OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bornito de Sousa

Bornito de Sousa Baltazar Diogo, més conegut com a Bornito de Sousa, (Quéssua, Malange, 23 de juliol de 1953) és un docent universitari i polític angolès, Ministre d'Administració del Territori d'Angola, des del 2 de febrer de 2010. Ha estat designat candidat a vicepresident d'Angola pel MPLA a les eleccions legislatives d'Angola de 2017. Després de la victòria del MPLA fou nomenat vicepresident.

## Biografia

Bornito de Sousa va néixer a Quéssua, a la província de Malanje, a Angola, el 23 de juliol de 1953. És fill de Job Baltazar Diogo i Catarina Manuel Simão Bento i és casat amb Maria José Rodrigues Ferreira Diogo, amb la que té 2 filles i 1 fill (José Filipe).
Estudià al Liceu Salvador Correia i, posteriorment, ingressà a la Universitat Agostinho Neto, on es va llicenciar en Dret. Parla anglès, francès i castellà i té coneixements bàsics de kimbundu. Actualment resideix a Maianga, a la província de Luanda.
Ha estat diputat a l'Assemblea Nacional, president del Grup Parlamentari del MPLA); President de la Comissió de Relacions Exteriors de l'Assemblea Nacional; President de la Comissió d'Afers Jurídics, Regiment i Mandats de l'Assemblea Nacional; President de la Comissió Constitucional de l'Assemblea Nacional; Vicepresident de l'Assemblea Parlamentària Paritària ACP – UE i 1r Secretari de les Joventuts del MPLA.
Fou nomenat Ministre d'Administració del Territori d'Angola el 2 de febrer de 2010 i fou reconduït per a les mateixes funcions l'1 d'octubre de 2012, després de les eleccions legislatives d'Angola de 2012.
Actualment és catedràtic de Ciències Polítiques i Dret Constitucional de la Facultat de Dret de la Universitat Catòlica d'Angola. Anteriorment ho fou a la Universitat Agostinho Neto.

## Obres

* Angola – História Constitucional amb Adérito Correia.

## Referències

* 1 2 3 Ministério da Administração do Território. «Ministro da Administração do Território». Arxivat de l'original el 2015-10-02. [Consulta: 5 juny 2017].
* 1 2 Agência Lusa. «Presidente da República nomeia novo executivo e vice-presidente», 02 Fevereiro 2010. Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 5 juny 2017].
* 1 2 Governo da República de Angola. «Bornito de Sousa Baltazar Diogo». Arxivat de l'original el 2016-10-13. [Consulta: 5 juny 2017].
* ↑ «Novos membros do Executivo empossados hoje», 01 Outubro 2012.
# Biniferri

Biniferri, o Buniferri, és una petita possessió del terme municipal de Llucmajor, Mallorca, situada al sud de la serra de Galdent, devora el cementiri municipal. Antiga alqueria musulmana en el Llibre del Repartiment de Mallorca tocà a Ramon de Santmartí. Tenia una torre de defensa.
Aquest topònim prové de Bini, que significa fills de, o família de, seguit d'un antropònim romànic (ferri), seria per tant Fills de Ferro.

## Construccions

La casa de la possessió està articulada en forma de "U" amb carrera i voravia davanteres. Integra l'habitatge humà i les següents dependències agropecuàries: pallisses, sestadors, portasses, un forn i altres d'ús indeterminat. A la pallissa hi ha un rellotge de sol. De forma aïllada entorn del bloc principal de cases se situen altres dependències per a usos agrícola-ramaders: solls, una portassa i un molí de vent fariner. Com a instal·lacions hidràuliques ubicades també de forma aïllada hi ha un aljub i cisternes.
L'habitatge humà té dues altures, planta baixa i pis superior. La seva façana principal està orientada al sud-est, té un rellotge de sol, i distribueix les obertures simètricament: Al centre de la planta baixa s'obri el portal d'entrada, que és d'arc de mig punt amb dovelles i carcanyols, a un costat del portal se situa una finestra allindanada amb ampit motllurat. Al pis superior hi ha una finestra balconera flanquejada per dues finestres, totes tres allindanades i amb ampit motllurat.

