OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Repicatalons rústic

El repicatalons rústic (Emberiza rustica) és una espècie d'ocell de la família dels emberízids (Emberizidae) que habita zones arbustives, matolls, boscos i taigà prop de rierols des del nord de Suècia cap a l'est, per Finlàndia, Rússia europea i Sibèria fins Txukotka i Kamtxatka pel nord i Mongòlia, Massís de l'Altai, Tuva i nord de l'illa Sakhalín, pel sud.

## Taxonomia

Dues importants autoritats taxonòmiques consideren que existeixen dues subespècies:
* E. r. rustica (Pallas, 1776) - taigà del nord d'Euràsia fins a la Xina i el Japó.
* E. r. latifascia (Portenko, 1930) - taigà del nord-est de Sibèria (de Iakutsk a Kamtxatka).
Altres també importants consideren que el repicatalons rústic és una espècie monotípica

## Referències

* ↑ «Repicatalons rústic». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 22/05/2023(català)
* ↑ «Emberiza rustica (Rustic Bunting)» (en anglès). Avibase. [Consulta: 22 maig 2023].
* ↑ Copete, José Luis; Garcia, Ernest; Sharpe, Christopher J. «Rustic Bunting (Emberiza rustica), version 1.0» (en anglès). Birds of the World, 2020. DOI: 10.2173/bow.rusbun.01.
* ↑ «eBird/Clements Checklist» (en anglès). Cornell University / The Cornell Lab, 2021. [Consulta: 22 maig 2023].
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David. «Buntings – IOC World Bird List v13.1g» (en anglès americà), 2023. [Consulta: 25 març 2023].
* ↑ «Report: Emberiza rustica» (en anglès). ITIS. [Consulta: 22 maig 2023].
# Pietro Accolti

Pietro Accolti conegut com "el Cardenal d'Ancona" (Florència, 15 de març de 1455 - Roma, 12 de desembre de 1532), fou un eclesiàstic italià.
Lector de dret canònic a la universitat de Pisa i a la de Bolonya, Auditor del tribunal de la Rota (1484), secretari apostòlic (1503), bisbe d'Ancona i Numama el 4 d'abril de 1505, va renunciar en favor del seu nebot Francesco Accolti el 6 d'agost de 1514, vicari general de Roma (1510) Nunci apostòlic a Florència (1511), Cardenal (10 de març del 1511), Cardenal bisbe de la Diòcesi Suburbicària d'Albano (8 de desembre de 1523 al 20 de maig de 1524), de la Diòcesi Suburbicària de Palestrina (20 de maig de 1524 al 15 de juny de 1524) i de la Diòcesi Suburbicària de Sabina des del 15 de juny de 1524, administrador apostòlic de la diòcesi de Cadica (6 de juny de 1511 al 24 de juliol de 1521, renuncia en favor del seu nebot Benedetto Accolti), administrador apostòlic de la Diòcesi de Maillezais del 1511 al 10 de març del 1518, Prebost comendatari de San Marco di Chiasso (1513 al 1514), Prior comendatari de Rovan (1514), legat pontifici a Latere (1514), Prebost comendatari de Sant’Abbondio di Cremona (1515), administrador apostòlic de la diòcesi d'Arràs (10 de març del 1518 al 10 d'abril del 1523, renuncià), administrador apostòlic de l'arxidiòcesi de Ravenna del 25 de juny de 1524 al 17 d'agost del 1524 (renuncia a favor del nebot Benedetto Accolti), administrador apostòlic de la diòcesi de Cremona del 18 d'agost de 1524 al 1528 (renuncia a favor del nebot Benedetto), autor de la cèlebre Bule Exurge Dominus que condemnava com herètiques les idees de Martí Luter publicada el 15 de juny de 1520.

