OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Krummes Wasser

El Krummes Wasser o en baix alemany Duuknackich Water (que signifiquen ambdós «Aigua tort») és un riu a Einbeck a l'Estat de Baixa Saxònia a Alemanya.
Neix a la frontera dels nuclis de Voldagsen i de Kuventhal de la confluència de l'Hillebach i de l'Stroiter Bach a una altitud de 173 metres damunt el nivell mitjà del mar i desemboca 5 km més avall a l'Ilme al sud de la ciutat d'Einbeck.
Originalment, travessava el centre d'Einbeck, i formava la frontera entre el territori de l'església de la ciutat vella. Entre 1250 i 1300 el seu curs va ser desviat per a protegir la muralla que circumdava ambdós territoris. A prop de la torre Diekturm, on deixa les muralles, passa sota de l'aqüeducte del Mühlenkanal, un dels tres emblemes a l'escut de la ciutat.

## Afluents

* Hillebach
* Stroiter Bach
* Beke
* Wildes Wasser

## Galeria

* L'aiguabarreig de l'Hillebeek i de l'Stroiter Beek.
* Sota el viaducte de la carretera B3.
* L'aqüeducte del Mühlenkanal.
* El riu en passar sota el Mühlenkanal.

## Referències

* ↑ Mapa: Naturpark Solliing-Vogler, Hannover, Landesvermessung und Geobasisinformation Niedersachen, 1995
* ↑ Heege, Andreas «Zwischen Stift und Stadt» (en alemany). Archäologie in Niedersachsen 1998, 1998, pàg. 86-87. Arxivat de l'original el 2015-04-02 [Consulta: 30 març 2015]. «Dieser Bach trennte vor dem Bau der gemeinsamen Stadtmauer den Stiftsbezirk des späten 11. Jahrhunderts im Norden von der um 1150 entstandenen Altstadt im Süden.» Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine.
             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Krummes Wasser
# Matriu definida positiva

Dins l'entorn de l'àlgebra lineal, una matriu definida positiva és una matriu hermítica que és anàloga als nombres reals positius. També pot tractar-se d'una matriu simètrica real amb menors principals positius (criteri de Sylvester).

## Definicions equivalents

Sigui M una matriu hermítica quadrada n × n. D'ara endavant denotarem la transposada d'una matriu o vector $a$ com $a^{T}$, i el conjugat transposat, $a^{*}$. Aquesta matriu M es diu definida positiva si compleix amb una (i per tant, les altres) de les següents formulacions equivalents:
| 1. | Per a tots els vectors no nuls $z\in \mathbb {C} ^{n}$ tenim: ${\textbf {z}}^{H}M{\textbf {z}}>0$. Noteu que $z^{*}Mz$ és sempre real. |
| 2. | Tots els valors propis $\lambda _{i}$ de $M$ són positius. (Recordem que els valors propis d'una matriu hermítica o si no, real simètrica, són reals.) |
| 3. | La forma sesquilineal hermítica definida per la relació $\langle {\textbf {x}},{\textbf {y}}\rangle ={\textbf {x}}^{*}M{\textbf {y}}$ és un producte escalar a $\mathbb {C} ^{n}$. |
| 4. | Tots els menors principals de $M$ són positius. O el que és equivalent; totes les matrius tenen determinants positius. La superior esquerra de M de dimensió 1x1 La superior esquerra de M de dimensió 2x2 La superior esquerra de M de dimensió 3x3 ... La superior esquerra de M de dimensió (n-1) x (n-1) $M$ en si mateixa |
Anàlogament, si M és una matriu real simètrica, es reemplaça $\mathbb {C} ^{n}$ per $\mathbb {R} ^{n}$, i la conjugada transposada per la transposada.

## Propietats

* Tota matriu definida positiva és invertible (el seu determinant és positiu), i la seva inversa és definida positiva.
* Si $M$ és una matriu definida positiva i $r>0$ és un nombre real, llavors $rM$ és definida positiva.
* Si $M$ i $N$ són matrius definides positives, aleshores la suma $M+N$ també ho és. A més si
$MN=NM$, llavors $MN$ és també definida positiva.
* Per a tota matriu definida positiva $M$, existeix una única matriu definida positiva $N$ tal que $N^{2}=M$; es denota $N=M^{1/2}$ i es diu arrel quadrada de $M$.

