OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# James L. Walker

James L. Walker (Manchester, Anglaterra; 1845 - Nou Laredo, Tamaulipas; 2 d'abril de 1904) fou un filòsof de l'egoisme i escriptor anarquista britànic. El seu nom real era James Walker, però adoptaria posteriorment, ja gairebé en la maduresa, la signatura «James L. Walker».

## Biografia

Walker nasqué al juny de 1845 a Manchester, Anglaterra. Viatja per Regne Unit, Alemanya i França, i posteriorment s'instal·la als Estats Units. Es casa el 1865 amb Katharine Smith, d'Illinois. Entre 1886-1887, Walker, amb l'àlies Tak Kak, publica nombrosos articles en el diari Liberty, òrgan pioner de l'anarquisme filosòfic, editat a Boston per Benjamin R. Tucker. Viatja assíduament a Mèxic, on s'instal·larà en algunes ocasions. Mor a Mèxic per la febre groga el 2 d'abril de 1904.
El 1905 Katharine Walker, amb el material recopilat per Geòrgia i Henry Replogle —editors entre 1890 i 1897 del diari Egoism— publica a Denver un assaig pòstum de James L. Walker, The Philosophy of Egoism. Més tard es publica un article de James L. Walker en la introducció de l'edició anglesa del 1907 de The Ego and His Own de Max Stirner, traduïda per Steven T. Byington i editada per Benjamin R. Tucker.

## Referències

* ↑ «James L. Walker». LibraryThing. [Consulta: 31 maig 2018].
* ↑ Arman, E. «E. Armand, “James L. Walker and the Philosophy of Egoism” (1946)» (en anglès). , 03-03-2018 [Consulta: 31 maig 2018].

## Bibliografia

* Articles en el periòdic Liberty des del número 71 (1886), fins al número 398 (1903).
* Articles en la revista Egoism, de 1890 a 1898.
* The Philosophy of Egoism, assaig editat per Katharine Walker el 1905.
* Introduction to The Ego and His Own, editat per Benjamin R. Tucker el 1907.

## Enllaços externs

* The Philosophy of Egoism, en anglés.
* Introduction to The Ego and His Own, en anglés.
# Jiří Malec

Jiří Malec (Vlastiboř i Jablonec nad Nisou, 24 de novembre de 1962) és un saltador txec, ja retirat, que va competir sota bandera txecoslovaca durant la dècada de 1980.
El 1988 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Calgary, on va disputar tres proves del programa de salt amb esquís. En la prova del salt curt individual guanyà la medalla de bronze, rere Matti Nykänen i Pavel Ploc, en la del salt llarg per equips fou quart i en el salt llarg individual vint-i-quatrè.
Va ser un dels primers saltadors en emprar l'estil de salt en V, cosa que va fer que no fos seleccionat abans per participar en grans torneigs internacionals perquè els jutges el consideraven un estil de salt no adequat i puntuaven molt malament l'estil. La medalla aconseguida als Jocs fou la primera aconseguida per un saltador que emprava aquest estil de salt. En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or i una de plata a les Universíades de 1987.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Jiří Malec». [Consulta: 24 març 2022].
* ↑ «MALEC Jiri - Athlete Information». [Consulta: 24 març 2022].
* ↑ «Jiří Malec» (en txec). [Consulta: 24 març 2022].
# Jiří Skobla

Jiří Skobla (Praga, 16 d'abril de 1930 - Praga, 18 de novembre de 1978) fou un atleta txec, especialista en el llançament de pes, que va competir sota bandera txecoslovaca durant les dècades de 1950 i 1960. Era fill de l'aixecador Jaroslav Skobla.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en tres edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu. El 1952, als Jocs de Hèlsinki, fou novè en la competició del llançament de pes del programa d'atletisme. Quatre anys més tard, als Jocs de Melbourne, guanyà la medalla de bronze en la mateixa prova, rere els estatunidencs Parry O'Brien i Bill Nieder. La tercera i darrera participació en uns Jocs fou el 1960, a Roma, on novament fou novè en la final de la competició del llançament de pes del programa d'atletisme.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles en la prova del llançament de pes al Campionat d'Europa d'atletisme. D'or el 1954 i de bronze el 1958. També guanyà una medalla de bronze al Campionat d'Europa en pista coberta de 1966, dotze campionats nacionals i va establir cinc rècords d'Europa de l'especialitat.
Morí de càncer de ronyó el 1978. Michal Polák, del Comitè Antidopatge de la República Txeca, el cita com a exemple d'atleta que ha pagat amb la seva vida l'ús d'anabolitzants.

