OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Benson (Carolina del Nord)

Benson és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2006 tenia 3.374 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Benson tenia 2.923 habitants, 1.230 habitatges i 757 famílies. La densitat de població era de 532,3 habitants per km².
Dels 1.230 habitatges en un 29,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 37% hi vivien parelles casades, en un 20,6% dones solteres, i en un 38,4% no eren unitats familiars. En el 34,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,38 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,5% tenia menys de 18 anys, un 9,5% entre 18 i 24, un 27,6% entre 25 i 44, un 20,1% de 45 a 60 i un 15,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 74 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.582 $ i la renda mediana per família de 32.277 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.375 $ mentre que les dones 20.045 $. La renda per capita de la població era de 14.350 $. Entorn del 20,2% de les famílies i el 25% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Benson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Benson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Novel·la didàctica

La novel·la didàctica és aquella novel·la que té com a objectiu principal ensenyar. Pot ser un text divulgatiu que usa un fil narratiu per ser més amè, un assaig que barreja ficció i fets reals en una trama, una novel·la de tesi o bé una al·legoria. Prové de la poesia didàctica del món clàssic.
Alguns exemples famosos són:
* Jataka, del cànon budistam, segle V)
* Hayy ibn Yaqdhan, considerada la primera novel·la filosòfica, segle XII
* Roman de la Rose
* Libro de buen amor, segle XIV
* The Pilgrim's Progress, 1678
* Càndid o l'optimisme
* Siddhartha, 1952
* La Rebel·lió d'Atles, 1957
* El món de Sofia, 1991
# Mont Hope (Antàrtida)

El mont Hope és un puig arrodonit amb una alçària aproximada de 1.100 m, situat al peu de la glacera Beardmore, a la barrera de gel de Ross, a l'Antàrtida.

## Descobriment

El mont Hope va ser descobert el 3 de desembre de 1908 per Ernest Shackleton i el seu grup expedicionari, en el seu viatge cap al pol Sud durant l'expedició Nimrod. Quan ascendien aquest tossal el grup va poder veure per primera vegada la glacera que els serviria de ruta cap a l'Altiplà Antàrtic i el pol Sud. Sobre aquesta fita Shackleton va escriure: «Hem arribat a la base de la muntanya que pretenem escalar per poder observar el terreny que ens envolta [...] Hem escalat amb gran dificultat aquesta paret de roca, i després hem ascendit per un pendent suau de neu [...] Des del cim s'aprecia una ruta franca cap al sud, ja que a partir d'aquí s'estén davant nostre una gran glacera [...] en direcció sud cap a l'interior i que sembla fondre's amb la massa de gel de terra endins». Shackleton va anomenar aquest turó mont «Hope» («esperança», en anglès) per la promesa que els oferia. El grup de Shackleton va ascendir per la glacera cap a l'altiplà, però va tornar abans d'arribar al pol.
Tres anys més tard, l'expedició del capità Scott va utilitzar aquesta mateixa ruta i va arribar fins al pol, però tots els integrants del grup van morir en el viatge de tornada.
El 1916, l'equip del mar de Ross, que formava part de l'expedició imperial transantàrtica, va situar al mont Hope l'últim dipòsit de queviures, que va marcar la fallida marxa transcontinental de Shackleton.

## Referències

* ↑ Shackleton, 1911, p. 180.
* ↑ Tyler-Lewis, 2006, p. 146.

## Bibliografia

* Shackleton, Ernest. The Heart of the Antarctic. Londres: William Heinemann, 1911.
* Tyler-Lewis, Kelly. The Lost Men. Londres: Bloomsbury, 2006. ISBN 978-0-7475-7972-4.
# Resolució 2279 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2279 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat l'1 d'abril de 2016. El Consell va demanar a les parts de Burundi que s'abstinguessin de l'ús de la violència i resolguessin la crisi política del seu país a través de les negociacions dutes a terme per un mediador. Es va demanar al Secretari General que estudiés les possibilitats d'una missió policial.
El govern de Burundi va acceptar que "una sèrie" d'agents de l'ONU ajudessin a estabilitzar el país. Leonce Ngendakumana, del partit d'oposició Front per la Democràcia a Burundi (FRODEBU), va criticar la resolució perquè no vindrien cascos blaus per evitar una nova guerra civil.

