OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nectamia annularis

Nectamia annularis és una espècie de peix pertanyent a la família dels apogònids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 7 cm de llargària màxima.

## Alimentació

Menja plàncton.

## Hàbitat

És un peix marí, associat als esculls i de clima tropical (27°N-15°N, 33°E-42°E) que viu entre 0-17 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al mar Roig i el golf d'Aden.

## Estat de conservació

Podria patir una disminució localitzada en algunes àrees a causa de la degradació del seu hàbitat (en particular, els esculls de corall d'Eilat, els quals són amenaçats per les aigües residuals, les descàrregues de combustible dels vaixells, la pressió turística intensa i l'abocament de detergents i fosfats).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 4 «Nectamia annularis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Randall, J.E., 1986. Red Sea reef fishes. Londres, Immel Publishing. 192 p.
* 1 2 Fricke, R.; Gon, O. (2010). "Nectamia annularis (errata version published in 2017)." 2010 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2010. [Consulta: 6 abril 2023]
* ↑ Fraser, T.H., 2008. Cardinalfishes of the genus Nectamia (Apogonidae, Perciformes) from the Indo-Pacific region with descriptions of four new species. Zootaxa 1691:1-52.
* ↑ Wilkinson, C., 2004. Status of coral reefs of the world: 2004. Australian Institute of Marine Science, Townsville, Queensland, Austràlia.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* Thresher, R.E., 1984. Reproduction in reef fishes. T.F.H. Publications, Inc. Ltd., Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. 399 p.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Nemacheilus fasciatus

Nemacheilus fasciatus és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a Indonèsia (Sumatra i Java).
Els mascles poden assolir els 7,4 cm de longitud total.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.
# Neligh

Neligh és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 1.651 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Neligh tenia 1.651 habitants, 697 habitatges, i 443 famílies. La densitat de població era de 671 habitants per km².
Dels 697 habitatges en un 28,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,5% hi vivien parelles casades, en un 8% dones solteres, i en un 36,3% no eren unitats familiars. En el 34,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 21,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,26 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24% tenia menys de 18 anys, un 5,9% entre 18 i 24, un 22,2% entre 25 i 44, un 23,1% de 45 a 60 i un 24,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.580 $ i la renda mediana per família de 39.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.261 $ mentre que les dones 16.667 $. La renda per capita de la població era de 17.888 $. Aproximadament el 10,6% de les famílies i el 14,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Neligh». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Neligh». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Nelenita

La nelenita és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup de la pirosmalita. Va ser anomenada en honor de Joseph A. Nelen (1923-2005), químic a la Smithsonian Institution per les seves aportacions "a la química dels minerals, en particular els seus estudis analítics dels complexos arsenosilicats de manganès que es troben a Franklin i Sterling Hill". Anteriorment, aquest material s'havia anomenat ferroschal·lerita.

## Característiques

La nelenita és un fil·losilicat de fórmula química Mn2+ 16As3+ 3(Si₁₂O$_{36}$)(OH)$_{17}$. Cristal·litza en el sistema monoclínic en grans grossos, de fins a 4,5 cm. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5. És el dimorf de la schal·lerita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la nelenita pertany a «09.EE - Fil·losilicats amb xarxes tetraèdriques de 6-enllaços connectades per xarxes i bandes octaèdriques» juntament amb els següents minerals: bementita, brokenhillita, pirosmalita-(Fe), friedelita, pirosmalita-(Mn), mcgillita, schal·lerita, palygorskita, tuperssuatsiaïta, yofortierita, windhoekita, falcondoïta, loughlinita, sepiolita, kalifersita, gyrolita, orlymanita, tungusita, reyerita, truscottita, natrosilita, makatita, varennesita, raïta, intersilita, shafranovskita, zakharovita, zeofil·lita, minehil·lita, fedorita, martinita i lalondeïta.

## Formació i jaciments

La nelenita va ser descoberta a la mina Trotter (Lehigh Mine), a Franklin (Nova Jersey, Estats Units) en un dipòsit de zinc estratiforme metamorfosat, dins de masses texturades pegmatítiques, i com a fragments de ciment calcita en una bretxa, probablement derivats del material pegmatític.
Sol trobar-se associada a altres minerals com: actinolita, calcita, wil·lemita, rodonita, apatita, lennilenapeïta, estilpnomelana, microclina i talc.

