OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sebastià Llopis Rotllant

Sebastià Llopis Rotllant (Barcelona 1930-2004) dirigent esportiu d'entitats relacionades amb la pràctica d'esports per a discapacitats psíquics.
Va ser, des de 1972, el primer president de la Federació Catalana d'Esports de Pedagogia Terapèutica, que posteriorment es va transformar en l'Associació Catalana d'Esports i Lleure (ACELL) i finalment en Federació Catalana d'Esports per a Disminuïts Psíquics (ACELL). El seu coneixement de l'educació especial unit a la seva gran passió per l'esport, va marcar el que es va convertir en la constant de la seva vida, lluitar per la inclusió social dels disminuïts psíquics sense discriminar ningú per l'handicap intel·lectual que pugui presentar. L'any 1972 des de l'Associació Centre Pedralbes, va iniciar el seu projecte creant i entrenant dos equips de futbol i organitzant partits entre els centres Sant Joan Bosco i la Vall d'Hebron, que eren arbitrats per emblemàtiques figures com Ramallets, Biosca, Kubala, etc. De manera progressiva, altres centres van anar formant equips fins a arribar a crear una lliga futbolística, i en paral·lel van sorgir competicions d'altres esports com tennis de taula, natació o atletisme. Aquesta va ser la llavor de l'Associació Catalana d'Esports i Lleure, que es va crear oficialment el 1982 i posteriorment va fer una aliança amb l'organització internacional Special Olympics per organitzar conjuntament els Jocs Olímpics per a aquestes persones especials. Rebé la medalla Forjadors de la Història Esportiva de Catalunya el 1993.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Esport Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2012. ISBN 978-84-412-2106-.
* ↑ Gallen Utset, Carles. Les Federacions Esportives catalanes i els seus presidents. Barcelona: UFEC, 2013. ISBN Gi.1233-2013.
* ↑ Forjadors de la història esportiva de Catalunya. 4a ed.. Barcelona: Generalitat de Catalunya, 2003. ISBN B-84-393-2620-3.
# Arrastão

* Aquest article tracta sobre la tàctica de robatoris massius. Si cerqueu la cançó d'Elis Regina, vegeu «Arrastão (cançó)».
Arrastão (portuguès) és una tàctica de robatori col·lectiu urbà sorgida en la dècada de 1980 en la platja de Copacabana, a Rio de Janeiro. Consisteix en robatoris consecutius de diners i objectes personals, per part d'un grup nombrós, a vianants, banyistes o assistents a un espectacle públic. La seqüència d'atracaments aprofita el factor sorpresa, essent actuacions que es donen en un curt espai de temps. Sovint, els delinqüents porten armes per atemorir les seves víctimes. El grup pot o no estar organitzat, depenent de la espontaneïtat del robatori.
Aquesta tàctica es pot donar actualment en qualsevol punt del Brasil. Malgrat no ser un terme tècnic en l'àrea de seguretat, és aplicat usualment per premsa i públic quan es donen casos de robatori en sèrie.
El cas més famós d'arrastão va succeir el 18 d'octubre de 1992 en la platja d'Ipanema i va tenir repercussió internacional. També van ser molt comentat els fets succeïts el 10 de juny de 2005 a la platja de Carcavelos de Cascais (Portugal), quan uns joves africans que jugaven entre ells van ser confosos amb lladres, desfermant el pànic entre la població. La premsa local va tenir una polèmica actuació, al carregar contra el col·lectiu immigrant durant dies.
Arrastão és l'augmentatiu d'arrasto (en català, "arrossegament"), la tècnica de pesca amb xarxa.

## Referències

* ↑ Machado, Ana Brasil; Santos, Mariana de Oliveira «O arrastão vai à praia: gentes, redes e visibilidades no balneário carioca». Confins, 39, 02-03-2019. Arxivat de l'original el 2021-09-26. DOI: 10.4000/confins.18302. ISSN: 1958-9212 [Consulta: 26 setembre 2021].
* ↑ Dias Carneiro, Júlio. «Sociólogo vê alarme exagerado com arrastões no Rio de Janeiro». BBC News Brasil, 22-11-2010. Arxivat de l'original el 2021-01-25. [Consulta: 26 setembre 2021].
* ↑ Grillo, Marco. «O Globo, 90 anos: O lado sombrio do verão que frequenta as páginas policiais há 24 anos». O Globo, 08-07-2015. Arxivat de l'original el 2020-04-21. [Consulta: 26 setembre 2021].
* ↑ «'Arrastão' na praia de Carcavelos». Diário de Notícias, 11-06-2005. Arxivat de l'original el 2021-09-26. [Consulta: 26 setembre 2021].
* ↑ «O estranho caso do arrastão que morreu na praia». Diário de Notícias, 12-07-2005. Arxivat de l'original el 2021-09-26. [Consulta: 26 setembre 2021].
* ↑ Fernandes Merlo Cecato, Rita de Cássia «Um estudo sobre etimologia» (pdf). 16º Congresso nacional de iniciação científica, 2016. Arxivat de l'original el 2021-09-26 [Consulta: 26 setembre 2021].