## Matrius definides negatives, semidefinides positives i indefinides

La matriu hermítica (respectivament real simètrica) $M$ es diu:
- Definida negativa si $x^{*}Mx<0\,$ per a tots els vectors $x\in \mathbb {C} ^{n}$ (respectivament $x\in \mathbb {R} ^{n}$) no nuls
- Semidefinida positiva si $x^{*}Mx\geq 0$ per a tot $x\in \mathbb {C} ^{n}$ (respectivament $x\in \mathbb {R} ^{n}$)
- Semidefinida negativa si $x^{*}Mx\leq 0$ per a tot $x\in \mathbb {C} ^{n}$ (respectivament $x\in \mathbb {R} ^{n}$), en altres paraules si $-M$ és semidefinida positiva
Una matriu hermítica es diu indefinida si no entra en cap de les classificacions anteriors.

## Cas no hermític

Una matriu real M pot tenir la propietat x$^T$ M x > 0 per a tot vector real no nul sense ser simètrica. La matriu
    ${\begin{bmatrix}1&1\\0&1\end{bmatrix}}$
és un exemple. En general, tindrem x$^T$ M x > 0 per a tot vector real no nul x si i només si la matriu simètrica (M + M $^T$) / 2, és definida positiva.
# Mary Chapin Carpenter

Mary Chapin Carpenter (Princeton, 21 de febrer de 1958) és una cantant estatunidenca de música country i folk. Va passar molts anys cantant en clubs de Washington, D.C. abans de començar a ser famosa i signar a finals de la dècada de 1980 un contracte amb Columbia Records.
Ha guanyat cinc premis Grammy, i és l'única artista que hagi obtingut quatre Grammys consecutius a la categoria de millor interpretació vocal femenina de country. El 2005 havia venut més de 12 milions de discos.

## Discografia

* Hometown Girl (1987)
* State of the Heart (1989)
* Shooting Straight in the Dark (1990)
* Come On Come On (1992)
* Stones in the Road (1994)
* A Place in the World (1996)
* Party Doll and Other Favorites (1999)
* Time* Sex* Love* (2001)
* The Essential Mary Chapin Carpenter (2003)
* Between Here and Gone (2004)
* The Calling (2007)
* The Age of Miracles (2010)
* Ashes and Roses (2012)
* Songs from the Movie (2014)
* The Things That We Are Made Of (2016)
* Sometimes Just the Sky (2018)
* The Dirt and the Stars (2020)

## Guardons
### Premis

* 1993: Premi Grammy per a la millor interpretació vocal femenina de música country per la cançó "I Feel Lucky"
* 1994: Premi Grammy per a la millor interpretació vocal femenina de música country per la cançó "Passionate Kisses"
* 1995: Premi Grammy al millor àlbum de country per a Stones in the Road
* 1995: Premi Grammy per a la millor interpretació vocal femenina de música country per la cançó "Shut Up and Kiss me"

## Referències

* ↑ Harrington, Richard. "Mary Chapin Carpenter, Taking Her Time," The Washington Post, 1994-05-25.
* ↑ Lehndorff, John. "Carpenter's new music comes from deep inside", Chicago Sun-Times, 2005-05-13. Retrieved on 2007-11-27.
# Marco Zanotti (1974)

* No confondre amb el també ciclista Marco Zanotti
Marco Zanotti (Rovato, Llombardia, 21 de gener de 1974) és un ciclista italià, professional entre 1997 i 2008.
En el seu palmarès com a professional destaca la vitòria al Circuit Francobelga de 2005, així com dues etapes de la Setmana Catalana.

## Palmarès

* 1996
** 1r a la Vicenza-Bionde
** Vencedor de 2 etapes del Giro de les Regions
* 1999
** 1r al Trofeu Franco Balestra
** 1r al Gran Premi de l'Alliberament
* 2000
** 1r al Giro de la província de Siracusa
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Dinamarca
** Vencedor d'una etapa del Regio Tour
* 2001
** Vencedor d'una etapa de la Setmana Catalana
* 2002
** Vencedor d'una etapa del Giro del Trentino
* 2003
** Vencedor d'una etapa de la Setmana Catalana
** Vencedor d'una etapa del Regio Tour
* 2004
** Vencedor d'una etapa dels Tres dies de La Panne
* 2005
** 1r al Circuit Francobelga i vencedor d'una etapa
* 2006
** Vencedor d'una etapa de la Volta a l'Algarve

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2000. 116è de la classificació general
* 2001. 117è de la classificació general
* 2004. 114è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2000. abandon (18a etapa)
* 2004. abandon (14a etapa)
* 2005. 117è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Kalim Allah Shah