## Referències

* ↑ Fitxa a catholic-hierarchy.org
# Mont Saint-Jean (Luxemburg)

El Mont Saint-Jean (Gehaansbierg en luxemburguès, Johannisberg en alemany) és un turó, castell, i santuari a la comuna de Dudelange, al sud de Luxemburg. El turó fa 417 metres.
El Mont St. Jean probablement ha estat un indret religiós des de temps precristians. El pelegrinatge anual a la capella de Sant Joan, al cim de la muntanya durant la Nit de Sant Joan (23 juny) va ser acompanyat durant l'edat mitjana per unes danses rituals, possiblement una relíquia dels temps pagans.
Durant el segle xvi es va construir el castell i una caserna de l'orde de Sant Joan. El 1937 també s'hi van construir les estacions del Via Crucis utilitzades durant la nit de Sant Joan.

## Referències

* ↑ «Mont Saint-Jean». Visit Luxemburg. Arxivat de l'original el 2015-11-26. [Consulta: 28 juliol 2015].
# DRD

DRD té els següents significats:
* Directiva sobre la conservació de dades (del seu nom en anglès Data Retention Directive), directiva europea sobre la conservació de dades
* Distonia sensible a la dopamina (del seu nom en anglès Dopamine-Responsive Dystonia), malaltia rara d'origen genètic que pertany al grup de les distonies
* DRD també és el codi OACI d'Air Madrid, aerolínia històrica d'Espanya
# Nuria Belén Salido Reyes

Nuria Belén Salido Reyes (Alacant) és una exgimnasta rítmica valenciana que va ser component de la selecció espanyola en modalitat individual. Va ser campiona d'Espanya en la categoria infantil en 1981 i d'honor en 1985. És germana de la també exgimnasta rítmica Jéssica Salido.
Es va iniciar en el Club Atlético Montemar d'Alacant. En 1980 va ser 4ª en la 3ª categoria del Campionat d'Espanya Individual, celebrat a Alacant. En 1981, va ser campiona d'Espanya infantil en el Campionat d'Espanya Individual, disputat a Pamplona. El 1985 va ser convocada per Emilia Boneva per formar part de la selecció nacional de gimnàstica rítmica d'Espanya en modalitat individual. Aquest mateix any va ser 10ª en la I Copa Internacional Ciutat de Barcelona i gimnasta suplent en el Campionat Mundial de Valladolid. Al desembre de 1985, amb sols 13 anys, va ser campiona d'Espanya en categoria d'honor a Cadis. En 1986 va participar en la II Copa Internacional Ciutat de Barcelona, sent 7ª, el torneig de Maco de Compostel·la (Filipines), aconseguint la 6a plaça, i en el de Corbeil-Essonnes (França), on va ser 29a.
Després de la seua retirada, es va formar com a Entrenadora Nacional de Gimnàstica Rítmica, Diplomada en Magisteri (especialitat d'Educació Física) i TAFAE (Tècnica en Activitats Físiques i Animació Esportiva). Com a entrenadora de gimnàstica rítmica, ha treballat en el Club Atlético Montemar, en diferents col·legis alacantins i en el Patronat Municipal d'Esports d'Alacant. A més, ha estat entrenadora de l'equip nacional júnior de gimnàstica rítmica per a 4 Campionats d'Europa. En el Club Atlètic Montemar ha dirigit a gimnastes com Jennifer Colino, Marta Linares o Isabel Pagán. En l'actualitat segueix sent entrenadora en el Club Montemar, del que és directora tècnica la seua germana Jéssica. Amb ell ha aconseguit nombroses medalles a nivell provincial, autonòmic i nacional.
El 1985 obtingué el premi a la Millor Esportista Femenina de 1985 en els Premis Esportius Provincials de la Diputació d'Alacant (1986).

## Referències

* ↑ «Nuria Salido, el relevo de las dos Martas». elpais.com, 07-01-1986. [Consulta: 12 desembre 2015].
* ↑ «Profesora de Gimnasia Rítmica de EP: Nuria Belén Salido Reyes». colegioelvallealicante.com. Arxivat de l'original el 2015-12-22. [Consulta: 12 desembre 2015].
* ↑ «Gimnasia rítmica. Montemar es de oro y plata». camontemar.com, 21-10-2012. Arxivat de l'original el 2017-08-10. [Consulta: 12 desembre 2015].
* ↑ «El Montemar se mantiene en la élite nacional». diarioinformacion.com, 28-11-2014. [Consulta: 12 desembre 2015].
* ↑ «El Montemar conquista el subcampeonato de España en gimnasia rítmica». estadiodigital.es, 26-12-2014. Arxivat de l'original el 2015-12-22. [Consulta: 12 desembre 2015].
* ↑ Diputación Provincial de Alicante. «Ganadores de los Premios Deportivos Provinciales de la Diputación de Alicante entre 1980 y 2012». caja-pdf.es. [Consulta: 15 abril 2014].