## Referències

* ↑ Gran Enciclopèdia de Mallorca. Palma: Promomallorca, 1988-2004. ISBN 8486617172.
* ↑ Veny, J. Onomàstica i dialectologia. L'Abadia de Montserrat, 1996. ISBN 8478267425.
* 1 2 de Luna, J; i col «Arquitectura de Fora Vila Tom III» (pdf). Catàleg de béns immobles [Llucmajor], 2000, pàg. 24. Arxivat de l'original el 5 de gener 2014 [Consulta: 17 setembre 2017]. Arxivat 5 de gener 2014 a Wayback Machine.
# Botiga Casa Canivell

La Botiga Casa Canivell és una obra del municipi de Tortosa (Baix Ebre) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'un comerç situat a la planta baixa de l'immoble nº4 del carrer de Angel, que funciona com a drogueria. Destaca l'ornamentació modernista de la façana, centrada en plafons de fusta que emmarquen les finestres i en els quals, protegits per vidres, hi ha cartells també modernistes, amb lletres estilitzades i decoració floral, que anuncien els tipus de productes que es troben a la venda. Predominen les línies ondulades, igual que en la fusteria de les finestres. A la resta de la façana els revestiments són de carreus de pedra. En l'angle del Carreró de la Sang hi ha un oval decoratiu amb emmarcament de rocalla d'inspiració barroca.
A l'interior, el magatzem conserva prestatges de fusta i la distribució original.

## Història

Segons consta en un dels aparadors, la drogueria fou fundada el 1880, encara que la decoració actual (anys vuitanta i noranta) sembla posterior.

## Referències

* 1 2 3 «Botiga Casa Canivell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 desembre 2015].
# Botiga Nova

La Botiga Nova és una obra modernista de l'Hospitalet de Llobregat (Barcelonès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Aquest edifici es construí sota la influència de la Secessió vienesa. És un edifici entre mitgeres amb planta baixa, on es troba la botiga, i un pis, on hi ha la vivenda. Els dos pisos estan separats per un balcó corregut amb una gran volada i una barana de ferro. L'immoble sobresurt una mica de l'edifici de un dels costats així que fa una cantonada. El pis superior està decorat amb ceràmica de colors verd, groc i vermell, com unes motllures horitzontals, una a mitja alçada i altre a la part superior, o els guardapols de les tres obertures. En el gir de la cantonada, que està arrodonida, hi ha un gran plafó ceràmic que sobresurt per la part superior de la façana, a sota té esgrafiada la data "1912" i altre plafó de ceràmica.

## Història

Una de les primeres obres del Ramon Puig i Gairalt, la va construir l'any 1912.

## Referències

* 1 2 «Botiga Nova». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2018].
# Botiga d'Eulogio

Botiga d'Eulogio és una obra de la Sénia (Montsià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Botiga de roba i habitatge. El més interessant és la botiga. L'edifici s'aixeca entre mitgeres i consta de planta i dos pisos. A la planta hi ha dos aparadors laterals rectangulars de fusta i vidre amb les cantonades arrodonides i al davant dues portes a banda i banda d'una petita vitrina. A la façana entre la planta baixa i el 1r pis hi ha el rètol "Casa Eulogio" i a sobre la tribuna. El segon pis consta d'una petita terrassa. La botiga ocupa part de la planta i el primer pis. Es conserva l'estructura de fusta original que envolta els murs en forma de prestatges entre ambdós pisos hi ha una galeria de fusta en forma de balcó obert a l'interior vorejant el perímetre de l'estança. Els taulells de la botiga són de fusta i van paral·lels als prestatges, a banda i banda.

## Història

Aquest edifici es va fer cap el 1965, però es va imitar l'estructura de les botigues de roba d'aquell moment que ja eren més antigues. Anteriorment el lloc havia estat un corral per tancar el ramat.

## Referències

* 1 2 «Botiga d'Eulogio». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 19 agost 2021].
# Borzonasca

Borzonasca (en ligur Borsonasca o Borzonasca) és un comune italià, situat a la regió de la Ligúria i a la ciutat metropolitana de Gènova. El 2011 tenia 2.131 habitants. Limita amb les comunes de Mezzanego, Ne, Rezzoaglio, San Colombano Certenoli, Santo Stefano d'Aveto, Tornolo i Varese Ligure.