Kalim Allah Shah fou el darrer sultà bahmànida de Bidar. Era fill de Shihab al-Din Mahmud i va ser posat al tron per Amir Barid I en el lloc del deposat Wali Allah Shah, el 1525. El 1526 va escriure a Baber per demanar el seu ajut contra el seu wakil Amir Barid, però aquest es va assabentar de la iniciativa i Kalim Allah va haver de fugir cap a la capital adilshàhida Bijapur (1527) i després cap a la dels nizamshàhides Ahmadnagar. Va reclamar el tron fins al 1536/1537 i va morir al seu exili d'Ahmadnagar el 1538.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Islam, edició francesa, volum VI, pàg. 61
# La Garriga (Abella de la Conca)

La Garriga és una partida rural del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
Està situada a la part sud-occidental del terme, prop del límit amb Isona i Conca Dellà i de la carretera L-511, d'Isona a Coll de Nargó.
Està formada per les parcel·les 72, 103, 104, 114 a 118, 120 a 123, 125, 189 a 192, 196 a 200, 203 a 221 i 451 del polígon 1; consta de 56,8510 hectàrees de conreus de secà i d'ametllerars, amb algun oliverar, i amb zones ermes per a pastures, i altres de bosquina, matolls i terres improductives.

## Referències

* ↑ «Dades extretes de la Sede virtual del Catastro». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 27 agost 2010].
# La Garrovilla

La Garrovilla és un municipi de la província de Badajoz, a la comunitat autònoma d'Extremadura.

## Eleccions municipals del 2015

Resultats electorals - La Garrovilla, 2015 :
| Candidatura | Candidatura | Cap de llista | Vots | Regidors | % vots |
| | Partit Socialista Obrer Espanyol | José Pérez Romo | 831 | 6 | 56,2 |
| | Partit Popular | Isabel Calle Jiménez | 594 | 5 | 40,2 |
| | nul | | 92 | | 5,86 |
| | vot blanc | | 53 | | 3,6 |
| Total | Total | 1570 | 1570 | 11 | 100 |

## Referències

* ↑ EPA.com.es. «Badajoz municipios de más y menos de 5000 habitantes» (en castellà), maig 2020. [Consulta: 21 febrer 2021].
# María José Alcón Miquel

María José Alcón Miquel (Mislata, 1961-Callosa d'en Sarrià, 2018) va ser una política valenciana, regidora a l'Ajuntament de València pel Partit Popular (PP).
Llicenciada en Dret i màster en Dret Urbanístic, va exercir el càrrec de regidora de cultura a l'Ajuntament de Valencia entre 1995 i 2009 sota el mandat de l'alcaldessa Rita Barberà i va deixar el càrrec després de patir un accident. Després de deixar el càrrec de regidor, va seguir a l'Ajuntament com a assessora, i també va continuar vinculada al PP.
Va ser imputada en el cas Taula per blanqueig de diners. En una conversa amb el seu fill, gravada per la policia, reconeixia el presumpte blanqueig de diners per al finançament del partit a València i explicava la pràctica coneguda com a pitufeo, consistent en què algunes persones rebien efectiu i al temps remetien a una transferència pel mateix import com a donació legal al PP.
Alcón es va casar amb el també regidor del PP a l'equip de Rita Barberà Alfonso Grau el 2015, qui també va estar implicat en diversos casos de corrupció. El seu cos sense vida va aparéixer el 16 de juny de 2018 a Callosa d'en Sarrià (la Marina Baixa) on el matrimoni disposava d'una segona residència. Aparentment va caure des d'un balcó i es sospita que es tractara d'un suïcidi.

## Referències

* ↑ «María José Alcón: Una edil de perfil bajo» (en castellà), 16-06-2018. [Consulta: 27 gener 2023].
* ↑ «María José Alcón: Hallada muerta la exconcejala del PP» (en castellà), 16-06-2018. [Consulta: 27 gener 2023].
* ↑ «Encuentran muerta a la exconcejal del PP de Valencia María José Alcón tras precipitarse por un balcón» (en castellà), 16-06-2018. [Consulta: 27 gener 2023].
* ↑ «Alfonso Grau y María José Alcón se casan» (en espanyol europeu), 28-02-2015. [Consulta: 27 gener 2023].
# María Josefa Lastiri Lozano