## Vegeu també

* Vídeo de l'arrastão d'Ipanema de 1992 a YouTube
# Azarug

Azarug és una organització juvenil canària d'esquerra creada el 1992 i integrant de l'anomenat MLNC (Movimiento de Liberación Nacional Canario), que defensa el socialisme i la independència de les Illes Canàries.
Es defineix com una organització independentista d'esquerra revolucionària, i entre els seus principis hi ha l'antiimperialisme, l'ecologisme, l'antimilitarisme i el feminisme, així com la reivindicació de la cultura i identitat canària (la difusión, fortalecimiento y defensa de los valores que constituyen la Identidad Nacional Canaria).
Posteriorment, militants d'altres partits com Izquierda Verde - Izegzawen es van unir a Azarug. Després de la creació d'una nova assemblea insular a Gran Canària el grup es va anar acostant cada cop més a posicions més esquerranes, afegint l'estrella vermella socialista al seu símbol.
El seu funcionament és assembleari, i aplica en el si de l'organització la democràcia directa, i l'assemblea és l'òrgan màxim de presa de decisions. També té un caràcter autogestionari.

## Referències

* 1 2 Curso de Tamazigh en Ansite
* ↑ Azarug en contra de la construcción del Puerto de Granadilla
# Cascades de la Levada Nova da Ponta do Sol

Les cascades de la Levada Nova da Ponta do Sol són unes cascades que es troben a l'Horta Lombada, Ponta do Sol, Illa de Madeira, Portugal.
Es caracteritzen per estar situades en una zona de naturalesa pura on encara no s'ha notat la influència de l'home. Aquestes cascada dona lloc a la riera del mateix nom i està inclosa en un camí de vianants que s'estén per la zona de la Levada Nova i permet una observació de la flora endèmica de l'illa de Madeira típica de Macaronèsia.
Una part de les aigües d'aquesta cascada donen lloc a un llac.

## Vegeu també

* Cascades de les 25 fonts
* Cascades dels Àngels
* Cascades del Vel de la Núvia
* Llista de cascades
# Anna Rogowska

Anna Rogowska (21 de maig de 1981, Gdynia, Polònia -) és una saltadora de perxa polonesa, actual campiona mundial.
Nascuda en Gdynia, va guanyar la medalla de bronze als Jocs Olímpics batent per poc a Mónica Pyrek una altra saltadora de perxa nascuda a Gdynia. Al principi de 2005 va aconseguir l'èxit com quan va guanyar la medalla de plata en els Campionats d'Europa en pista coberta. El 22 de juliol de 2005 va aconseguir una millor marca personal amb 4.80m el qual també va ser rècord de Polònia. Minuts després va veure com Yelena Isinbayeva es va convertir en la primera dona a superar els 5.00m.
Rogowska va ser una de les contrincants per a una medalla en els Campionats Mundials de 2005. No obstant això, va acabar sisena saltant solament 4.35m a causa de les condicions climatològiques.
El 26 d'agost de 2005 va aconseguir una altra millor marca personal amb 4.83m (nou rècord polonès). Va ser en el Memorial Van Damme. També té el rècord de Polònia en pista coberta de 4.80m, establert el 5 de març de 2006.
El 24 d'agost de 2009 es va convertir en la sorprenent nova campiona mundial de perxa amb 4.75m. després que Isinbayeva fracassés en els seus tres intents de salt (2 de 4.80m) perdent el seu ceptre mundial i destrossada per fiasco. Com a felicitació, la polonesa va abraçar ala mascota dels Mundials "Berlino".
Dels premis esportius ha rebut: Creu daurada del mèrit polonès en 2004 Creu de cavaller de l'Ordre de Polònia Restituta (5ª classe) en 2009.

## Referències

* ↑ «IAAF: 60 Metres - men - senior - indoor - 2017 | iaaf.org». [Consulta: 21 febrer 2017].

## Enllaços externs

* IAAF, perfil de Anna Rogowska
# Switzerita

La switzerita és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el seu nom de George Shirly Switzer (1915-2008), curador de minerals del Museu Nacional d'Història Natural de Washington, als Estats Units.