## Millors marques

* Llançament de pes. 18,52 metres (1963)

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Jiří Skobla». [Consulta: 29 novembre 2021].
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 13 maig 2020].
* ↑ «European Championships (Men)». [Consulta: 29 novembre 2021].
* 1 2 «Track and Field Statistics». [Consulta: 29 novembre 2021].
* ↑ «U nás se za dopingem udělala tlustá čára, důkazy z dob totality se zlikvidovaly, říká člen výboru» (en txec). [Consulta: 29 novembre 2021].
# Janík

Janík és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1285.
# Jack Clark

Jack Clark (Melbourne, 2 de març de 1887 - ?) va ser un ciclista australià que fou professional del 1905 al 1920.

## Palmarès

* 1909
** 1r als Sis dies de Nova York (amb Walter Rütt)
* 1910
** 1r als Sis dies de Berlín (amb Walter Rütt)
* 1911
** 1r als Sis dies de Nova York (amb Joe Fogler)
** 1r als Sis dies de Buffalo (amb Ernie Pye)
* 1913
** 1r als Sis dies de Berlín (amb Alfred Hill)

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Joan Pérez del Muro

Joan Pérez del Muro (Mèxic, 1895 - Barcelona, 1949) va ser un cartellista, il·lustrador, historietista i poeta mexicà, pertanyent a la primera generació d'autors de còmic valencià, al costat de Luis Dubón i Enrique Pertegás.

## Biografia

Nascut als Estats Units Mexicans, Pérez del Muro s'estableix a l'Estat Espanyol abans de 1919. Amb el pseudònim Saltiró, publicaria a revistes satíriques catalanes com Papitu o L'Esquella de la Torratxa, o a la infantil Fatty.
A partir dels anys 20, comença a col·laborar amb la premsa valenciana, especialment per a les revistes sicalíptiques de l'editorial Carceller, com La Traca.
Pel que fa a l'obra infantil, va publicar la sèrie Emocionantes aventuras de Churrete y Viruta a la revista Boby (1928), però la seua obra més important és Las aventuras de Colilla y su pato Banderilla (1932), publicada en el suplement Los Chicos, distribuït junt al diari El Mercantil Valenciano, que també va maquetar. Aquesta és considerada una de les sèries d'historietes més importants del període. La importància de la sèrie va ser tal que la mateixa editorial va posar a una persona disfressada de Colilla a la porta de la Llotja de València perquè venguera els seus tebeos.
Durant la Guerra Civil Espanyola, va ser membre de la Comissió de Propaganda de la CNT.
Després de la guerra, Juan Pérez treballa per a l'Editorial Valenciana, realitzant el relat il·lustrat Aventuras de Bolín y su perro Patachín i alguns quaderns humorístics, com els paròdics Tarazán de los Monos (1943), Cazando fieras bobas (1944) i La sombrilla (1944).

## Referències

* ↑ Joan Pérez del Muro a la Llista d'encapçalaments de les Biblioteques de Barcelona [Consulta:15 de setembre de 2013]
* ↑ Saltiró a Tebeosfera [Consulta:15 de setembre de 2013] (castellà)
* ↑ Pérez del Muro a Tebeosfera [Consulta:15 de setembre de 2013] (castellà)
* ↑ Cuadrado (2000).
* ↑ Porcel (2002), 40-43.
* ↑ Un documental celebra los 100 años del tebeo valenciano article a Valencia Plaza del 17 de febrer de 2015 (castellà)
* ↑ Amorós (2009), Capítol V.
* ↑ Porcel (2002), 97-98.

## Bibliografia

* AMORÓS, Miguel, José Pellicer, el anarquista íntegro. Vida y obra del fundador de la heroíca Columna de Hierro, Virus editorial, Barcelona, 2009. ISBN 978-84-92559-02-2
* CUADRADO, Jesús. Atlas español de la cultura popular: De la historieta y su uso 1873-2000 (en castellà). Madrid: Ediciones Sins Entido, 2000. ISBN 84-89384-23-1.
* PORCEL TORRENS, Pedro. Clásicos en Jauja. La historia del tebeo valenciano (en castellà). Alacant: Edicions de Ponent, 2002. ISBN 84-89929-38-6.
# Jarls de Lade