María Josefa Francisca Úrsula de la Santísima Trinidad Lastiri Lozano (Tegucigalpa, Honduras, 20 d'octubre de 1792 - San Salvador, El Salvador, 1846), fou, successivament, la primera Dama de les Províncies Unides de l'Amèrica Central (1830-1834) i d'El Salvador (1839-1840), com a esposa del general Francisco Morazán Quezada, cabdill unionista centreamericà.
Maria Josefa Lastiri Lozano, va ser filla de Juan Miguel Lastiri i Margarita Lozano i Borjas. Es va casar en primeres núpcies al 1818 amb el ric hisendat José Esteban González Travieso i Rivera Zelaya (qui va morir al 1825, a l'edat de 39 anys), amb qui va tenir quatre fills: Ramona, Paulina, Tomasa i José Esteban González Travieso Lastiri. En segones núpcies es va casar a la ciutat de Comayagua, Hondures, el 30 de desembre de 1825, amb Francisco Morazán Quesada, amb qui va tenir una filla única, Adela Morazán Lastiri.
Va ser Primera Dama de l'Estat d'Hondures de 1827 a 1830, de la República Federal de Centreamèrica de 1830 a 1834 i de 1835 a 1839 i de l'Estat del Salvador de 1839 a 1840. Va recolzar al general Morazán en les seves activitats polítiques i militars, en la qual cosa va perdre pràcticament tot el quantiós patrimoni heretat de la seva família i del seu primer marit. A causa de les incessants lluites que van assolar al Salvador en aquesta època, va haver de sortir de país a principis de 1840 i va sol·licitar asil a Costa Rica. El Govern costa-riqueny va expressar que l'hi atorgaria, si ella i els seus acceptaven radicar-se a la ciutat d'Esparza. Maria Josefa va rebutjar la condició i va marxar a Chiriquí, on poc després se li va unir el seu marit. Quan aquest va prendre el poder a Costa Rica, va enviar un vaixell expressament noliejat a Chiriquí, per recollir a Maria Josefa i la seva família.
Després de la caiguda i afusellament de Morazán al setembre de 1842, María Josefa i la seva família van tornar al Salvador. Va morir abatuda a la ciutat de San Salvador al 1846.

## Referències

* ↑ Oyuela, Leticia. Mujer, familia y sociedad. (página 60)

## Notes

* ↑ José Esteban González Travieso y Rivera Zelaya (Tegucigalpa, 25 de novembre de 1786 - † 27 de febrer de 1825) va ser fill del matrimoni entre l'Alferes real don Francisco Antonio González Travieso, natural de Galícia i la senyora Maria Tomasa Rivera Zelaya.
* ↑ Adela Morazán Lastiri, (*San Salvador, 1838 - †2 de maig 1921, a l'edat de 83 anys, a Santa Tecla, república del Salvador) Adela Morazán va contreure matrimoni al 1860 amb el cèlebre llicenciat Cruz Ulloa que va ser ministre d'Hisenda en el gabinet de president Francisco Dueñas.

## Bibliografia

* Elvia Castañeda. La batalla del amor, María Josefa Lastiri, Tegucigalpa, Honduras, 1992.
* Leticia de Oyuela. Mujer, familia y sociedad, (segunda edición) Editorial Guaymuras, Tegucigalpa, Honduras, 2001. ISBN 99926-15-70-X2
# María Consuelo Araújo

María Consuelo Araújo Castro (Valledupar, Colòmbia, 27 d'octubre de 1971) és una política que va ser Ministra de Cultura en el període 2002-2006 i Ministra de Relacions Exteriors des del 7 d'agost de 2006 fins al 28 de febrer de 2007 durant el govern d'Álvaro Uribe Vélez, des de l'1 de gener de 2016 s'exerceix com a secretària d'Integració Social de Bogotà.

## Biografia

Araújo prové d'una família molt lligada a la política del Cesar. El seu pare, Álvaro Araújo Noguera, va formar part del govern del president Alfonso López Michelsen, la seva tia, Consuelo Araújo Noguera va ser Ministra de Cultura del President Andrés Pastrana i el seu germà, Álvaro Araújo Castro, va ser senador i líder del partit Ales Equipo Colòmbia.
Va estudiar Finances i Relacions Internacionals a la Universitat Externat de Colòmbia i és especialista en Govern, Gerència i Assumptes Públics de la mateixa institució. Va ser directora del Jardí Botànic José Celestino Mutis durant l'administració d'Enrique Peñalosa com a Alcalde de Bogotà (1998-2000) i de l'Institut Districtal de Recreació i Esport de la ciutat sota el segon govern de Antanas Mockus (2001-2002). Araújo està casada amb el fotògraf argentí Ricardo Mazalán i té una filla, Susana, nascuda en 2002. Després de renunciar al seu càrrec com a canceller va passar a exercir-se com a directora de postgraus de la facultat de Finances, Govern i Relacions Internacionals de la Universitat Externat de Colòmbia.