## Referències

* 1 2 «Nelenite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 «Nelenite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 1r desembre 2019].
# Neleu (fill de Codros)

Neleu (grec antic: Νηλεύς) era fill de Codros, l'últim rei d'Atenes, i germà de Medont. Era descendent de Neleu, rei de Pilos.
Quan Codros va morir en una guerra contra Esparta, Neleu i Medont van disputar-se la corona, perquè Neleu no volia que el seu germà Medont fos rei ja que era coix. Van consultar l'Oracle de Delfos que els va dir que assignessin el govern de la ciutat a Medont. Neleu va marxar a l'Àsia Menor, al capdavant d'una colònia de jonis. Se li atribueix la fundació (o al menys la conquesta) de Milet, Efes, Colofó, Lèbedos i Clazòmenes.

## Referències

* ↑ Pausànias. Descripció de Grècia, VII, 2, 3
* ↑ Pausànias. Descripció de Grècia, VII, 2, 1
* ↑ Claudi Elià. Ποικίλη ἱστορία (Varia historia), VIII, 5
* ↑ Pausànias. Descripció de Grècia, VII, 2, 3-7; VII, 3, 3; VII, 3, 5-7
* ↑ Claudi Elià. Ποικίλη ἱστορία (Varia historia), VIII, 5
# Nicer, fill de Clutoso

Nicer, fill de Clutoso o en la forma del llatí Nicer Clutosi, va ser un príncep dels galaics, fill de Clutoso, que va governar sobre la tribu dels albions durant el segle iv.
Tenim constància del seu nom per les restes epigràfiques trobats en 1932 a la desembocadura del riu Eo, en A Veiga, on es va descobrir l'estela de Nicer, príncep dels albions (princeps Albionum). L'estela està exposada al Museu Arqueològic d'Astúries, a Oviedo.
La inscripció de l'estela és la següent: "XP TOPÒNIMS CLUTOSI Ɔ CARIACA PRINCIPIS ALBIONUM UN LXXV HIC S EST" (Nicer, [fill] de Clutoso [del castro] de Cariaca, [de la casa] del príncep dels Albions, de 75 anys, es troba aquí).

## Enllaços externs

* La pàgina amb la imatge i el desenvolupament de la inscripció (castellà)
# Nicea de l'Hidaspes

Nicea — Νίκαια, Nikaia en grec — fou una ciutat de l'Imperi macedònic d'Alexandre a la vora del riu Hidaspes (Jhelum) construïda per Alexandre el Gran per commemorar la seva victòria sobre el rei Poros d'Hidaspes. A l'altre costat del riu hi havia la ciutat de Bucefàlia. Ambdues ciutats estaven situades al que seria l'actual Panjab. El seu emplaçament no ha estat identificat.

## Referències

* ↑ «Nicea de l'Hidaspes». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Noël Antoine Pluche. Concordia de la geografia de los diferentes tiempos, y descripcion de las colonias antiguas y modernas. en la Oficina de Pantaleon Aznar, 1784, p. 289–.
* ↑ Pierre Herman Leonard Eggermont. Alexander's Campaign in Southern Punjab. Peeters Publishers, 1993. ISBN 978-90-6831-499-1.
# Neoplecostomus yapo

Neoplecostomus yapo és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H. & Eigenmann R. S. 1888. Preliminary notes on South American Nematognathi. I. Proc. Calif. Acad. Sci. (Ser. 2) v. 1 (pt 2). 119-172.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Zawadzki, C.H., C.S. Pavanelli i F. Langeani 2008. Neoplecostomus (Teleostei: Loricariidae) from the upper Rio Paraná basin, Brazil, with description of three new species. Zootaxa 1757:31-48.
# Neoplàsia del sistema nerviós central

Una neoplàsia del sistema nerviós central (o tumor del SNC) és una neoplàsia (un creixement anormal de les cèl·lules dels teixits) o tumor del sistema nerviós central (del cervell o de la medul·la espinal). Un tumor del SNC és un terme genèric que inclou més de 120 tipus de tumors diferents. Els símptomes més comuns dels tumors del SNC inclouen vòmits, mal de cap, trastorns de la visió, nàusees i convulsions. Es pot detectar i classificar un tumor del SNC mitjançant exploracions neurològiques, imatges mèdiques, com ara la ressonància magnètica (RM) o la tomografia computada (TC), o després de l'anàlisi d'una biòpsia.