## Bibliografia

* Fernández del Valle, Aurora (1995). . ESM. ISBN 978-84-85977-60-4.
# Tyrannochthonius erebicus

Tyrannochthonius erebicus és una espècie d'aràcnid de l'ordre Pseudoscorpionida de la família Chthoniidae.
Es troba de forma endèmica a Alabama (Estats Units).

## Referències

* ↑ «Texas A&M University». Arxivat de l'original el 2014-10-13. [Consulta: 27 novembre 2016].
* Muchmore, 1996 : The genus Tyrannochthonius in the eastern United States (Pseudoscorpionida: Chthoniidae). Part II. More recently discovered species. Insecta Mundi, vol. 10, p. 153-168 (text íntegre).
# La Nueva España

La Nueva España, autodefinit com a "Diari independent d'Astúries", que es publica a Oviedo des de fa 70 anys. És editat per l'empresa Editorial Prensa Asturiana. Va publicar el seu primer número el dissabte 19 de desembre de 1936, com a Diario de la Falange Española de las Juntas de Ofensiva Nacional Sindicalistas.
Després de la transició espanyola, en desprendre's l'Estat dels seus mitjans de comunicació, va ser privatitzat i adquirit el 1984, mitjançant subhasta pública, pel grup Prensa Ibérica. La redacció es troba a Oviedo i publica actualment diàriament fins a sis edicions locals que cobreixen el Principat d'Astúries: la general d'Oviedo i les específiques per a Gijón, Avilés, les Conques, l'Occident i l'Orient d'Astúries. És el més important quant a tiratge segons l'OJD de tots els periòdics asturians: va tenir una difusió mitjana de 60.469 exemplars Julio06/Juny07 i de 91.626 durant els diumenges del mateix període. El seu director és actualment Isidoro Nicieza.

## Història

El diari va començar a publicar-se aprofitant les instal·lacions del diari socialista Avance en el carrer Astúries d'Oviedo. El nou diari va sorgir poc temps de començar la Guerra Civil L'ocupació de la capital asturiana pel bàndol nacional va provocar la marxa d'Oviedo del diari Avance, que va començar des de llavors a imprimir-se en Gijón, i la creació del diari falangista La Nueva España.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de La Nueva España
# Restaurant les Quadres

El Restaurant les Quadres és una obra del municipi del Far d'Empordà (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Està situat dins del nucli urbà de la població del Far d'Empordà, formant cantonada entre el carrer de Baix i el de la Font.
Es tracta d'un edifici aïllat de planta rectangular format per diversos cossos adossats, distribuït en planta baixa, pis i golfes, i envoltat de jardí. Presenta les cobertes de teula d'un i dos vessants, amb un tancat davanter a la façana principal. En general, les obertures de l'edifici són rectangulars i estan bastides amb carreus de pedra ben escairats i les llindes planes. A la façana de tramuntana, una de les finestres presenta la data “MDCCC” gravada a la llinda. També hi ha diverses obertures bastides en maons, com per exemple el portal d'accés a l'interior, de mig punt, tot i que conserva els brancals bastits en pedra. A l'interior, les estances estan cobertes amb voltes rebaixades amb llunetes bastides en maons disposats a sardinell o bé a pla, recolzades als murs de pedra interiors. Es comuniquen mitjançant obertures de mig punt bastides en maons, algunes restituïdes. Destaca el forn de coure pa, bastit també en maons.
La construcció està bastida amb pedres petites sense escairar lligades amb morter de calç. Hi ha diverses parts del parament bastides en maons, així com les diferents refeccions efectuades per adaptar l'edifici al seu nou ús com a restaurant.