Els Jarls de Lade (nòrdic antic: Hlaðir) foren una dinastia de governants noruecs, varen ser molt influents entre els segles ix i xi. Lade es troba a l'est de Trondheim i bordeja el fiord de Trondheim, Hålogaland.
La saga Heimskringla menciona als governants dels territoris noruecs com konungr (o rei), al Agder, Alvheim, Hedmark, Hordaland, Nordmøre, Romsdal, Rogaland, Romerike, Sogn, Solør, Sunnmøre, Trøndelag, Vestfold i Viken. En el cas de Hålogaland el títol del governant era jarl (equivalent a comte), entre els que ressaltaven els Jarls de Lade en Trondheim, de gran influència política i militar.
Els Jarls de Lade varen ser:
* Herlaug Grjotgardsson
* Grjotgard Herlaugsson
* Håkon Grjotgardsson
* Sigurd Håkonsson
* Håkon Sigurdsson
* Eirik Håkonsson
* Sveinn Hákonarson
* Håkon Eiriksson
* Einar Tambarskjelve

## Referències

* ↑ En algun moment de la història, Vestfold comprenia també alguns dels territoris esmentats.

## BIbliografia

* Viking Empires, Angelo Forte, Richard Oram and Frederik Pedersen (Cambridge University Press. June 2005)
* The Oxford Illustrated History of the Vikings, Peter Sawyer, Editor (Oxford University Press, September 2001)
* Finlay, Alison (editor and translator) (2004). Fagrskinna, a Catalogue of the Kings of Norway. Brill Academic Publishers. ISBN 90-04-13172-8
* Hollander, Lee M (editor and translator). (1991). Heimskringla : History of the Kings of Norway. University of Texas Press. ISBN 0-292-73061-6

## Enllaços externs

* Genealogia dels Jarls de Lade
# Jesús Castañar Pérez

Jesús Castañar Pérez (Extremadura, 1974), més conegut com a Chuchi Zamarra, és un sociòleg espanyol, especialista en moviments no-violents. El seu camp d'estudi són els factors que incideixen en l'èxit dels moviments noviolents en entorns de conflicte armat.

## Biografia

Es va llicenciar en sociologia per la Complutense i doctorar en investigació històrica per la Universidad de Castilla La Mancha. Va completar els seus estudis amb un diploma d'Estudis Avançats en Conflictes Polítics, amb una tesina sobre els moviments noviolents a Sri Lanka. Activista, ha participat en diversos moviments socials, fou objector de consciència. Des de la Internacional de Resistentes a la Guerra ha participat en projectes arreu del món, incloent Colòmbia, Palestina, Filipines, Sri Lanka, Bèlgica, França, Grècia o Austràlia.
Entre les seves publicacions destaquen Crónicas del apartheid. Derechos humanos en Palestina (2004) i Breve historia de la noviolencia (2010)

## Referències

* ↑ «CASTAÑAR PÉREZ, JESÚS | Traficantes de Sueños». [Consulta: 26 maig 2019].
* ↑ «Cazarabet conversa con... Jesús Castañar Pérez, autor de "Teoría e historia de la revolución noviolenta" (Virus)». [Consulta: 26 maig 2019].
# Jila Mossaed

Jila Mossaed Estakhri (persa: ژیلا مساعد استخری ; nascuda el 4 d'abril de 1948) és una escriptora sueca nascuda a l'Iran. Nascuda a Teheran, va ser nomenada nova membre de l'Acadèmia Sueca el 4 d'octubre de 2018 i va ser incorporada formalment a l'Acadèmia el 20 de desembre de 2018.
Mossaed viu a Suècia a l'exili de l'Iran des de 1986. Resideix a Göteborg i escriu tant en suec com en persa. El 5 d'octubre de 2018, Mossaed va ser nomenada nou membre de l'Acadèmia Sueca juntament amb el jutge del Tribunal Suprem Eric M. Runesson. Va substituir l'autora Kerstin Ekman, qui va acabar amb la seva implicació amb l'Acadèmia el 1989 per la seva gestió de l'afer Rushdie, al seient 15.