## Referències

* ↑ «Adult Central Nervous System Tumors Treatment» (en anglès). National Cancer Institute, 01-01-1980. [Consulta: 28 juny 2019].
* ↑ «Tumor Types» (en anglès americà). National Brain Tumor Society. Arxivat de l'original el 2021-03-21. [Consulta: 28 juny 2019].
* ↑ «Signs and Symptoms of Adult Brain and Spinal Cord Tumors» (en anglès). www.cancer.org. [Consulta: 28 juny 2019].
* ↑ «Brain tumor - Diagnosis and treatment - Mayo Clinic». www.mayoclinic.org. [Consulta: 28 juny 2019].
# Rafael Català (desambiguació)

Rafael Català o Rafael Catalá és el nom dels següents personatges:
* Rafael Miguel Catalá Lucas (Nules, 1926 - València, 2000), dibuixant valencià de còmics infantils
* Rafael Català i Moros (Sagunt, 1944), poeta valencià
* Rafael Catalá Polo (Madrid, 1961), polític espanyol
* Rafael Català Dalmau (Barcelona, 1962), historiador i editor català
# Drest V

Drest V, també conegut amb el nom de Drest mac Munait, va ser rei dels pictes del 555 al 556.
Segons la Crònica picta, hauria regnat només un any entre Talorc mac Muircholaich i Galam Cennalath.

## Referències

* ↑ Calise, 2002, p. 213.
* ↑ Crònica picta (en gaèlic i anglès). Edimburg: H. M. General register house, 1867, p. 7.

## Bibliografia

* Anderson, Alan Orr. Early Sources of Scottish History A.D 500–1286 (llibre). vol. 1. Stamford: Paul Watkins, 1990. ISBN 1-871615-03-8.
* Calise, J. M. P.. Pictish Sourcebook, Documents of Medieval Legend and Dark Age History (llibre). Londres: Greenwood Press, 2002. ISBN 0313322953.
* Cumming, W. A.. The Age of the Picts (llibre). Londres: Sutton Publishing, 1998. ISBN 0750916087.
# El Prat (Llobera)

El Prat és una masia situada al municipi de Llobera, a la comarca catalana del Solsonès.

## Referències

* ↑ «Catàleg de masies i cases rurals». Ajuntament de Llobera. [Consulta: 26 desembre 2021].
# Illicium anisatum

Illicium anisatum o Illicium religiosum, conegut comunament com a anís estelat japonès, és un arbre molt tòxic però que s'ha fet servir al Japó com a encens. Utilitzar-lo com infusió ha donat casos de mallaties molt greus.
A Espanya figura a la llista de plantes de venda regulada.
I. anisatum és una planta nativa del Japó. És similar a Illicium verum, però el seu fruit és més petit i amb una olor més feble. En la medicina tradicional xinesa s'ha usat per alguns problemes de la pell.
I. anisatum conté anisatina, shikimina i sikimitoxina, les quals cusen greus inflamacions en els ronyons, el tracte urinari i òrgans digestius. Altres dels seus components tòxics en el gènere Illicium però que no conté I. anisatum són safrol i eugenol, aquests s'usen per detectar adulteraciosn. El nom japonès de la planta, shikimi dona nom a l'àcid shikímic, una substància que també és prenet a aquesta planta.
Se'n pot extreure un oli essencial que entre altres 52 components conté eucaliptol (21,8%).