## Referències

* 1 2 3 «Restaurant les Quadres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 novembre 2015].
# Mont Russell

«Mont Russell» té aquests significats:
* Mont Russell (Alaska): cim de 3.557 m, a la serralada d'Alaska
* Mont Russell (Califòrnia): cim de 4.296 m, a Sierra Nevada
* Pic de Russell: cim de 3.205 m, als Pirineus
# Demetri Xarvaixidze

Demetri Xarvaixidze, Dmitri Giórguievitx Xarvaixidze o Umar Beg, fou príncep d'Abkhàzia del 1821 al 1822. El 1810 es va convertir al cristianisme ortodox i fou nomenat coronel de l'exèrcit rus. En morir el seu pare Jordi Xarvaixidze, li va succeir (13 de novembre de 1821) sota regència de la seva mare Thamar, filla de Katsia II Dadiani de Mingrèlia. Immediatament es va revoltar Aslan Beg Xarvaixidze, que el 1822 ja dominava tot el país, però la revolta fou eliminada pel general Pyotr Gorchakov, imposan Demetri en 1821. El 16 d'octubre de 1822 va ser enverinat a Lykhny. El successor va ser el seu germà petit Miquel Xarvaixidze (Mikhaïl Guiórguievitx Xarvaixidze o Hamid Bey).

## Referències

* ↑ Mikaberidze, Alexander. Historical Dictionary of Georgia (en anglès). 2. Rowman & Littlefield, 2015, p. 84-85. ISBN 9781442241466.

## Bibliografia

* Assiatiani, Nodar; Bendianachvili, Alexandre. Histoire de la Géorgie. París: Harmattan, 1997. ISBN 2-7384-6186-7.
* Genealogia
# Uvari (Astracan)

Uvari (en rus: Увары) és un poble de l'óblast d'Astracan, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 1.034 habitants.

## Referències

* ↑ Карта села Бирючек в Астраханской области
* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010 года. 1. Численность и размещение населения Астраханской области». Arxivat de l'original el 2018-08-27. [Consulta: 18 març 2019].
* ↑ Расстояние от Бирючека до Камызяка
# Tyrannochthonius felix

Tyrannochthonius felix és una espècie d'aràcnid de l'ordre Pseudoscorpionida de la família Chthoniidae.

## Distribució geogràfica

Es troba de forma endèmica a Alabama (Estats Units).

## Referències

* ↑ (en anglès) Texas A&M University
# La Nuit du destin

La Nuit du destin és una pel·lícula francesa dirigida per Abdelkrim Bahloul, estrenada el 1997. Produïda per Djafar Djaafari, aquesta pel·lícula se centra en el tema de l'Islam a França. Va guanyar dos All Africa Films Awards (millor director i millor pel·lícula) al Festival Panafricà de Johannesburg el 1998.

## Argument

Abdelkader Silimani, un musulmà algerià de seixanta-cinc anys establert a França, presència involuntàriament un assassinat i escapa dels assassins amagant-se a una mesquita. Tanmateix, els assassins hi entren armats i amenacen als creients, però marxen amb les mans buides.
Mentrestant, el detectiu investigador de cas, Inspector Leclerc el busca per tal de resoldre el crim. Acompanyat de la jove Noria, que li serveix com a intèrpret i poc després desapareix, i el fill de Slimani, Alilou, descobrirà la comunitat musulmana de París, les seves tradicions, contradiccions i reptes de cara el futur.

## Repartiment

* Philippe Volter: Inspector Leclerc
* Boris Terral: Alilou
* Gamil Ratib: Senyor Slimani
* Marie-José Nat: Madame Slimani
* Gilles Gleizes: El testimoni
* Sonia Mankaï: Noria
* Abbes Zahmani:
* Philippe Dormoy: Lucien Morier
* Abdelkader Daho:
* Émilie Altmayer: Yamina Slimani
* Sandra Cuguillère:
* Julien Drach: germà de la Noria
* Simon Eine: L'editor
* Émilie-Natacha Goudal: Myriem Slimani
* Emmanuelle Laforge: La periodista
* Serge Maillat: Bernard Yolen
* Olivier Marré: El missatger
* Jean-Pierre Moncinovic: Nabil Slimani

## Distincions
### Premis

* 1998 : Festival Panafricà de Johannesburg: All Africa Films Award a la millor pel·lícula i millor director
* 1998 : XIX edició de la Mostra de València: Menció la millor interpretació femenina.