## Contingut

La violència contínua i l'impasse polític començaven a afectar el país a nivell humanitari. Més d'un quart de milió de persones ja havien fugit als països veïns. Calia evitar que la pau que es va signar deu anys abans es tornés a perdre i que es tornés a produir un conflicte ètnic. Per tant, el Consell va encoratjar al govern i a totes les parts a rebutjar la violència i condemnar totes les crida a la violència i l'odi. El govern ja havia pres mesures per retirar la prohibició de certs mitjans i alliberar a alguns presos polítics.
La crisi política s'ha de resoldre mitjançant el diàleg. La Comunitat de l'Àfrica Oriental va intervenir sota la direcció del president ugandès Yoweri Museveni, i amb el suport de la Unió Africana. Les negociacions se celebrarien fora de Burundi, en un lloc determinat pel mediador. L'ONU també tenia un assessor especial amb un equip per treballar en una solució. Es va demanar al Secretari General, en consulta amb Burundi i la Unió Africana, que examinés les possibilitats d'una missió de la policia de l'ONU a Burundi, que controlés la seguretat, el respecte als drets humans i l'estat de dret.

## Referències

* ↑ Nacions Unides. «SC requests options for UN police deployment to monitor security situation in Burundi», 01-04-2016.
* ↑ Reuters. «Burundi says 'fine' with request for U.N. police deployment», 02-04-2016.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2201 a la 2300 (2015 - 2016)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Erretana

Erretana/Retana és un poble i concejo pertanyent al municipi de Vitòria. Tenia 44 habitants en (2007). Forma part de la Zona Rural Nord-oest de Vitòria. Es troba a uns 527 msnm i està situat 8 km al nord de la ciutat de Vitòria i prop de l'autovia A-240, que té un desviament senyalitzat cap a Erretana. Es troba entre els pobles de Miñao, Mendibil i Durana.
El primer esment escrit d'aquest poble data de l'any 952 quan se li esmenta amb el nom de Erentana. En un document de l'any 1025 apareix ja com Erretanna. En un altre document de 1257 apareix esmentat com Retainna. És un dels llogarets que van quedar adscrites a la jurisdicció de Vitòria en 1332 per donació del rei Alfons XI de Castella.
L'edifici més destacable del poble és la parròquia de San Esteban, d'origen medieval, però l'edifici actual del qual data del segle xviii.
En 1973 es va trobar a Erretana un jaciment arqueològic a l'aire lliure amb restes lítiques prehistòriques, ceràmica de l'eneolític i restes de l'època romana. Les restes excavades estan dipositades al Museu Arqueològic de Vitòria.

## Enllaços externs

* Erretana a Enciclopèdia Auñamendi
# Brian and Charles

Brian and Charles és una pel·lícula de comèdia dramàtica del 2022 dirigida per Jim Archer, en el seu primer llargmetratge, a partir d'un guió de David Earl i Chris Hayward, que també protagonitzen la pel·lícula.
Una adaptació de llargmetratge del curtmetratge homònim del trio de 2017, Brian i Charles es va estrenar al Festival de Cinema de Sundance de 2022. La pel·lícula es va estrenar als Estats Units el 17 de juny de 2022 i al Regne Unit el 8 de juliol de 2022. Ha estat subtitulada al català.

## Repartiment

* David Earl com a Brian Gittins
* Chris Hayward com a Charles Petrescu
* Louise Brealey com a Hazel
* Jamie Michie com a Eddie
* Nina Sosanya com a Pam
* Lynn Hunter com a Winnie
* Lowri Izzard com a Katrina
* Mari Izzard com a Suki
* Cara Chase com a June
* Sunil Patel com a Phil
* Rishi Nair com a Stephen Alderton

## Producció

Film4 Productions va abordar l'adaptació del llargmetratge del curtmetratge d'Archer, Earl i Hayward a principis del 2019, seguit del BFI. El rodatge es va fer a la zona rural del nord de Gal·les, inclosos Cwm Penmachno i Llyn Gwynant, durant la pandèmia de COVID-19.

