release about Nizeyimana
* Information on indictees at the Library of Congress (archived 2005-05-20)
# Llei Anastasiana

Llei Anastasiana és el nom aplicat a dues constitucions de l'Imperi romà.
La primera la va establir l'emperador Anastasi (491-518) i l'altra Justinià I (527-566). La constitució de Justinià era una ampliació i complement de la primera, i incloïa un text d'un epítom grec anomenat de les Basíliques. La llei limitava el dret dels cessionaris d'accions o crèdits que van ser adquirits per un cert preu, i limitava l'import que es podia reclamar al deutor a la quantitat que s'hagués satisfet per l'adquisició. Els comentaristes i els que van exposar la llei en èpoques posteriors van incorporar diverses excepcions a la norma, que va quedar reflectida al dret comú i al dret català.

## Referències

* ↑ «Llei Anastasiana». Enciclopèdia.cat. Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 22 abril 2022].
# Llibre dels Ritus

El Liji o Llibre dels Ritus (xinès tradicional: 禮記, xinès simplificat: 礼记, pinyin: Lǐjì), també conegut com el Llibre dels Còstums, Clàssic dels Ritus, el Registres dels Ritus, Liki, Li Ji, Li Gi o Li Ch'i, va ser un dels Cinc Clàssics xinesos del cànon confucià.

## Referències

* Buckley Ebrey, Patricia. Confucianism and the Family Rituals in Imperial China. New Jersey: Princeton University Press, 1991
* Creel, H.G. Confucius and the Chinese Way. New York: Harper & Row, Publishers, 1949
* Dawson, Raymond. Confucious.Great Britain: The Guernsey Press Co. Ltd., 1981
* de Bary, Wm. Theodore, Wing-tsit Chan, and Buton Watson. Sources of Chinese Tradition. New York and London: Columbia University Press, 1960
* Holm, Jean, and John Bowker. Sacred Writings. London: Printer Publishers Ltd., 1994
* Jingpan, Chen. Confucius as a Teacher. Beijing: Foreign Languages Press, 1990
* Lin Yutang. The Wisdom of Confucious. New York: Random House, Inc., 1938
* Smith, Howard. Confucius.Great Britain: Charles Scribner's Sons, 1973
* Theobald, Ulrich. Chinese Literature. 24 Oct. 2008
* Yutang, Lin. The Wisdom of Confucius. United States of America: Random House Inc., 1938

## Enllaços externs

* El Llibre dels Ritus (xinès) (anglès)
* Documents confucianistes (anglès)
# Llibre dels dos camins

El Llibre dels dos camins o Llibre dels camins de Rosetau és un dels Textos dels sarcòfags de la necròpolis de Deir al-Bersha de l'Antic Egipte Mitjà.
Aquests textos, que daten si més no de començaments del Regne Mitjà, escrits en egipci mitjà o clàssic, sobretot dins de sarcòfags de fusta, potser substituïen les inscripcions a les parets de les tombes. Aquests sarcòfags estaven preparats per a albergar alts funcionaris i les seues esposes i, al costat dels conjurs, representaven, al fons de les caixes, un mapa amb dos camins, l'un de terra i l'altre de canal d'aigua, per on havia d'encaminar-se el mort per a arribar al Més enllà i poder renàixer.
El Llibre dels dos camins dona instruccions sobre el viatge de l'esperit del mort en la barca solar per la regió de Rosetau, on el cos d'Osiris està protegit per muralles de foc, per a arribar a l'Aaru (Camp de joncs). S'hi descriuen set portes amb guardians o dimonis en cadascuna. Al principi, hi ha una porta de foc protegida per un guardià denominat "Aquell que rebutja els ignorants", que impedeix el pas als qui no tenen coneixement, i que, una vegada traspassada, ofereix dues alternatives, cap a la regió de la Llum o cap al món de les Tenebres.
Hi ha un camí diürn, de caràcter solar, representat en negre, en què la persona morta és acompanyada pel déu solar Ra, i un camí d'aigua, representat per Osiris, en color blau, en què és acompanyada pel déu lunar Tot.
Només les persones pures, amb l'ajuda d'aquests textos, poden anar sortejant els guardians del món inferior i anar avançant, sense quedar atrapades en la foscor absoluta, el no-res, fins al Regne de la Llum plena, presidit per Ra-Horus l'Antic, que és la llum divina.
També s'hi inclou la casa de la dea Maat, que assegura l'ordre còsmic.