### Seleccions

* Setembre 1997: Festival Internacional del Cinema Francòfon de Namur,
* Desembre 1997: Festival Internacional de Cinema del Caire,

## Referències

* ↑ La Nuit du destin a premiere.fr
* ↑ LaNuit du Destin a sensacritique.com
* ↑ El corrosivo humor de "Los 92 minutos de Mr. Baum" logra la Palmera de Oro, El País, 21 d'octubre de 1998

## Enllaços externs

* La Nuit du destin a www.africultures.com
# Daniel Clark

* No confondre amb Danny Clark, ciclista australià.
Daniel Clark (Londres, 15 de setembre de 1988) és un jugador professional de bàsquet anglès que juga a la posició de pivot. Va jugar al Club Baloncesto Estudiantes des de 2003 fins a 2013, amb excepció de les temporades 2007-08 i 2008-09, que va jugar cedit en el Club Baloncesto Breogán. El juliol de 2013 va firmar contracte amb el CAI Zaragoza per la temporada 2013-14.

## Referències

* ↑ «Daniel Clark: "No me siento engañado por el Estudiantes"» (en castellà). Marca, 03-01-2008. [Consulta: 22 maig 2011].
* ↑ Daniel Clark, nuevo jugador del CAI Zaragoza Arxivat 2013-07-19 a Wayback Machine.(castellà)

## Enllaços externs

* Daniel Clark jugador a l'ACB
# Coby Karl

Coby Joseph Karl (Great Falls, Montana, 8 de juny de 1983) és un exjugador de bàsquet, actualment entrenador, que va disputar dues temporades en l'NBA, desenvolupant la resta de la seva carrera a Europa. Mesura 1,96 metres, i jugava en la posició d'escorta. És fill del tècnic George Karl.

## Carrera esportiva

Va jugar durant 4 temporades amb els Broncos de la Universitat de Boise State. En el tercer any va liderar l'equip en punts i assistències, sent triat en el segon millor quintet de la Western Athletic Conference. Després d'aquesta tercera temporada va estar a punt de declarar-se elegible pel Draft de l'NBA, però finalment va desistir. Durant la seva estada a la universitat va haver d'enfrontar-se a un carcinoma que li va fer sotmetre's a quimioteràpia i ser operat en dues ocasions.
No va ser triat en el Draft de l'NBA del 2007, però no obstant va signar contracte amb l'equip de Los Angeles Lakers al juliol d'aquell mateix any. Va debutar en partit oficial el 30 d'octubre de 2007, jugant amb prou feines 37 segons contra Houston Rockets, sense poder anotar. El 22 de gener de 2009 es va fer públic el seu fitxatge pel DKV Joventut de la lliga ACB. A l'inici de la temporada 2009-10 va tornar a la NBA després de signar un contracte amb els Cleveland Cavaliers, equip amb el qual només va disputar tres partits, finalitzant la temporada enrolat a les files de l'Idaho Stampede de la NBDL. A finals de setembre de 2010 es va confirmar el seu fitxatge pel CB Granada de la lliga ACB, club al que va arribar a menys d'una setmana de l'inici de la competició en substitució del tallat Reece Gaines.

## Referències

* 1 2 «Del hospital al Staples Center» (en castellà). El Mundo, 31-07-2007 [Consulta: 3 juny 2018].
* ↑ «El DKV Joventut ficha a Coby Karl para sustituir a Bracey Wright» (en castellà). Diario As, 22-01-2009 [Consulta: 3 juny 2018].
* ↑ «Coby Karl vuelve a la ACB de la mano del CB Granada» (en castellà). Marca, 23-09-2010 [Consulta: 3 juny 2018].