### Ministra de Cultura i canceller

Durant el primer mandat del president Álvaro Uribe Vélez (2002-2006), Araújo es va exercir com a Ministra de Cultura. En 2006, després d'una crisi diplomàtica provocada pels expresidents Ernesto Samper i Andrés Pastrana, Araújo, que havia estat designada com a futura ambaixadora a Mèxic, va ser nomenada canceller en reemplaçament de Carolina Barco qui va passar a reemplaçar a Pastrana en l'ambaixada dels Estats Units, càrrec que va ocupar des del 7 d'agost del mateix any.
A la fi de 2006 el seu germà, el senador Álvaro Araújo Castro, i el seu pare van ser acusats de presumptes vincles amb grups paramilitars i de participar en un segrest.
El 15 de febrer, la Cort Suprema de Justícia va dictar mesura d'assegurament contra el seu germà i l'endemà va ordenar investigar pels mateixos delictes al seu pare.
Malgrat la insistència del president Álvaro Uribe Vélez perquè continués en el seu càrrec, el 19 de febrer la canceller va anunciar en una roda de premsa la seva renúncia, afirmant que el seu pare i germà eren innocents dels càrrecs dels quals els acusaven i que preferia estar lliure de lligams per ajudar a demostrar la seva innocència.

## Referències

* ↑ «Homenaje a María Consuelo Araújo» (en español). El Tiempo - Colombia, 6 agost. [Consulta: 1r gener 2011].
* ↑ Caracol Radio, Ordenan investigar al papá de la canciller por secuestro extorsivo Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine., 16 de febrero de 2006
* ↑ BBC Mundo, Uribe respalda a ministra de RR.
* ↑ BBC Mundo, Renuncia canciller colombiana, 19 de febrero de 2007
# María Claudia Falcone

María Claudia Falcone (La Plata, 16 d'agost de 1960) va ser una estudiant i militant de drets estudiantils de La Plata (Argentina), desapareguda el 16 de setembre de 1976, en els primers mesos de la dicatdura militar, durant el fets coneguts posteriorment com la Noche de los Lápices (la Nit dels Llapis). Aquells fets van implicar el segrest, tortura i desaparició de deu estudiants que es manifestaven partidaris de la implementació d'una tarifa especial per a estudiants de secundària durant el Procés de Reorganització Nacional, la dictadura militar que va prendre el poder a l'Argentina a finals de la dècada de 1970 i principis de la dècada de 1980.
María Claudia Falcone, que tenia setze anys en ser segrestada, mai no va aparèixer, sabent-se que va ser detinguda de forma il·legal per personal depenent de l'Exèrcit Argentí, mantinguda en captivitat en diferents centres clandestins de detenció com ara la Brigada de Investigaciones de Banfield (l'anomenat Pozo de Banfield), etc., sofrint el tractament habitual reservat als captius pel personal dels grupos de tareas (grup de tasques), és a dir, tota mena de tortures físiques i psicològiques i violacions.
Pablo Alejandro Díaz, també segrestat durant la Nit dels Llapis i un dels quatre estudiants que hi van sobreviure, va declarar que va veure per última vegada Claudia Falcone el 28 de desembre de 1976.
Segons declaracions del mateix Pablo Díaz durant el Judici a les Juntes, Claudia Falcone va col·laborar amb ell en la manutenció de les desaparegudes embarassades del Pozo de Banfield.
Els pares de María Claudia Falcone, malgrat ser segrestats i desapareguts dues vegades per la dictadura, van sobreviure a les detencions.

## Homenatges

El 1998 la comunitat de la Escuela Media Municipal Número 7 del Barrio de Palermo de la ciutat de Buenos Aires va decidir batejar la seva institució amb el nom de "María Claudia Falcone".
El 2007, la Subsecretaría de Organización y Capacitación Popular, depenent del Ministerio de Desarrollo Social de l'Argentina, i per iniciativa de distintes organitzacions de drets humans, va llançar el Programa Claudia Falcone, amb l'objectiu de difondre els drets humans en les escoles.