## Geografia

Situat a l'alta vall Sturla, a l'est de Gènova, compta amb una superfície de 80,51 km² i les frazioni d'Acero, Brizzolara, Belpiano, Bertigaro, Borzone, Caregli, Giaiette, Levaggi, Montemoggio, Temossi i Sopralacroce.

## Ciutats agermanades

* Yara, Cuba

## Referències

* ↑ Frisoni, Gaetano. Nomi propri di città, borghi e villaggi della Liguria del Dizionario Genovese-Italiano e Italiano-Genovese. Gènova: Nuova Editrice Genovese.
* ↑ «Dades Istat el 31 desembre 2011». Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 14 juliol 2015].
# Boryàcies

Boryaceae és una família de plantes amb flors monocotiledònies i xeromorfes, són plantes natives d'Austràlia. Les flors dins de la seva inflorescècnia són difícils de distingir. Aquesta família ha estat reconeguda pels sistemes moderns de classificació com l'APG II del 2003 que la consideren monofilètica.
El clade fou anomenat en honor del naturalista francès Jean Baptiste Bory de Saint-Vincent.
Borya és un gènere de plantes que es troben en pendents rocallosos que reviuen (reverdeixen), després d'assecar-se durant l'estació seca, quan torna a ploure.
Aquestes plantes presenten fongs mycorrhiza del tipus arbuscular. Anteriorment els membres d'aquesta família s'incloïen en la família Anthericaceae (Dahlgren et al. 1985, Takhtajan 1997)

## Gèneres

Segons el Royal Botanic Gardens de Kew:
* Alania Endl., Gen. Pl.: 151 (1836). SE. d'Austràlia. 1 espècie.
* Borya Labill., Nov. Holl. Pl. 1: 81 (1805). Austràlia. 11 espècies.

## Bibliografia

* «Boryaceae» (en inglés). Angiosperm Phylogeny Website (Versión 9, junio del 2008, y actualizado desde entonces), 2001 en adelante. [Consulta: 15 gener 2009].

### Referències

* ↑ APG II «An Update of the Angiosperm Phylogeny Group Classification for the orders and families of flowering plants: APG II.». , 141, 2003, pàg. 399-436. Arxivat de l'original el 2019-09-28 [Consulta: 12 gener 2009]. Arxivat 2019-09-28 a Wayback Machine.
* ↑ Quattrocchi, U. CRC World Dictionary of Plant Names: Common Names, Scientific Names, Eponyms, Synonyms, and Etymology (en anglès). 3. CRC Press, 1999, p. 728. ISBN 9780849326738.
* ↑ Dahlgren, R. M.; Clifford, H. T., Yeo, P. F.. The families of the monocotyledons.. Springer-Verlag, 1985.
* ↑ Takhtajan, A. Diversity and Classification of Flowering Plants.. Nova York: Columbia University Press, 1997.
* ↑ «Royal Botanic Gardens, Kew: World Checklist Series» (en inglés). [Consulta: 15 gener 2009].
# CBM

El mecanisme d'atracada comú (o CBM, per les sigles en anglès) s'usa per connectar tots els mòduls pressuritzats, llevat els russos, de l'Estació Espacial Internacional.
El mecanisme està format per dos components: el mecanisme d'atracada comú actiu (ACBM) i el mecanisme d'atracada comú passiu (PCBM). Un cop connectats, els dos costats del CBM formen un tancament a pressió que proporciona una transferència automàtica d'electricitat, comunicacions, i fluids. El CBM proporciona també un passadís de 127 cm (50 polzades) per a la tripulació. Com aquest és prou gran per aconseguir que el s'atrevissin els prestatges de l'estació, la càrrega pot ser pre-configurat en prestatges i després transportat a l'estació bord dels mòduls logístics multipropòsit, que usen l'atracada CBM.
El mecanisme d'atracada comú va ser usat per primera vegada per connectar el mòdul Unity i l'estructura Z1 de l'Estació Espacial Internacional. La majoria d'elements del node de l'estació usen els CBM actius, només 1 o 2 ports de cada node usen els CBM passius.
El CBM també està dissenyat per a ser un mecanisme d'acoblament de futures naus espacials, incloent el transport japonès no tripulat denominat vehicle de transferència H-II (HTV), un vehicle de subministraments Cygnus, i la càpsula SpaceX Dragon. Segons els dissenys del Programa Constel·lació no seria usat en el vehicle Orió. Aquesta nau espacial es caracteritza amb l'ús d'un PCBM, i serà atracat a un ACBM obert de l'estació utilitzant un braç robòtic.
Cada mòdul compatible amb el CBM que es connecten als mòduls llançats anteriorment requereixen un PCBM per connectar-se a un ACBM. Els tres nodes de connexió de l'ISS contenen quatre ports ACBM radials. El Unity conté dos ACBM en el laterial axial, mentre que el Harmony i el Tranquility contenen un PCBM en el costat axial i un ACBM l'altre costat axial. El laboratori Destiny' i el Japanese Pressurised Module contenen un PCBM i un ACBM.