## Referències

* ↑ FDA Issues Advisory on “Teas”: Teas Made from Star Anise Were Associated With Illnesses Including Seizures, US Food and Drug Administration
* ↑ Neurotoxicities in infants seen with the consumption of star anise tea
* ↑ Perret C, Tabin R, Marcoz JP, Llor J, Cheseaux JJ "Apparent life-threatening event in infants: think about star anise intoxication!". Arch Pediatr. 2011 Jul;18(7):750-3
* ↑ JI-YOUNG KIM et all, Chemical composition, antioxidant, anti-elastase, and anti-inflammatory activities of Illicium anisatum essential oil, Acta Pharm. 59 (2009) 289-300
# Niō

Niō (仁王) o Kongōrikishi (金剛力士), en el budisme, són dos guardians musculosos de Siddharta Gautama. Es troben representats com estàtues a l'entrada de molts temples budistes d'Àsia Oriental. Són manifestacions dharmapala del bodhisattva Vajrapāṇi, el més vell i més poderós del panteó de déus budistes. Segons la tradició japonesa, ells viatjaven amb Gautama Buddha per protegir-lo. En el budisme tibetà, els Niō també es veuen com una manifestació de Vajrasattva.
Els Kongōrikishi són un possible cas de transmissió de la imatge de l'heroi grec Hèracles a Àsia oriental al llarg de la ruta de la Seda. Hèracles va ser usat en l'art del grecobudisme per a representar Vajrapani, el protector de Buda.

## Bibliografia

* Religions and the Silk Road by Richard C. Foltz (St. Martin's Press, 1999) ISBN 0-312-23338-8.
* The Diffusion of Classical Art in Antiquity by John Boardman (Princeton University Press, 1994) ISBN 0-691-03680-2.
* Old World Encounters. Cross-cultural contacts and exchanges in pre-modern times by Jerry H.Bentley (Oxford University Press, 1993) ISBN 0-19-507639-7.
* Alexander the Great: East-West Cultural contacts from Greece to Japan (NHK and Tokyo National Museum, 2003).

## Enllaços externs

* Nio Protectors, the benevolent kings.
# Santa Anna de les Eres

Santa Anna de les Eres és una capella del poble de Sant Feliu d'Avall, a la comarca del Rosselló (Catalunya del Nord).
Està situada al sud i molt a prop del poble, lleugerament aturonada damunt seu, en el barri de les Eres. La porta, ara inutilitzada, s'obria al carrer de Santa Anna, amb una escala per a pujar a la capella, ara mutilada en els graons inferiors.
És una construcció inicialment del segle xv o XVI, de la qual roman dempeus un gran arc adovellat de mig punt fet de rajoles. L'absis desaparegué recentment. Roman abandonada des de fa molts anys, fins al punt que en arranjar, anys enrere, el carrer de Santa Anna, que hi passa per davant, van mutilar l'escala d'accés al temple i actualment no s'hi pot accedir pel costat septentrional.

## Bibliografia

* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Sant Feliu d'Avall». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Gavín, Josep M. «Ros 270 i 271. Santa Anna de Sant Feliu d'Avall». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3**). ISBN 84-85180-13-5.

## Referències

* ↑ La capella de Santa Anna de les Eres en el centre de l'ortofotomapa de l'IGN
# Selenops dufouri

Selenops dufouri és una espècie d'aranyes araneomorfes de la família dels selenòpids (Selenopidae). Aquest gènere fou descrit per primera vegada l'any 1863 per A. Vinson.
Aquesta espècie viu a Madagascar i a l'Illa de la Reunió. Aquesta espècie s'anomena així en honor de Léon Dufour.
La femella holotip fa 12 mm.

## Referències

* 1 2 3 Vinson, A. (1863). Aranéides des îles de la Réunion, Maurice et Madagascar. Paris, i-cxx, 1-337
* 1 2 (anglès) World Spider Catalog: Selenops dufouri Vinson, 1863 en la família Selenopidae +base de dades. Accés el 7 de gener de 2019.
# Shan

«Shan» té aquests significats:
* Shan (ètnia), nació de Birmània majoritàriament a l'estat Shan
* Shan (llengua)
* Estat Shan, divisió administrativa de Birmània
* Estats Shan, antics estats vassalls de Birmània fins al 1886 i protegits per la Gran Bretanya (1886-1947)
* Estat Shan (Nord), divisió administrativa de l'estat Shan
* Estat Shan (Sud), divisió administrativa de l'estat Shan
* Estat Shan (Est), divisió administrativa de l'estat Shan
* Estats Shan Septentrionals, divisió dels Estats Shan britànics
* Estats Shan Meridionals, divisió dels Estats Shan britànics
* Ho Feng Shan
# Serguei Ivanov (pintor)