## Vegeu també

* Llibre dels Morts
* Llibre de les Portes

## Referències

* ↑ «Book of Two Ways Egyptian Hell Texts. The Book of Two Ways (Book of the Ways of Rosetau)» (en anglés), 2009. [Consulta: 4 desembre 2015].
* ↑ «Los egipcios y la eternidad. Libro de los Dos Caminos» (en espanyol), 2005. Arxivat de l'original el 8 de desembre de 2015. [Consulta: 4 desembre 2015].
# Le Globe

Le Globe era un diari francès, publicat a París pel grup Bureau du Globe entre 1824 i 1832, i creat inicialment amb l'objectiu d'editar publicacions i creacions romàntiques. Va ser fundat per Pierre Leroux. Després de 1828, el periòdic va quedar políticament lligat al liberalisme.
Posteriorment va ser comprat pels santsimonistes en 1830, convertint-se en la veu oficial del moviment sota la Monarquia de Juliol. Le Globe va ser finalment prohibit, després de la denúncia del santsimonisme com una "secta".

## Contribuïdors destacats

* Jean-Jacques Ampère
* Jean-Georges Farcy
* François Guizot
* Prosper Duvergier de Hauranne
* Charles Magnin
* Charles de Rémusat
* Charles Augustin Sainte-Beuve
* Ludovic Vitet
* Alphonse Lavallée

### Santsimonians

* Michel Chevalier
* Barthélemy Prosper Enfantin
* Olinde Rodrigues

## Referències

* ↑ Le Globe at WorldCat. OCLC 6339017
* ↑ Gilman, Peck & Colby 1905.
* ↑ Parker, Roger; Smart, Mary Ann. Reading critics reading: opera and ballet criticism in France from the Revolution to 1848. Oxford University Press, 2001, p. 71. ISBN 978-0-19-816697-9.

## Bibliografia

* «Augustin-Charles RENOUARD» (en francès). Controverses du XIXème Siècle sur la «Propriété Intellectuelle». [Consulta: 14 octubre 2017].
* Robert, Adolphe; Cougny, Gaston. «Renouard (Augustin, Charles)». A: dictionnaire des parlementaires français de 1789 à 1889 (en francès), 1889 [Consulta: 13 octubre 2017].
# Ielizaveta Guerdt

Ielizaveta Guerdt (Sant Petersburg, 17 d'abril de 1891 $^{(Julià)}$ - Moscou, 6 de novembre de 1975) va ser una ballarina russa i professora de les escoles imperials russes i soviètiques de la dansa clàssica. Era la filla de Pàvel Guerdt.
Filla del celebrat ballarí Pàvel Guerdt, va estudiar amb Michel Fokine a l'Imperial Ballet School, on el seu soci principal va ser Vaslav Nijinsky. Es va casar amb un altre danseur popular, Samuil Adrianov (1884-1917, el primer marit), que ballava amb Pierina Legnani i Mathilde Kschessinska, dues ballarines que buscava emular.
Després de la revolució russa, Ielizaveta Guerdt i Olga Spessívtseva van ser els únics ballarins de classe mundial que van optar per romandre a Rússia, mentre que altres emigraren a Occident.
El 1928, després de 20 anys de ball, va decidir abandonar l'escenari i dedicar-se a la docència. Va ensenyar la classe de perfecció per a les dones ballarines a l' Òpera i Ballet de Leningrad juntament amb l'ensenyament de les noies en la seva Alma mater (1927-1934). Després es va traslladar de Leningrad a Moscou. Allà va ensenyar la classe per a les ballarines del Teatre Bolshoi, ballarines entrenadores del Ballet Bolshoi i també va treballar a l' Escola de Ballet de Moscou (1935-1942 i 1945-1960).
Entre els seus alumnes hi havia Alla Shelest (a Leningrad), Irina Tikhomirnova, Maya Plisetskaya, Violetta Bovt, Mira Redina, Raisa Struchkova, Ekaterina Maksimova (a Moscou). Amb alguns d'ells va continuar col·laborant al teatre. Així va entrenar a Sulamith Messerer i després a la seva neboda Maya Plisetskaya .