## Referències

* ↑ «En La Plata, otro testimonio sobre La Noche de los Lápices» (en castellà). La Nación, 15-10-1998.
* ↑ «Causa 13/84: Caso María Claudia Falcone.». Equipo Nizkor. [Consulta: 7 juliol 2020].
* ↑ Seoane, María. La noche de los lápices (en castellà). Penguin Random House Grupo Editorial Argentina, 2011-04-01. ISBN 978-950-07-3479-0.
* ↑ «La noche de los lápices» (en castellà). Clacso. Consejo Latinoamericano de Ciencias Sociales, 16-09-2019. [Consulta: 7 juliol 2020].

## Fonts

* «CASO Nº 33: FALCONE, MARÍA CLAUDIA» (en castellà). Equipo Nizkor, 2006.
* Jelin, Elizabeth; Lorenz, Federico Guillermo. Educación y memoria: la escuela elabora el pasado (en castellà). Madrid: Siglo XXI de España Editores, 2000, p. 118. ISBN 843231157X.
* Rottenberg, Juana. Los nietos nos cuentan: Historias de amor con abuelos. Buenos Aires: Galerna, 200, p. 41/42. ISBN 9505564058.
* Veiras, Nora. «Un veredicto sobre la Noche de los Lápices» (en castellà). Página/12, 18-11-1998.
# Mediaset Infinity

Mediaset Infinity (abans Mediaset Play, després Mediaset Play Infinity) és una plataforma de streaming italiana per veure contingut en streaming a través d'Internet, tant en directe com sota demanda. La plataforma està publicada per RTI i propietat de Mediaset.
També està disponible com a aplicació per a Android, iOS i per a televisió intel·ligent amb tecnologia MHP o HbbTV.

## Referències

* ↑ «Mediaset Play Infinity, ecco come sarà la nuova piattaforma». [Consulta: 14 abril 2021].
* ↑ «Quali sono le funzionalità principali di Mediaset Play Infinity? – Mediaset Play Infinity». [Consulta: 24 abril 2021].
* ↑ «Mediaset Play Infinity: quanto costa, è gratis?, contenuti». [Consulta: 9 maig 2021].
* ↑ «Su quali dispositivi è disponibile Mediaset Play Infinity? – Mediaset Play Infinity». [Consulta: 24 abril 2021].

## Vegeu també

* Gruppo Mediaset
* Infinity+
* Mediaset

## Enllaços externs

* Mediaset Infinity - Lloc web oficial
# Mediateca

Una mediateca o biblioteca multimèdia és un establiment, generalment, públic que recull, guarda i difon documents en qualsevol mena de suport (paper, vídeo, enregistrament fonogràfic, etc.).
La mediateca funciona de forma similar a una biblioteca, que conté no només llibres electrònics i de paper, diaris i revistes, sinó també inclou materials predigitals que no són de llibres. Així, inclou materials multimèdia com vídeos (pel·lícules, documentals) i enregistraments sonors (música, llibres d'àudio). També permet, com en les biblioteques tradicionals, consultes in situ i préstecs domiciliaris.

## Història

El concepte de mediateca va ser desenvolupat en els anys 1980, quan els continguts audiovisuals (documents sonors i enregistraments de vídeo) van plantejar la necessitat quotidiana d'incorporar artificis (equips addicionals) per a la lectura dels materials i també s'observava necessari que es consideressin com a testimonis culturals de la mateixa manera que els materials escrits. El terme mediateca ha estat desenvolupat per tal de reflectir que en els serveis de consulta s'incorporen les interfícies necessàries per recuperar la informació continguda en els diversos suports com, per exemple, els audiovisuals sota la forma de cintes de vídeo en formats Betacam i VHS. En els anys 1990, les mediateques van començar a albergar suports numèrics (CD per a àudio i DVD per vídeos) que van venir a completar els suports tradicionals (impresos, microfilms, discs de vinil, cassets, etc.). Ara, com a punt de referència per al suport de mitjans digitals és un pont important entre les biblioteques híbrides i les biblioteques virtuals.

## Referències

* ↑ «Mediateca». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 4 setembre 2017].
* ↑ Delaune, Anne-Marie «La médiathèque incertaine». Bulletin des bibliothèques de France (BBF), Núm. 1, 1991, pàg. 8-11. ISSN: 1292-8399 [Consulta: 4 setembre 2017].
* ↑ Robledo Carballo, Marco Antonio; Valderrama, Armando Flores. Mediateca: replanteamiento y fundamentación, 2004.