## Referències

* ↑ «Jila Mossaed: "Jag tackade ja för att jag älskar litteraturen"» (en suec). SVT, 05-10-2018. [Consulta: 5 octubre 2018].
* ↑ «HD-domaren Eric Runesson och författaren Jila Mossaed väljs in i Svenska Akademien» (en suec). SVT, 05-10-2018. [Consulta: 5 octubre 2018].
* ↑ «Nya ledamöter i Svenska Akademien» (en suec). Svenska Akademien. [Consulta: 5 octubre 2018].
* ↑ «Jila Mossaed: Jag är en enkel poet som älskar litteraturen» (en suec). Dagens Nyheter, 05-10-2018 [Consulta: 5 octubre 2018].
* ↑ «Nobel literature body elects Iranian poet, judge after turmoil». France 24, 05-10-2018 [Consulta: 5 octubre 2018].
# Jilin (Novi Oskol)

* Per a altres significats, vegeu «Jilin (Rússia)».
Jilin - Жилин (rus) - és un poble (un khútor) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 45 habitants. Pertany al districte (raion) de Novi Oskol.

## Referències

* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 24 febrer 2022].
* ↑ «Схема территориального планирования Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
# Jikkyō Powerful Pro Yakyū 5

Jikkyō Powerful Pro Yakyū 5 (実況パワフルプロ野球5) és un videojoc de beisbol de dibuixos animats per la Nintendo 64. Va ser llançat només al Japó el 1998. És el segon videojoc a la Nintendo 64 a la saga Jikkyō Powerful Pro Yakyū, és la continuació del Jikkyō Powerful Pro Yakyū 4 i té les continuacions de Jikkyō Powerful Pro Yakyū 6, Jikkyō Powerful Pro Yakyū 2000 i Jikkyō Powerful Pro Yakyū Basic-han 2001. Tots els videojocs de la saga han sigut llançats només al Japó.
# Jingtai

Jingtai (xinès 景泰) (1428-1457) va ser el setè emperador de la Dinastia Ming. Va ocupar el poder quan el ser germà l'emperador Zhengtong va ser capturat i empresonat pels mongols.

## Biografia

Zhu Qiyu va néixer el 21 de setembre de 1428 a Pequín, segon fill de l'emperador Xuande. Va escollir el nom de regnat Jingtai, i com a nom pòstum o de temple va tenir la denominació de Taizong ó Daizong.
Va ocupar el poder amb només 22 anys a causa de la captura del seu germà, l'emperador Zhengtong, per part de les tropes del líder dels oirat-mongols Esen Taiji, en els incidents de Tumu (1449).
En una situació sense precedents, quan Zhengtong va ser alliberat i va retornar a Pequín, Jingtai va seguir governant amb el suport del ministre Yu Qian i va posar al seu germà sota arrest domiciliari durant set anys en un palau de la Ciutat Prohibida.
Va tenir quatre consorts: l'emperadriu Xiao Yuan Jing (孝淵景皇后) amb qui va tenir dues filles, l'emperadriu Su Xiao amb qui va tenir un fill (Zhu Jianji), la Noble Consort Tang i la concubina Li Xi’er.
Durant el seu mandat es van fer obres importants amb la reparació de diversos canals i dics de la ribera del riu Groc, i la del Gran Canal, amb una prospera situació econòmica que va facilitar el reforçament de la dinastia.
El fill de Jingtai va desaparèixer de forma misteriosa i l'emperador va caura en una situació de pena i depressió, situació quer va aprofitar el seu germà per recuperar el poder i tornar a ser emperador amb el nom de Tianshun.
Jingtai va morir a Pequín el 14 de març de 1457, amb el nom postum o de temple de Taizong. El seu germà no va permetre que fos enterrat en les tombes de la dinastia i està enterrat amb l'emperadriu Wang al turó de Jinshan a les muntanyes de Xishan, a l'Ouest de Pequín, amb honors només de Princep. La seva tomba té el nom de Jingtailing.

## Referències

* ↑ «Jingtai. Emperor of Ming Dinasty» (en anglès), 04-07-2008. Arxivat de l'original el 2021-01-15. [Consulta: gener 2017].
* ↑ Duteil, Jean-Pierre. La Dynastie des Ming (en francès). París: Ellipses, 2016. ISBN 9782340-011991.
* 1 2 «Zhu Qiyu - the Jingtai Emperor» (en anglès). [Consulta: gener 2017].
* 1 2 «Gallery of historical characters. Ming Dinasty Emperors who lived in the Forbiden City» (en anglès). [Consulta: gener 2017].
* ↑ «Jingtai Emperor» (en anglès), 04-06-2012. [Consulta: gener 2017].
# Jesús del Gran Poder

El Jesús del Gran Poder és una variant especial de l'avió Breguet 19, denominada Breguet 19 G.R. (Grand Raid), amb matrícula 12-72.
Va realitzar un vol transatlàntic històric des de Sevilla, a Espanya, fins a Bahia a Brasil, d'uns 6.716 km, enlairant el 24 de març de 1929. Es troba exposat des de 1968 en el Museu d'Aeronàutica i Astronàutica d'Espanya, en Madrid.