Serguei Vassílievitx Ivanov — en rus Серге́й Васи́льевич Ивано́в— (16 de juny [o 4 de juny] del 1864 – 16 d'agost del 1910) va ser un pintor i artista gràfic rus. Era membre de la peredvijniki ("els Rodamons") i un cofundador de la Unió d'Artistes Russos. Moltes de les seves pintures foren sobre temes extrets de la història de Rússia, la vida camperola i revolució russa de 1905.
* Congrés Principesc dels Monomachos a Uvetichi.
* Un Camperol Deixant la Terra del seu Senyor el Dia de Yuri.
* El Streltsy.
* Tracta d'Esclaus en el Campament dels Eslaus Orientals.
* En el Bord Sud de Muscovy.
* Una Escena dels Temps Conflictius.
* En la Carretera, la Mort d'un Resettler.
* Zemsky Sobor.

## Enllaços externs

* The Grove Dictionary of Art (anglès)
# Serguei Ivanov

Sergey Ivanov o Serguei Ivanov és el nom dels següents personatges:
* Serguei Ivanov (polític) (1953), Primer Vice-primer Ministre de Rússia
* Serguei Ivanov (futbol americà) (1985), futbolista de futbol americà
* Serguei Ivanov (jugador d'escacs), Gran Mestre d'escacs rus, vegeu Campionat d'escacs de Leningrad
* Serguei Ivanov (pintor) (1864–1910), pintor rus
* Serguei Ivanov (historiador d'art) (1952), historiador d'art rus
* Serguei Ivanov (ciclista) (1975) ciclista professional rus
* Serguei Ivanov (futbolista del 1980), futbolista quirguís jugant amb el FC Irtysh (des del 2008)
* Serguei Ivanov (futbolista del 1984), futbolista rus que jugava amb el FC Zenit St. Petersburg i el FC Alania Vladikavkaz
* Serguei Ivanov (futbolista del 1993), futbolista rus
* Serguei Ivanov (atleta), corredor rus
* Serguei Ivanov (periodista) (2000), periodista rus
# Serguei Ievguènievitx Alèinikov

Serguei Ievguènievitx Alèinikov (també transliterat com a Sergei Yevgenyevich Aleinikov) (en rus: Сергей Евгеньевич Алейников) (Minsk, 7 de novembre, 1961) fou un futbolista i actual entrenador de futbol belarús.
Va jugar amb la selecció soviètica 77 cops, amb qui marcà 6 gols, entre 1984 i 1992. Fou finalista a l'Eurocopa 1988 amb l'URSS, on perdé amb Holanda per 0-2. També participà en els Mundials de 1986 i 1990; i a l'Euro 1992, aquest cop amb la selecció de la CEI. També fou 4 cops internacional amb Belarús, després de la independència d'aquest país.
Pel que fa a clubs, destacà als clubs FC Dinamo Minsk (des de 1981) on guanyà el campionat de l'URSS, a la Juventus FC (el 1989), on fou campió de la UEFA i de la Coppa Itàlia. També jugà per l'US Lecce (1990), el Gamba Osaka japonès, i el IK Oddevold suec.
El novembre del 2003, per celebrar el jubileu de la UEFA, fou escollit per la Federació Belarussa Golden Player al millor jugador belarús dels darrers 50 anys.
Com a entrenador ha dirigit clubs modestos, majoritàriament italians.

## Referències

* ↑ http://www.uefa.com/uefa/news/Kind=256/newsId=130150.html

## Enllaços externs

* UEFA.com - Golden player de Belarús
* RSSSF
* national-football-teams.com
* Aleinikov a Juve i Lecce
# Neusalza-Spremberg

Neusalza-Spremberg (alt sòrab: Nowosólc-Spremberg) és un municipi alemany que pertany a l'estat de Saxònia. Està situat a la frontera amb la República Txeca, als marges del riu Spree, a 6 km al nord-oest d'Ebersbach (Saxònia) i 17 km al sud-est de Bautzen. Comprèn els nuclis de Neusalza-Spremberg, Friedersdorf, Neuspremberg i Sonneberg.