## Referències

* ↑ «Elizaveta Gerdt (1891-1975)». A: Sleeping Beauty, a Legend in Progress. Yale University Press, 2008, p. 54–56. ISBN 978-0-300-12882-6 [Consulta: 17 gener 2019].
# Jacob de Nimiuza

Jacob de Nimiuza (Jacobus, Ἰάκωβος Νιμούζα) (vers 360-450) fou un eremita sirià, extremadament auster, les particularitats del qual en les seves privacions són descrites per Teodoret al seu Philotheus.
Va viure uns 90 anys i encara era viu quan Teodoret va escriure aquesta obra a mitjan segle v (Teodoret, Philotheus s. Historia Religiosa, 100.25.)
# Jacob de Gassion

Jacob de Gassion (1578-1635) fou un escriptor i metge bearnès fill del Mariscal de França Joan de Gassion i president del Parlament de Navarra amb seu a Pau. És autor d'un sonet en bearnès adaptat de Pierre de Ronsard i musicat posteriorment pel cantant bearnès Marcèu Amont :
Quan lo printemps en rauba pingorlada A hèit passar l'escossor deus grans hreds, Lo cabiròu per bonds e garrimbets, Sauteriqueja au mietan de la prada.
Au beth esguit de l'auba ensafranada Prenent la fresca, au long deus arrivets, Marilhà's va dens l'aiga argentada, Puish suu tucòu he cent arricoquets...
Deus cans corrents cranh chic la clapiteja ; E se tien sauv ... Mes, en tan qui holeja, L'arquebusèr lo da lo còp mortau !
Atau viví sens tristessa ni mieja, Quan un beth uelh m'anà har per enveja, Au miei deu còr, bèra plaga lejau.
# Ignacio de Loyola Abeledo Rute

Ignacio de Loyola Abeledo Rute (Huelva, Andalusia, 5 de gener de 1996), més conegut com a Ignacio Abeledo, és un futbolista andalús que juga com a migcentre esquerre i actualment milita al Club Gimnàstic de Tarragona.
# Ignacio de la Pezuela y Sánchez

Ignacio de la Pezuela y Sánchez (Entrambasaguas, 1 de febrer de 1764-Madrid, 11 de novembre de 1850) va ser un polític espanyol, ministre durant el regnat de Ferran VII, pròcer del regne i senador vitalici. Fou pare del marí i ministre Manuel de la Pezuela y Lobo-Cabrilla.

## Biografia

Era fill de l'hidalgo militar Juan Manuel de la Pezuela y Muñoz. Va estudiar lleis al seminari de Conca en 1790 i en 1805 fou nomenat comissari reial per a la venda de béns eclesiàstics als arquebisbats de Segòvia i Santiago de Compostel·la. En esclatar la guerra del francès en 1808 fou nomenat vocal a la Junta de Defensa del Regne de Galícia, raó per la qual s'hagué d'exiliar en 1809.
La Junta Suprema Central el va nomenar secretari del Despatx de Gràcia i Justicia entre agost de 1811 i juny de 1812 i secretari d'estat amb caràcter interí entre maig i setembre de 1812. Durant el trienni liberal va ser vocal d'estat a la Junta de Govern, raó per la qual Ferran VII el va desterrar quan va restaurar l'absolutisme. De 1824 a 1829 va viure a França i de 1829 a 1832 a Santander. De 1834 a 1836 fou membre del Consell Reial d'Espanya i Índies i pròcer del Regne. Posteriorment fou senador per Segòvia de 1837 a 1849 i senador vitalici des de 1845.

## Referències

* ↑ 250 años del nacimiento de Ignacio de la Pezuela Sánchez. Arxivat 2017-06-29 a Wayback Machine. per Luis Garrido Muro
* ↑ «Ministres de Ferran VII». Arxivat de l'original el 2019-02-09. [Consulta: 13 juliol 2017].
* ↑ Fitxa del Senat
# Jablonové (Bratislava)

* No s'ha de confondre amb Jablonové (Žilina).
Jablonové és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Bratislava, a l'extrem occidental del país, prop de la frontera amb Àustria.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1206.