## Història

Després de la celebració d'un concurs al febrer de 1923, els primers trenta models Breguet 19 van ser adquirits directament del fabricant francès i els següents a Construcciones Aeronáuticas S.A. (CASA), empresa que es va fundar en 1923 per fabricar amb llicència aquest tipus d'avió i que va construir 203 unitats, la primera de les quals va volar al novembre de 1926.
L'empresa CASA va construir dos aparells d'altres variants especials, una denominada Breguet 19 Bidon i una altra del Breguet 19 Super Bidon. Aquest últim, batejat amb el nom Cuatro Vientos, va desaparèixer pilotat per Mariano Barberán i Collar sobre la península del Yucatán durant un vol l'Havana-Mèxic, després d'haver efectuat un gran salt de 6.300 km sobre el mar. Tant aquest últim com la primera versió especial tenien adaptacions per augmentar la seva autonomia i poder realitzar vols de llarga distància. Tots dos van ser lliurats de la fàbrica de Getafe a l'Exèrcit de l'Aire d'Espanya al març de 1928, amb nombres de construcció 41 i 42 i matrícules militars 12-71 i 12-72, respectivament.
El 30 d'abril de 1928 va ser batejat com "Jesús del Gran Poder" per la reina Victòria Eugènia de Battenberg, en una cerimònia celebrada a l'aeròdrom de Tablada de Sevilla. Aquest Breguet 19 G.R. tenia un motor Hispano Suiza 51V de 600 CV i un dipòsit amb capacitat per 5.000 litres de gasolina. Va ser decorat per Lafita i Manzano amb dibuixos típics al·lusius de províncies espanyoles.

## Vols

Alguns dels seus vols més assenyalats són els següents:
* El 26 d'abril de 1928 l'avió es va enlairar de Tablada amb els capitans Ignacio Jiménez Martín i Francisco Iglesias Brage i va realitzar un vol de prova que va durar 28 hores, batent un rècord nacional.
* L'11 de maig de 1928 van realitzar un altre vol des de Tablada que es va estavellar contra una camioneta en el mateix aeròdrom.
* El 29 de maig de 1928 l'avió va emprendre un vol a Bombai, però una avaria els va obligar a prendre terra prop de Bàssora.
* L'avió va emprendre un vol el 24 de març de 1929 des de la base aèria de Tablada fins a Bahía (Brasil).

## Vegeu també

* Història de l'aviació
* Cronologia de l'aviació

## Referències

* ↑ Alfonso García-Pérez «Cincuenta aniversario del vuelo Jesús del Gran Poder». El País, 24-03-1979.
* 1 2 3 4 5 Nicolás Salas «Hazana del "Jesús del Gran Poder"». El Correo de Andalucía, 02-07-2015.

## Enllaços externs

* Festival d'homenatge al vol del Jesús del Gran poder Arxivat 2015-12-08 a Wayback Machine. Aeroclub de Sevilla. 2004.
* Getafe y la aviación, a educa.madrid.org, Proyecto Comenius 2003-2004, IES Safati
# Hafthohlladung

La Hafthohlladung, també coneguda com a "Panzerknacker" ("Destructor de Tancs", literalment de l'Alemany "Càrrega buida enganxosa") era una mina antitancs de càrrega buida enganxosa magnètica, dissenyada, produïda i utilitzada per les forces de l'Alemanya Nazi durant la Segona Guerra Mundial.

## Història

En novembre de 1942, es va utilitzar per primera vegada la mina Hafthohlladung. Va ser utilitzada per les tropes de l'Alemanya Nazi durant la Segona Guerra Mundial. Aquesta arma tenia molt bones característiques, com a arma antitancs secundària, i les esquadres antitancs de la Wehrmacht i les Waffen SS. Tot i això, en 1944 va ser reemplaçada pel Panzerfaust. Tot i que va ser reemplaçada en 1944, l'arma va seguir en ús fins al final d'existències per part de l'exèrcit nazi. La arma va ser produïda en Alemanya i Hongria.