## Enllaços externs

* Museu Reiterhaus
* Alguna cosa sobre història
# Districte de Boulay-Moselle

El districte de Boulay-Moselle (francès arrondissement de Boulay-Moselle) era una divisió administrativa francesa del departament del Mosel·la, a la regió de Lorena. Comptava amb 3 cantons i 96 municipis. El cap era la sotsprefectura de Boulay-Moselle. Des de l'1 de gener de 2015 va fusionar amb el districte de Forbach i conformen el districte de Forbach-Boulay-Moselle.

## Cantons

* cantó de Boulay-Moselle
* cantó de Bouzonville
* cantó de Faulquemont

## Vegeu també

* Cantons de Mosel·la

## Referències

* ↑ Décret n° 2014-1721 du 29 décembre 2014 (francès)
# Union Sportive Rumelange

El Union Sportive Rumelange és un club de futbol luxemburguès de la ciutat de Rumelange.

## Història

El club va ser fundat el 1908. Entre 1940 i 1944, durant l'ocupació alemanya, s'anomenà FV Rümelingen. El club es proclamà campió de la copa luxemburguesa dos cops, les temporades 1967-68 i 1974-75. A més, el club ha estat dos cops subcampió de primera divisió, les temporades 1967-68, 1969-70 i 1971-72.

## Palmarès

* Copa luxemburguesa de futbol:
** 1967-68, 1974-75

## Referències

* ↑ «US Rümelingen». fussball-lux.lu. [Consulta: 9 abril 2017].
* 1 2 «Luxembourg - List of Cup Finals». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ «Luxembourg - List of Final Tables». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2017].
# Leptophryne borbonica

Leptophryne borbonica és una espècie d'amfibi que viu a Indonèsia, Malàisia, Tailàndia i, possiblement també, a Brunei.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Inger, R., Iskandar, D. & van Dijk, P.P. 2004. Leptophryne borbonica. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 12 d'abril del 2008.
# Sinus del topòleg

El sinus del topòleg, dins l'entorn de topologia, és una corba continguda en $\mathbb {R} ^{2}$ utilitzada sovint per il·lustrar determinades propietats dels espais topològics. S'utilitza especialment a manera d'exemple d'espai topològic que és connex però no connex per camins.

## Definició

Una definició usual del sinus del topòleg és l'adherència de la corba
    $A=\left\{\left(x,{\mbox{sin}}\left({\tfrac {1}{x}}\right)\right),\ x\in (0,1]\right\}$,
presentada ${\bar {A}}$, i que es defineix al seu torn com la unió de $A$ amb el seu frontera, el segment
    $\partial A=\{(0,i),\ i\in [-1,1]\}$
A mesura que x s'acosta a zero, 1/x creix cada vegada més ràpid (de fet, tendeix a infinit), per la qual cosa la freqüència de la corba sinusoidal també és cada vegada més gran. Al límit, la freqüència és infinita.

### Variants

De vegades, es considera només $A$, o la unió de $A$ amb el punt $(0,0)$. També es pot considerar la funció $f(x)={\mbox{sin}}({\tfrac {1}{x}})$ definida en un interval diferent de (0,1], encara que sempre en un interval obert a 0. Fins i tot es pot fer distinció entre la "corba tancada» (${\bar {A}}$) i la« corba oberta »($A$) del sinus del topòleg.

## Propietats

Com adherència d'una funció contínua, ${\bar {A}}$ és un espai connex. Tanmateix, no és connex per camins, ja que no hi ha un camí $f:[0,1]\rightarrow {\bar {A}}$ que uneixi els punts $(1,{\mbox{sin}}(1))$ i $(0,0)$. Per veure que és així, considerem la successió formada pels punts, presos de dreta a esquerra en la gràfica, la segona component és alternativament +1 o -1. Aquesta successió no convergeix.

## Referències

* 1 2 Marcelo Salgado. «Relativitat» p. 29.
* ↑ Gustavo Nevardo Rubiano Ortegón. Fonaments de topologia algebraica, p. 74.