## Referències

* 1 2 3 PDF
* ↑ «Fact sheet». Arxivat de l'original el 2012-11-02. [Consulta: 17 març 2013].
* ↑ Gualtieri, N; Rubino, S.; Itta, A.. SM98-110/254 International Space Station Node 2 – Structure Design Analysis and Static Test Definition. European Space Agency, p. 174. ISBN 92-9092-712-7.
* ↑ «Node 3 Description». NASA. Arxivat de l'original el 2011-07-21. [Consulta: 17 març 2013].
* ↑ «STS-98 Presskit». NASA, 07-02-2001. [Consulta: 8 febrer 2010].
* ↑ «Pressurized Module:About Kibo – Kibo Japanese Experimental Module». JAXA, 29-08-2008. Arxivat de l'original el 2011-10-01. [Consulta: 8 febrer 2010].
# Black Canyon City

Black Canyon City és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Arizona. Segons el cens del 2000 tenia 2.697 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Black Canyon City tenia 2.697 habitants, 1.241 habitatges, i 771 famílies La densitat de població era de 52,1 habitants/km².
Dels 1.241 habitatges en un 18% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,5% hi vivien parelles casades, en un 6,8% dones solteres, i en un 37,8% no eren unitats familiars. En el 30,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,17 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,64.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 17,5% tenia menys de 18 anys, un 4,9% entre 18 i 24, un 23,8% entre 25 i 44, un 32,3% de 45 a 60 i un 21,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 47 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 108,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.908 $ i la renda mediana per família de 41.193 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.310 $ mentre que les dones 22.750 $. La renda per capita de la població era de 20.117 $. Aproximadament el 7,6% de les famílies i el 12,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Black Canyon City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Black Canyon City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# James Town

* No s'ha de confondre amb Jamestown.
James Town és una concentració de població designada pel cens del Comtat de Sweetwater a l'estat de Wyoming dels Estats Units d'Amèrica.

## Demografia

Segons el Cens dels Estats Units del 2000 James Town tenia 552 habitants., 211 habitatges, i 162 famílies. La densitat de població era de 25,5 habitants/km².
Dels 211 habitatges en un 31,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 65,9% hi vivien parelles casades, en un 5,2% dones solteres, i en un 23,2% no eren unitats familiars. En el 19,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,62 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,2% tenia menys de 18 anys, un 8,7% entre 18 i 24, un 25,9% entre 25 i 44, un 31,7% de 45 a 60 i un 8,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 106,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 52.083 $ i la renda mediana per família de 53.295 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.618 $ mentre que les dones 30.083 $. La renda per capita de la població era de 18.708 $. Entorn del 4,5% de les famílies i el 8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- James Town». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- James Town». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Clarksburg (Missouri)

Clarksburg és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 375 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Clarksburg tenia 375 habitants, 129 habitatges, i 81 famílies. La densitat de població era de 249,6 habitants per km².
Dels 129 habitatges en un 41,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45% hi vivien parelles casades, en un 14% dones solteres, i en un 37,2% no eren unitats familiars. En el 33,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,91 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,78.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 38,9% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 30,1% entre 25 i 44, un 14,1% de 45 a 60 i un 9,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 27 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.750 $ i la renda mediana per família de 37.292 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.000 $ mentre que les dones 17.500 $. La renda per capita de la població era d'11.903 $. Entorn del 3,8% de les famílies i el 8,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Clarksburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Clarksburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Sant Sebastià d'Estac