## Referències

* ↑ Wiseman, Andreas «'Brian And Charles': First Clip For Sundance Comedy Backed By Film4 & BFI». Deadline, 14-01-2022. Arxivat de l'original el 30 gener 2022 [Consulta: 29 gener 2022].
* ↑ «Brian and Charles». Goita què fan, ara!. [Consulta: 17 octubre 2023].
* ↑ Munday, Rob. «Sundance Film Festival 2022: Talking 'Brian and Charles' with director Jim Archer», 20-01-2022. Arxivat de l'original el 21 gener 2022. [Consulta: 29 gener 2022].
* ↑ «'Brian and Charles': How the Brit Comedy's (Extremely) Low-Budget, 7-Foot, Cabbage-Eating Robot Was Brought to Life», 21-01-2022. Arxivat de l'original el 18 juny 2022. [Consulta: 18 juny 2022].
# Resolució 749 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 749 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, fou adoptada per unanimitat el 7 d'abril de 1992 després de reafirmar les resolucions 713 (1991), 721 (1991), 724 (1991), 727 (1992), 740 (1992) i 743 (1992), el Consell va aprovar un informe del Secretari General Boutros Boutros-Ghali i va decidir autoritzar el desplegament el més aviat possible de la Força de Protecció de les Nacions Unides (UNPROFOR) a l'antiga Iugoslàvia.
Observant les contínues violacions diàries de l'alto el foc, el Consell va instar a totes les parts a assegurar la seguretat i llibertat de moviments de la Força i va instar a totes les parts a ajudar a compensar els seus costos per aconseguir el més eficaç i el funcionament més econòmic possible. També va instar la cooperació d'aquells a la República de Bòsnia i Hercegovina (1990-1992) amb els esforços de la Comunitat Europea, insta a totes les parts a abstenir-se d'on es basarà la UNPROFOR.
Tot i estar plenament autoritzatda en la Resolució 749, la UNPROFOR no es va desplegar completament fins a maig-juny de 1992. L'aprovació de la resolució actual també es va produir el mateix dia, moltes nacions occidentals van reconèixer la independència de Bòsnia i Hercegovina, Croàcia i Eslovènia.

## Referències

* ↑ Woodward, Susan L. Balkan tragedy: chaos and dissolution after the Cold War. Balkan tragedy: chaos and dissolution after the Cold War, 1995, p. 402. ISBN 978-0-8157-9513-1.
* ↑ Lucarelli, Sonia. Europe and the breakup of Yugoslavia: a political failure in search of a scholarly explanation. Martinus Nijhoff Publishers, 2000, p. 169. ISBN 978-90-411-1439-6.
* ↑ Kelleher, Catherine McArdle; Brookings Institution. The future of European security: an interim assessment. Brookings Institution Press, 1995, p. 129. ISBN 978-0-8157-4889-2.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 701 a la 800 (1991 - 1993)
* Guerra de Bòsnia
* Guerra de la independència croata
* Guerra d'Eslovènia
* Guerres Iugoslaves

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Mohammed Fal Ould Sidi

Mohammed Fal Ould Sidi fou emir de Trarza, fill de l'emir Sidi Mbaïrika Ould Mohammed i successor el 1886 del seu oncle Ali Diombot Ould Mohammed al que va assassinar. Les tribus marabútiques li foren hostils. El jove Ahmed Salum, fill de l'emir assassinat va fugir a Saint Louis del Senegal.
Amar Salum, germà de l'emir assassinat i darrer fill viu de Mohammed Al-Habib, estimava que segons l'ordre de successió de l'emirat, la dignitat emiral li corresponia a ell abans que al fill gran del germà gran. Es va retirar al campament de seu oncle matern, Mokhtar Ould Mohammed Ould Sid Ahmed, xeic dels Oulad Daman, i va reagrupar a tots els malcontents, va aconseguir atreure al visir Khayaroum, qui havia treballat ja pel seu germà Ahmed Salum I Ould Mohammed i després havia traït a Ali Diombot Ould Mohammed a favor de Mohammed Fal, que el va nomenar per això gran visir.
Els tres partits van entrar en lluita. Els germans de l'emir Ahmed Ould Deïd i Baba, foren successivament morts; la mort d'Ahmed Deïd fou amagada i durant temps es va creure que només havia resultat ferit. Després d'alternatives d'èxits i fracassos alternatius, Amar Salum va derrotar completament als partidaris del seu rival el desembre de 1886, però a Mohammed Fal no el va poder agafar. Llavors va fer córrer que estava disposat a una completa reconciliació i va oferir a reconèixer com emir al seu rival mitjançant determinades condicions a debatre, però que això ho havia de discutir personalment amb Mohammed al seu campament que estava situat enfront de Dagana. Els seguidors de Mohammed van pressionar al seu cap i aquest va acceptar; va tenir una bona acollida però a la mateixa nit fou assassinat a trets a la seva tenda.
Mohammed Fal va deixar dos fills: Sidi i Ahmed Ould Deïd. Amar V Salum Ould Mohammed el va succeir.