## Característiques

La switzerita és un fosfat de fórmula química (Mn,Fe)₃(PO₄)₂·7H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2. La switzerita, de manera ràpida i irreversible, en qüestió de minuts es deshidrata en contacte amb l'aire a metaswitzerita la qual conté només 4 molècules d'aigua per unitat a la fórmula.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la switzerita pertany a «08.CE: Fosfats sense anions addicionals, amb H₂O, només amb cations de mida mitjana, RO₄:H₂O sobre 1:2,5» juntament amb els següents minerals: chudobaïta, geigerita, newberyita, brassita, fosforrösslerita, rösslerita, metaswitzerita, lindackerita, ondrušita, veselovskýita, pradetita, klajita, bobierrita, annabergita, arupita, barićita, eritrita, ferrisimplesita, hörnesita, köttigita, manganohörnesita, parasimplesita, vivianita, pakhomovskyita, simplesita, cattiïta, koninckita, kaňkita, steigerita, metaschoderita, schoderita, malhmoodita, zigrasita, santabarbaraïta i metaköttigita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1967 a la mina Foote Lithium Co., al comtat de Cleveland, Carolina del Nord (Estats Units). Sol trobar-se associada a altres minerals com: metaswitzerita, vivianita, hureaulita, triplita, bermanita, fosfosiderita, leucofosfita, strengita, paulkerrita, scholzita, parahopeïta o rockbridgeïta.

## Referències

* ↑ «Switzerite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 setembre 2016].
# Cafetera d'èmbol

La cafetera de pistó, cafetera d'èmbol o cafetera francesa és un dispositiu simple per elaborar cafè o te i sol proporcionar cafè més fort que el d'altres cafeteres. Segurament inventat a França a la dècada de 1850, però patentat per primera vegada pel dissenyador italià Attilio Calimani, el 1929, qui va elaborar millores en els anys següents.

## Descripció i funcionament

La cafetera de pistó té una forma exterior molt similar a la d'un pistó o èmbol que llisca sobre una superfície cilíndrica de vidre o plàstic, sol tenir una nansa perquè pugui abocar-se el contingut del seu interior a una tassa quan es consideri llest. L'èmbol té una espècie de filtre de niló, goma o alumini capaç de deixar passar només l'aigua i no els pòsits de cafè.
El funcionament d'aquest tipus de cafetera és senzill: es diposita en el fons aigua molt calenta juntament amb la mescla molta de cafè (10 grams de cafè molt per cada 180 ml d'aigua) i es deixa reposar uns minuts (l'ideal és que l'aigua aconsegueixi els 93º celsius, temperatura ideal per a l'extracció del cafè). El sabor de la beguda és agre si l'extracció és per sota d'aquesta temperatura (atès que les primeres substàncies a dissoldre's són els àcids del gra de cafè) i amarg si és per sobre d'aquesta temperatura. El temps de repòs és de 4 minuts, però depenent del cafè i dels gustos pot variar entre cinc i deu minuts (el sabor de la beguda és més amarg com més temps es deixi reposar; ja que els grans es dissolen més cada minut). En aquest procés inicial s'ha deixat el pistó situat en la part superior, la mescla d'aigua i cafè es troba en el recinte A de la figura.
Després d'haver passat el temps d'infusió s'estreny el pistó i l'èmbol baixa separant l'aigua amb la dissolució de cafè en la part superior C i deixant els pòsits (o restes) del cafè en la part inferior B.

## Vegeu també

* Cafetera

## Referències

* ↑ «History of the Cafetiere by James Grierson». Gallacoffee.co.uk [Consulta: 23 desembre 2009]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2010-01-06. [Consulta: 11 setembre 2020].
* ↑ http://hypertextbook.com/facts/2003/DianaGendler.shtml

## Enllaços externs

* Comparison of nine common coffee extraction methods: instrumental and sensory analysis de l'European Food Research and Technology (Estudis respecte l'acidesa, sabors i dolçor del cafè).
# Selec

Selec és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trenčín.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1439.
# Arrastão (cançó)

* Aquest article tracta sobre la cançó d'Elis Regina. Si cerqueu la tàctica de robatoris massius, vegeu «Arrastão».
"Arrastão" ("arrossegament" en català) és una cançó brasilera amb lletra de Vinicius de Moraes i música d'Edu Lobo, composta el 1965. Va ser interpretada per Elis Regina en el I Festival de la Música Popular Brasilera, organitzat per la TV Excelsior, guanyant el primer premi.
La presentació explosiva d'Elis en el Festival va trencar amb totes les regles establertes durant la dècada prèvia per la bossa nova: contenció vocal i actuació minimalista. Això va causar un xoc rupturista amb el gènere que havia marcat tota una generació al país i, per aquest motiu, acostuma a citar-se aquest moment com el naixement del nou estil que agafaria el relleu de la bossa: l'MPB.
Un altre dels trencaments amb la bossa nova és la tria d'una temàtica pròpia de la cultura brasilera. En aquest cas, la lletra de Moraes rememora la pesca tradicional al litoral nord-est del país, practicada des de jangades i amb la tècnica d'arrossegament. També es mencionen diversos sants i divinitats, tant cristianes com del candomblé, molt arrelades al país: Santa Bàrbara, Yemayà i Nostre Senyor del Bon Fi.