## Enllaços externs

* Coby Karl jugador a l'ACB
# Mont Saint-Hilaire

El Mont Saint-Hilaire (anglès: Mount Saint-Hilaire; Western Abnaki: Wigwômadenizibo) és un turó aïllat, de 414 m d'alçada, a la Regió de Montérégie al sud del Quebec. Es troba a uns trenta quilòmetres a l'est de Montreal i immediatament a l'est del riu Richelieu. Al voltant de les muntanyes es troben les ciutats de Mont-Saint-Hilaire i Saint-Jean-Baptiste. Altres ciutats properes inclouen Otterburn Park, Beloeil i McMasterville.
La zona que envolta la muntanya és una reserva de la biosfera, com una de les últimes restes dels boscos primigenis de la vall de Saint-Lawrence. La major part de la muntanya és actualment propietat de la Universitat McGill, com la Reserva Natural de Gault, que es considera el tercer campus de McGill. La Universitat ha obert la meitat oest de la muntanya als visitants (de pagament) per fer senderisme i esquí de fons, com el Milieu Naturel (espai natural). La meitat est no és accessible al públic en general.
Fins a finals del segle xix, la manca d'informació sobre cims més allunyats del Quebec, així com el protagonisme relativament elevat del Mont Saint-Hilaire, va fer que fos equivocadament mencionat com la més alta cimera a la regió. En realitat, els 414 metres de Saint-Hilaire estan molt lluny de convertir-lo en la muntanya més alta del Quebec.
El Mont Saint-Hilaire és la llar d'una gran varietat de fauna i flora, així com d'una sèrie de minerals rars, inclosos alguns que es van descobrir a la muntanya i alguns que són únics a la regió. Aquests minerals són explotats per una pedrera al vessant nord-est de la muntanya. A més, el sòl és ideal per al creixement de pomeres, i els horts de pomeres de la muntanya atrauen desenes de milers de visitants cada any.

## Referències

* ↑ Paré, Pierre. La toponymie des Abénaquis (en francès). Govern del Quebec, 1 agost 1985, p. 62 (81 in PDF) [Consulta: 16 octubre 2018].
* ↑ «McGill University: Mont St-Hilaire». McGill University. Arxivat de l'original el 2008-09-16. [Consulta: 7 juliol 2008].
* ↑ Lambert, Pierre (2007) Le Mont Saint-Hilaire, Éditions du Septentrion, ISBN 9782894485354
* 1 2 «Principal heights by range or region». Statistics Canada. Arxivat de l'original el 2008-06-21. [Consulta: 7 juliol 2008].
# Demetri d'Alexandria

* No s'ha de confondre amb Demetri d'Alexandria, patriarca d'Alexandria de l'any 189 al 232.
Demetri d'Alexandria (grec antic: Δημητριος; llatí: Demetrius) va ser un filòsof peripatètic que va escriure probablement l'obra περί ῾ερμηνείας, de vegades atribuïda a Demetri de Falèron que per diverses raons no la va poder escriure, entre altres perquè havia de ser elaborada en una època posterior per les paraules i expressions que utilitza. Està redactada amb un gust considerable, i fa referència als millors autors. És una bona font d'informació sobre els principals punts de l'oratòria.
També va escriure una altra obra sobre retòrica (τέχναι ῾ρητορικαί), probablement a l'època dels Antonins, segons Diògenes Laerci.

## Referències

* ↑ 3.Demetrius of Alexandria a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 968
# Geoplanins

Els geoplanins (Geoplaninae) constitueixen una subfamília del grup dels triclàdides. Són els principals representants de la diversitat faunística de les planàries terrestres (geoplànids, anteriorment Terricola) i presenten una distribució neotropical, trobant-se als boscs d'Amèrica del Sud.

## Gèneres

* Amaga
* Cephaloflexa
* Choeradoplana
* Enterosyringa
* Geobia
* Geoplana
* Gigantea
* Gusana
* Issoca
* Liana
* Notogynaphallia
* Pasipha
* Polycladus
* Pseudogeoplana
* Supramontana
* Xerapoa

## Referències

* ↑ Sluys, R.; Kawakatsu, M.; Riutort, M.; Baguñà, J. «A new higher classification of planarian flatworms (Platyhelminthes, Tricladida)» (en anglès). Journal of Natural History, 43, 29-30, 2009, pàg. 1763-1777. DOI: 10.1080/00222930902741669.