## Referències

* L'Émirat des Trarzas per Paul Marty, 1882-1938
# Banc Àrab d'Israel

El Banc Àrab d'Israel (en hebreu: בנק ערבי ישראלי, en àrab: البنك العربي الاسرائيلي), es un banc israelià que fou creat en l'any 1961. És propietat del Banc Leumi i ofereix els seus serveis a la població àrab del país. En l'any 1971, el Banc Leumi va comprar l'entitat que serveix principalment als habitants àrabs d'Israel que viuen en el nord del país. El banc àrab té 35 sucursals en el nord d'Israel i en una regió coneguda amb el nom del triangle. El banc està enfocat principalment cap a la banca de consum i té prop de 470 empleats.
# Brian van Goethem

Brian van Goethem (Sluiskil, Terneuzen, 16 d'abril de 1991) és un ciclista neerlandès, professional des del 2013 i actualment a l'equip Roompot-Nederlandse Loterij.

## Palmarès

* 2013
** 1r al Zuid Oost Drenthe Classic II
** 1r a la Ronde van Midden-Brabant
* 2014
** 1r al Gran Premi Marcel Kint

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2019. Abandona (15a etapa)

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
* Palmarès a procyclingstats.com
# Resolució 741 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 741 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 7 de febrer de 1992 després d'examinar l'aplicació de Turkmenistan per a ser membre de les Nacions Unides, el Consell va recomanar a l'Assemblea general que Turkmenistan fos admesa.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 701 a la 800 (1991 - 1993)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org Arxivat 2011-08-14 a Wayback Machine.
# Església de Santi Cirillo e Metodio

L'Església de Sant Ciril i Metodi (italià: chiesa dei Santi Cirillo e Metodio ) és una església de Roma, a la zona Acilia nord, a via Osteria di Dragoncello.

## Història

Va ser construïda entre 1996 i 1997 per l'arquitecte Bozzini de Milà, que va guanyar un concurs europeu organitzat pel Vicariat de Roma. L'església va ser inaugurada solemnement pel cardenal vicari Camillo Ruini el 8 de novembre de 1997, i està dedicada als sants germans de Tessalònica que van evangelitzar els països europeus de parla eslava. El 15 de febrer de 1998 va rebre la visita del Papa Joan Pau II.
L'església és la seu parroquial, erigida l'1 d'octubre de 1989 per decret del cardenal vicari Ugo Poletti i confiada al clergat diocesà de Roma.
Des del 30 de setembre de 2023 és la seu del títol cardenalici del mateix nom .

## Descripció

L'església és obra de l'arquitecte Bruno Bozzini. L'església, definida per un volum sòlid i compacte, dona a un gran cementiri, que també dona accés a altres edificis parroquials. La façana és de travertí: una portalada fortament abocada presenta decoracions en baix relleu a l'abocinament i està rematada per una gran finestra d'arc. L'església està disposada en planta de creu grega, l'absis està il·luminat per una finestra rodona i té una fornícula on hi ha col·locat el sagrari. La pica baptismal està dominada per una coberta octogonal de piràmide invertida, que deixa caure una lleugera pluja zenital sobre la pica.

## El títol cardenalici

El títol cardenalici Santi Cirillo e Metodio (llatí: Titulus Sanctorum Cirilli et Metodii) va ser instituït pel papa Francesc el 30 de setembre de 2023.

### Titulars

* Grzegorz Ryś, des del 30 de setembre de 2023

## Referències

* ↑ Scheda su Beweb
* ↑ Andrea Marmori, Linda Puccini, Valeria Scandellari, Silvio Van Riel (a cura di), Architettura e città: Problemi di conservazione e valorizzazione, Firenze, Altralinea, 2015, ISBN 978-88-98743-57-5, p. 73

## Bibliografia

* C. Rendina, Le Chiese di Roma, Newton & Compton Editori, Milano 2000, 69
# Be.l.Madgalti

Be.l.Madgalti era el nom hitita dels governadors provincials. Era l'oficial més important després del càrrecs de palau, i tenia més poders que els governadors de districtes rurals (senyor de la torre). El Be.l.Madgalti tenia, entre altres tasques, la d'impartir justícia i la d'inspeccionar els consells locals o grups d'autoritats coneguts com a "consell d'ancians", de la seva demarcació. Del Be.l.Madgalti depenien els Ismirika.

## Referències

* ↑ Bryce, Trevor. Hititas. Córdoba: Almuzara, 2021, p. 166. ISBN 9788418578854.
# Cantó de Nevers-Sud

El cantó de Nevers-Sud és un cantó francès del departament del Nièvre, situat al districte de Nevers. Té 3 municipis i part del de Nevers.

## Municipis

* Challuy
* Marzy
* Nevers (part)
* Sermoise-sur-Loire

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1949-1967 | Marius Durbet | UNR |
| 1967-1973 | Daniel Benoist | PS |
| 1973-1992 | Michel Girand | RPR |
| 1992-1998 | Daniel Rostein | UDF |
| 1998-2004 | Jean-Claude Boulez | PS |
| 2004- | Yvette Morillon | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Boxford (Suffolk)

Boxford és un llogaret i parròquia civil de Babergh, Suffolk, Anglaterra. Té una població de 986 habitants. La parròquia civil té una població de 1.218 habitants.