## Referències

* ↑ Jablonové
# Jabloň

Jabloň és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1405.
# Jabouilleia

Jabouilleia és un gènere d'ocells que ha patit recents reubicacions taxonòmiques. Fins fa poc classificat a la família dels timàlids (Timaliidae), actualment el COI el considera un gènere obsolet i les seues espècies són ubicades a Napothera, dins els pel·lornèids (Pellorneidae).

## Taxonomia

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.8, 2011) el present gènere figurava format per dues espècies:
* Jabouilleia danjoui.
* Jabouilleia naungmungensis.
# Ippolito Correggio

Ippolito Correggio (Correggio, 1520 $^{(Gregorià)}$ - desembre 1552), fill de Giberto VII Correggio i Verònica Gambara, fou comte sobirà de Correggio i comte del Sacre Imperi Romà. Va succeir al seu pare el 1518 i el diploma imperial és de 16 de desembre de 1520. Va ser senyor de Campagnola, Rossena i Fabbrico, i senyor de Scurano i Bazzano. Va ser Patrici de Parma i de Venècia, i agregat a la Cittadinanza de Siena el 1552.
Va ser capità de l'exèrcit de Venècia del 1526 al 1528, capità a l'exèrcit espanyol el 1528 (coronel el gener de 1536), Governador Imperial de Velletri el 1540, ambaixador del Duc de Parma a la cort imperial el 1549, i del duc de Florència a l'infant Felip d'Espanya el 1551 i a l'emperador el 155
Va morir a Correggio el desembre del 1552. Estava casat amb Chiara da Correggio, filla de Gianfrancesco II Correggio, comte de Correggio i només va deixar una filla (Fúlvia).
# Ipsissima verba

Ipsissima verba, en llatí "les mateixes paraules," és un terme legal que es refereix a l'autoritat material, generalment establerta, a la qual un escriptor o orador s'està o que està citant. Per exemple, "la posició de l'advocat sobre la segregació es recolza en la ipsissima verba del dictamen del Tribunal Suprem en el Cas Brown contra Consell d'Educació."

## Cristianisme

Ipsissima verba també es refereix a les paraules en arameu que apareixen en els evangelis que podrien ser les paraules reals que Jesús va pronunciar físicament. Mentre que els manuscrits traduïts en el Nou Testament canònic van ser originalment escrits en grec de koiné, unes poques paraules arameas han sobreviscut en alguns textos. S'especula àmpliament que la llengua nativa de Jesús era el arameo i que aquestes dites particulars podrien preservar les mateixes paraules que Jesús va pronunciar físicament, com les "Set Paraules".

## Altres usos

Ipsissima verba és també el nom d'un àlbum de la banda alemanya Samsas Traum.

## Referències

* ↑ Theopedia

## Vegeu també

* Tribut al Cèsar
# Lincoln Near-Earth Asteroid Research

LINEAR (Lincoln Near-Earth Asteroid Research) és un programa de localització i seguiment d'asteroides, únic en tot el planeta, que tracta de localitzar i predir el risc de col·lisió d'asteroides amb la Terra. És un programa conjunt entre la NASA i l'Exèrcit dels Estats Units i el MIT. L'observatori principal es troba a Nou Mèxic, al desert, allunyat de tot nucli urbà, cosa que li permet vigilar l'espai sense molestes llums procedents de les ciutats (Contaminació lumínica).
Entre la plantilla es troben astrònoms, geòlegs, militars, matemàtics i enginyers. Actualment, el govern dels Estats Units destina 4 milions de dòlars a la investigació d'asteroides potencialment perillosos per a la Terra. Es calcula que s'han detectat prop del 60% dels asteroides propers a la Terra, i que cap és perillós pel planeta. No obstant això, no se sap res sobre el 40% d'asteroides restants que es calculen que no han estat detectats encara.

## Enllaços externs

* (anglès) web del programa LINEAR Arxivat 2008-05-17 a Wayback Machine.