## Referències

* ↑ Mello, Zuza Homem de. A era dos festivais: uma parábola (en portuguès brasiler). Editora 34, 2003, p. 67. ISBN 978-85-7326-272-8. Arxivat 2024-05-20 a Wayback Machine.
* ↑ Máximo, João. «Ela era quente, pura pimenta, a 'Pimentinha'». O Globo, 19-01-2002. Arxivat de l'original el 2021-09-26. [Consulta: 26 setembre 2021].
* ↑ Vidal, Ariovaldo José. Leniza & Elis: duas cantora, dois intérpretes (en portuguès brasiler). Ateliê Editorial, 2002, p. 133. ISBN 978-85-7480-092-9. Arxivat 2024-05-20 a Wayback Machine.
* ↑ Echeverria, Regina. Furacão Elis (en portuguès brasiler). Editora Globo, 1994, p. 41. ISBN 978-85-250-1244-9. Arxivat 2024-05-20 a Wayback Machine.
* ↑ Zappa, Regina. Para seguir minha jornada : Chico Buarque. Rio de Janeiro: Editora Nova Fronteira, 2011. ISBN 978-85-209-2933-9. Arxivat 2024-05-20 a Wayback Machine.
* ↑ «Lletra i vídeo de Arrastão». letras.com. Arxivat de l'original el 2020-07-02. [Consulta: 26 setembre 2021].
# Grant (Alabama)

Grant és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 665 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Grant tenia 665 habitants, 279 habitatges, i 200 famílies. La densitat de població era de 145,1 habitants/km².
Dels 279 habitatges en un 33,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,3% hi vivien parelles casades, en un 9% dones solteres, i en un 28% no eren unitats familiars. En el 27,2% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,38 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,3% tenia menys de 18 anys, un 6,2% entre 18 i 24, un 29% entre 25 i 44, un 24,7% de 45 a 60 i un 14,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones hi havia 81,2 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 79,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.188 $ i la renda mediana per família de 45.417 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.795 $ mentre que les dones 29.750 $. La renda per capita de la població era de 20.014 $. Aproximadament el 6% de les famílies i el 8,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
# Azarovka

Azarovka (en rus: Азаровка) és un poble de l'óblast de Tula, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 17 habitants.

## Referències

* ↑ «Закон Тульской области от 14 марта 2005 года № 555-ЗТО «О переименовании муниципального образования „город Богородицк и Богородицкий район“ Тульской области, установлении границ, наделении статусом и определении административных центров муниципальных образований на территории Богородицкого района Тульской области»». Arxivat de l'original el 2021-11-23.
* ↑ «Закон Тульской области от 27 декабря 2007 года N 954-ЗТО «Об административно-территориальном устройстве Тульской области»». Arxivat de l'original el 2017-04-27.
* ↑ ОКАТО Plantilla:ОКАТО
* ↑ «Церковь Параскевы Пятницы (1834г.) в Балахне». Arxivat de l'original el 2015-04-02.
# Fairview Park (Ohio)

Fairview Park és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 17.572 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fairview Park tenia 17.572 habitants, 7.856 habitatges, i 4.713 famílies. La densitat de població era de 1.443,5 habitants/km².
Dels 7.856 habitatges en un 25,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,6% hi vivien parelles casades, en un 8,7% dones solteres, i en un 40% no eren unitats familiars. En el 36% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,24 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,2% tenia menys de 18 anys, un 5,7% entre 18 i 24, un 29,1% entre 25 i 44, un 23,8% de 45 a 60 i un 19,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 50.487 $ i la renda mediana per família de 62.803 $. Els homes tenien una renda mediana de 45.318 $ mentre que les dones 33.565 $. La renda per capita de la població era de 27.662 $. Aproximadament el 2,4% de les famílies i el 4,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fairview Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fairview Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Pipa (desambiguació)