## Disseny

La Hafthohlladung era una mina antitancs enganxosa magnètica. El seu sistema d'imantació consistia en 3 imants a la base de l'arma, cadascun amb dos pols, els quals creaven un camp magnètic al voltant de la part inferior d'aquest dispositiu, el que feia que un soldat d'infanteria la pogués enganxar a qualsevol part del vehicle enemic, sense importar els graus d'inclinació que tingues el blindatge enemic. Com que l'eix de l'explosió estar en perpendicular al pla que forma el blindatge, el grau d'inclinació del blindatge del tanc, seria irrellevant per a la penetració d'aquesta arma. Per armar l'explosiu, el soldat hauria d'estirar del sistema d'encesa, situat a la part posterior de l'arma. Encara que tenia molt bones característiques en el seu fàcil ús, i sobre tot, en la seva efectivitat, la mina, tenia un gran desavantatge, que era que requeria que l'operador se situes al costat de l'objectiu per a poder col·locar i activar l'arma, el que feia que estigués en perill degut al foc enemic.
La Hafthohlladung tenia la capacitat de penetrar fins a 140 mm de blindatge, o 508 mm de formigó.

## Variants

* Hafthohlladung H3: era la versió inicial. Aquesta versió pesava 3 kg, i tenia una forma similar a la d'una ampolla.
* Hafthohlladung H3,5: era la segona versió de l'arma. Pesava 3,5 kg, i aquesta tenia una forma cònica.
Les dues variants eren fàcilment distingibles, tant per la seva forma com pel seu pes, encara que les dues posseïen unes característiques similars quant a penetració, encara que diferent en quant a la quantitat d'explosiu que contenien.

## Vegeu també

* Panzerfaust
* Mina Lunge
* Càrrega buida

## Referències

* ↑ http://inert-ord.net/ger03a/gerat/index.html
* ↑ http://www.lonesentry.com/manuals/german-grenades/index.html German Hand and Rifle Grenades
* ↑ http://www.lonesentry.com/articles/ttt07/hafthohlladung.html
# Halichoeres binotopsis

Halichoeres binotopsis és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Singapur fins a l'oest de Nova Guinea (Indonèsia) i Papua Nova Guinea.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The diversity of fishes. Blackwell Science, Malden, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald (1985).
# Henrika Šantel

Henrika Šantel (17 d'agost de 1874, Gorizia - 15 de febrer de 1940, Ljubljana) fou una pintora realista eslovena.
Šantel va néixer a Gorizia (nord-oest d’Itàlia), llavors part d’Àustria-Hongria. La seva mare, Avgusta Šantel, era pintora, i va proporcionar educació inicial a Henrika a casa. La seva germana, Avgusta Šantel Jr., també era pintora. El 1891, Henrika es va traslladar a Múnic per estudiar a l'acadèmia d'art femenina (Damenacademie) amb Friedrich Fehr i Ludwig Schmid-Reutte. Posteriorment, va tornar a Gorizia i va ensenyar art. Després de la Primera Guerra Mundial, Gorizia va ser traslladada a Itàlia i Šantel amb tota la família es van traslladar a Maribor, que era a Iugoslàvia. El 1929 es va traslladar a Ljubljana, on va romandre fins a la seva mort.

## Galeria

* Pri kavi ali dama s psičkom (en català Per prendre un cafè o una dama amb un cadell)
* En el riu Sava a Krško
* Berberka
* Noia de cabells vermells

## Referències

* 1 2 Čopič, Jelisaveta. Slovenska biografija. Znanstvenoraziskovalni center SAZU, 2013.
* 1 2 «Šantel» (en italian).
# Hikaru Naomoto

Hikaru Naomoto (猶本 光, 3 de març de 1994) és una futbolista japonesa. Va debutar amb la selecció del Japó el 2014. Va disputar 18 partits amb la selecció del Japó.

## Estadístiques

Selecció del Japó :
| Anys | Partits | Gols |
| 2014 | 6 | 0 |
| 2015 | 2 | 0 |
| 2016 | 0 | 0 |
| 2017 | 7 | 0 |
| 2018 | 3 | 0 |
| Total | 18 | 0 |

## Referències

* ↑ 2014, 2015, 2017, 2018 Japan Football Association(japonès)

## Enllaços externs

* Hikaru Naomoto, Fitxa a Soccerway