Sant Sebastià d'Estac és una antiga capella, ara en ruïnes, del poble d'Estac, en el terme municipal de Soriguera, a la comarca del Pallars Sobirà. Pertanyia a l'antic terme d'Estac.
Petita ermita actualment enrunada. És de planta rectangular amb capçalera rectangular que no sobresurt a l'exterior pel costat nord, i que s'obre a la petita nau per mitjà d'un gran arcada de mig punt, formada amb dovelles de gran format toscament tallades. A migdia, es troba una senzilla porta d'arc de mig punt descentrada respecte a l'eix de la nau. L'aparell és de mida considerable, sobretot a la base dels murs i en els angles, i generalment sense desbastar.

## Referències

* ↑ «Sant Sebastià d'Estac». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2017].

## Bibliografia

* Gavín, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9.
* Lloret, Teresa; Castilló, Arcadi. «València d'Àneu». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.

## Enllaços externs

* Sant Sebastià d'Estac en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Grup metoxi

Un metoxi és un grup substituent emprat en nomenclatura de química orgànica per referir-se a un grup metil enllaçat a un àtom d'oxigen, segons la fórmula ${\ce {-O-CH3}}$.
Aquest mot es fa servir en la nomenclatura orgànica normalment per a anomenar els èters. El cas més simple és un altre grup metil que dona dimetil èter o metoximetà ${\ce {CH3-O-CH3}}$. Altres èters metoxi són el metoxietà ${\ce {CH3-O-CH2-CH3}}$ i el metoxipropà ${\ce {CH3-O-CH2-CH2-CH3}}$. En els compostos naturals porten grups metoxi la mescalina, un alcaloide natural de propietats al·lucinògenes, i els seus anàlegs, per exemple.
L'àtom d'oxigen empra orbitals híbrids sp$^3$ per formar els enllaços. El quatre orbitals híbrids sp$^3$ estan orientats segons els vèrtexs d'un tetraedre, separats per angles de 109,5°. Formen enllaços covalents simples, enllaços σ, amb el carboni del grup metil i amb el carboni de la cadena de carbonis. per tant, aquests enllaços formen un angle de 109,5°. Els altres dos orbitals híbrids sp$^3$ de l'oxigen estan ocupats per dues parelles d'electrons.

## Referències

* 1 2 Unió Internacional de Química Pura i Aplicada. Comissió de Nomenclatura de Química Orgànica. Guia de la IUPAC per a la nomenclatura de compostos orgànics : recomanacions del 1993 (incloent-hi les revisions, tant publicades com no publicades fins ara, de l'edició del 1979 de la Nomenclature of organic chemistry), febrer del 2017. ISBN 978-84-9965-333-4.
* ↑ PubChem. «Mescaline» (en anglès). [Consulta: 24 març 2022].
* ↑ Carey, Francis A. Advanced organic chemistry. Springer, 2007. ISBN 978-0-387-44897-8.
# Estrató (deixeble d'Erasístrat)

Estrató (grec antic: Στράτων, llatí: Straton) fou metge i escriptor grec, deixeble d'Erasístrat, que va viure al segle iii aC i que sembla que tenia termes íntims amb el seu tutor.
Va escriure un llibre sobre les paraules difícils a l'obra d'Hipòcrates, llibre que és esmentat per Erotià. Era contrari, com altres seguidors d'Erasístrat, a les antigues pràctiques de sagnies, però no donà les raons per la seva oposició. Probablement és el mateix metge que mencionen Alexandre de Tral·les i Aeci. Va ser el tutor i mestre d'Apol·loni Memfita, i no el seu pare, com alguns han suposat.

## Referències

* ↑ 3.Straton a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 925
# Chrysoblephus anglicus

Chrysoblephus anglicus és un peix teleosti de la família dels espàrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Pot arribar als 100 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes occidentals de l'oceà Índic (des de Moçambic fins a Sud-àfrica).

## Referències

* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)