«Pipa» té aquests significats:
* Biografies:
** Pipara o Pipa, filla d'Àtal rei dels marcomans.
** Gonzalo Ávila Gordón, més conegut com a Pipa, futbolista català
* Biologia:
** Pipa (bolet) (Ganoderma lucidum), bolet afil·loforal.
** Pipa, llavor del Gira-sol.
** El calàpet de Surinam o pipa de Surinam, Pipa pipa.
* Música:
** Pipa (professió), pot referir-se a la també coneguda professió de roadie.
* Objectes:
** Pipa, objecte per fumar.
** Pipa (instrument): llaüt de quatre cordes d'origen xinès.
# Sant Miquel de Suterranya

Sant Miquel de Suterranya és una capella romànica del terme de Suterranya, actualment municipi de Tremp.
Està situada uns 500 metres al nord-est del poble de Suterranya, dalt de tot del Serrat de Sant Miquel. És accessible per un camí que hi mena des del mateix poble de Suterranya.
Malgrat ser una construcció clarament medieval, aquesta capella no surt documentada fins al 1758, quan consta com a capella de la parròquia de Sant Serni de Suterranya.
Es tracta d'un edifici d'una sola nau, coberta amb volta de canó apuntada, amb absis a llevant, semicircular, comunicat amb la nau per un arc presbiteral molt estret. La porta és a la façana de ponent, i a la de llevant hi havia una finestra de doble esqueixada, actualment tapada, que té la pedra que li fa de llinda tallada formant un arc de punt rodó.
L'aparell de construcció és molt rústec i irregular, i no segueix unes filades gaire uniformes. És, doncs, una construcció rural datable en el segle xii.
S'hi fa un aplec anual el dia 8 de maig, encara que actualment s'ha passat al diumenge més proper a la festa.

## Bibliografia

* ADELL I GISBERT, Joan-Albert i CASES I LOSCOS, Maria-Lluïsa, "Sant Miquel de Suterranya", a El Pallars. Barcelona, Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7
* BURON, Vicenç. Esglésies i castells romànics del Pirineu català i Andorra: Guia. Tremp: Garsineu Edicions, 1994 (Biblioteca pirinenca; 10). ISBN 84-88294-28-X
* GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies,8). ISBN 84-85180-25-9.
# Atharamura

Atharamura (o Atara-mura) és una serralada de Tripura a l'Índia. Corre de nord a sud de l'estat i està coberta de bambús i altra vegetació típica de la junta tropical.
Els seus cims principals són el Athara-mura de 443 metres, el Churamain, el Jari-mura, el Tula-mura i el Chapu.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Grans polinomis q-jacobi

En matemàtiques, els grans polinomis q-jacobi P$_n$(x;a,b,c;q), introduïts per George Andrews i Richard Askey, són una família de polinomis ortogonals hipergeomètrics bàsics en l'esquema bàsic d'Askey.

## Definició

Els polinomis es donen en termes de funcions hipergeomètriques bàsiques per
    $\displaystyle P_{n}(x;a,b,c;q)=_{3}\phi _{2}(q^{-n},abq^{n+1},x;aq,cq;q,q)$

## Ortogonalitat

Els grans polinomis q-jacobi satisfan les següents relacions ortogonals
    $\sum _{x}(p_{n}(x)*p_{m}(x)|x|v_{x}=h_{n}*\delta _{m}n$

## Gràfiques

| ABS (Gràfica 3D complexa) | RE (Gràfica 3D complexa) | IM (Gràfica 3D complexa) |
| ABS (Gràfica de densitat complexa) | RE (Gràfica de densitat complexa) | IM (Gràfica de densitat complexa) |

## Referències

* ↑ Andrews i Askey, 1985, p. 36-62.
* ↑ Koekoek, Lesky i Swarttouw, 2010, p. 14.

## Bibliografia

* Andrews, George E.; Askey, Richard. «Classical orthogonal polynomials». A: Polynômes orthogonaux et applications. Proceedings of the Laguerre symposium held at Bar-le-Duc, October 15–18, 1984.. 1171. Berlin, New York: Springer-Verlag, 1985, p. 36–62 (Lecture Notes in Math.). DOI 10.1007/BFb0076530. ISBN 978-3-540-16059-5.
* Gasper, George; Rahman, Mizan. Basic hypergeometric series (en anglès). 96. Cambridge University Press, 2004 (Encyclopedia of Mathematics and its Applications). DOI 10.2277/0521833574. ISBN 978-0-521-83357-8.
* Koekoek, Roelof; Lesky, Peter A.; Swarttouw, René F. Hypergeometric orthogonal polynomials and their q-analogues (en anglès). Berlin, New York: Springer-Verlag, 2010 (Springer Monographs in Mathematics). DOI 10.1007/978-3-642-05014-5. ISBN 978-3-642-05013-8.