## Referències

* ↑ (anglès)«Boxford». City Population. [Consulta: 29 abril 2018].
* ↑ (anglès)«Boxford». City Population. [Consulta: 29 abril 2018].
# Resolució 747 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 747 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada per unanimitat el 24 de març de 1992 després de recordar la resolució 696 (1991) i assenyalant un informe del Secretari General Boutros Boutros-Ghali, el Consell va aprovar l'informe sobre observacions de eleccions i una ampliació per a la Segona Missió de Verificació de les Nacions Unides a Angola (UNAVEM II).
En acceptar les propostes, es van enviar 100 observadors addicionals a Angola i també van demanar a la UNAVEM II el seguiment del registre dels votants, les campanyes electorals i la verificació dels resultats de les eleccions. Tanmateix tenia molt poc recursos per dur a terme el seu mandat.
El Consell demana a totes les parts angoleses que cooperin amb el representant especial del secretari general i respectin els principis establerts als acords de Bicesse. També va demanar a les parts que finalitzessin els preparatius polítics, financers i legals abans de les eleccions multipartidistes previstes pel setembre de 1992, animant als Estats membres a contribuir als programes de les Nacions Unides per prestar assistència i donar suport al procés electoral.

## Referències

* ↑ Wright, George. The destruction of a nation: United States' policy towards Angola since 1945. Pluto Press, 1997, p. 163. ISBN 978-0-7453-1029-9.
* ↑ Arms Project (Human Rights Watch). Angola: arms trade and violations of the laws of war since the 1992 elections : sumário em Portugués. Human Rights Watch, 1994, p. 16. ISBN 978-1-56432-145-9.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 701 a la 800 (1991 - 1993)
* Guerra Civil angolesa
* Eleccions generals d'Angola de 1992

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Escola d'Enginyeria de Telecomunicació i Aeroespacial de Castelldefels

L'Escola d'Enginyeria de Telecomunicació i Aeroespacial de Castelldefels (EETAC) és una escola d'ensenyament Superior de la Universitat Politècnica de Catalunya que imparteix titulacions de Grau, Màster i Doctorat en l'àmbit de la Telecomunicació i l'Aeronàutica.
L'11 de novembre de 2010 l'escola va canviar el seu nom d'Escola Politècnica Superior de Castelldefels (EPSC) per la nova nomenclatura per tal d'adequar-se a la nova legislació i recollir explícitament els seus àmbits d'activitat.
L'EETAC ha estat guardonada en dues ocasions amb el Premi Vicens Vives (1996 i 2004) i també ha rebut el Premi Flyer. L'any 2006 l'Agència per a la Qualitat del Sistema Universitari (AQU) li ha atorgat dues distincions de qualitat a la docència.

## Campus del Baix Llobregat

El Campus del Baix Llobregat forma part del Parc Mediterrani de la Tecnologia que té una superfície de 38 Ha i allotja, a més de centres docents (EETAC, EEABB), serveis universitaris, centres d'investigació i empreses:
Centres públics de recerca:
* Centre Tecnològic de Telecomunicacions de Catalunya (CTTC)
* Institut de Ciències Fotòniques (ICFO)
* International Center for Numerical Methods in Engineering (CIMNE)
* Internet Interdisciplinary Institute (IN3-UOC)
El Campus del Baix Llobregat ha estat dissenyat amb criteris mediambientals tant pel que fa a la construcció com a la utilització dels edificis, de forma que es té una cura específica del sòl i la vegetació, el consum d'aigua i energia dels edificis, i preveu carrils de bicicleta i de vianants per a la mobilitat interna, i la potenciació del transport públic en les seves comunicacions externes.

## Referències

* 1 2 «L'Escola d'enginyeria de telecomunicacions i Aeroespacial de Castelldefels». Arxivat de l'original el 2012-10-22. [Consulta: 14 octubre 2012].
* ↑ «Notícia a la Gaceta Universitaria». Arxivat de l'original el 2009-12-17. [Consulta: 25 setembre 2007].
* ↑ Notícia al web de la UPC
* ↑ «Pla ambiental del Campus de Castelldefels». Arxivat de l'original el 2006-12-31. [Consulta: 24 juliol 2007].

## Enllaços externs

* Escola d'Enginyeria de Telecomunicació i Aeroespacial de Castelldefels - Lloc web oficial