OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Casa Riba (Gelida)

La Casa Riba és una obra noucentista de Gelida (Alt Penedès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa amb jardí, inicialment aïllada. Consta de planta soterrani, baixa, pis i golfes, sota coberta de teula àrab a dues vessants. A la part posterior hi ha porxos i galeries. Són interessants els aplacats ornamentals de terra cuita. En conjunt respon a les característiques de la sensibilitat noucentista.

## Història

La Casa Riba va ser construïda per l'arquitecte Josep Ros i Ros. El projecte, que es conserva a l'arxiu de l'Ajuntament de Gelida, data del 15 d'octubre del 1925. Inicialment era un edifici aïllat. Actualment té una ampliació que l'adossa a la del costat.

## Referències

* 1 2 3 «Casa Riba». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 octubre 2017].
# Betoncourt-sur-Mance

Betoncourt-sur-Mance és un municipi francès situat al departament de l'Alt Saona i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 44 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Betoncourt-sur-Mance era de 44 persones. Hi havia 28 famílies, de les quals 12 eren unipersonals (12 homes vivint sols) i 16 parelles sense fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 45 habitatges, 25 eren l'habitatge principal de la família i 20 eren segones residències. 43 eren cases i 1 era un apartament. Dels 25 habitatges principals, 21 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 1 en tenia tres, 9 en tenien quatre i 14 en tenien cinc o més. 25 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 14 habitatges hi havia un automòbil i a 5 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Betoncourt-sur-Mance el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 8 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 8 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 22 persones, 11 eren actives i 11 eren inactives. De les 11 persones actives 9 estaven ocupades (5 homes i 4 dones) i 2 estaven aturades (2 homes). De les 11 persones inactives 6 estaven jubilades i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Betoncourt-sur-Mance hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Betoncourt-sur-Mance a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Betoncourt-sur-Mance a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Eudald Casadesús i Barceló

Eudald Casadesús i Barceló (Ripoll, 19 de juliol de 1953) és un polític català, alcalde de Ripoll i diputat al Parlament de Catalunya de la IV a la IX Legislatures.

## Biografia

És llicenciat en ciències químiques per la Universitat Autònoma de Barcelona i ha treballat com a professor, cap d'estudis i vicesecretari de l'Institut de Batxillerat Abat Òliba de Ripoll.
Afiliat a Convergència Democràtica de Catalunya, a les eleccions municipals de 1983 fou elegit regidor de l'ajuntament de Ripoll, i a les eleccions de 1995 fou elegit alcalde de Ripoll, càrrec que va revalidar a les eleccions municipals de 1999. De 1987 a 1995 ha estat president del consell comarcal del Ripollès.
Ha estat elegit diputat a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1992, 1995, 1999, 2003, 2006 i 2010. El gener de 2011 va renunciar al seu escó quan fou nomenat delegat territorial del Govern de la Generalitat a Girona. En 1994 fou secretari de la Comissió d'Estudi sobre la Problemàtica del Cicle de l'Aigua a Catalunya i el 2006 president de la Mesa de la Comissió de Política Territorial del Parlament de Catalunya.
El 2007 era president de la Federació de Girona de Convergència Democràtica de Catalunya.

## Referències

* ↑ Diputats del Parlament de Catalunya en la IV Legislatura p. 79
* ↑ Delegació Territorial del Govern de la Generalitat a Girona
* ↑ Diputats del Parlament de Catalunya en la VIII Legislatura p. 78
# Bébé protège sa sœur

Bébé protège sa sœur és una pel·lícula muda francesa escrita i dirigida per Louis Feuillade i estrenada el 13 d’octubre de 1911.
Aquesta pel·lícula forma part de la sèrie Bébé.

## Repartiment

* René Dary : Bébé (com Clément Mary)
* Renée Carl : Madame Labèbe, la mama
* René Navarre : Julot el seductor

## Notes

* ↑ Bébé protège sa sœur, bifi.fr
* ↑ «Bebè protegge la sorella». italiataglia.it.
* ↑ «Indice alfabetico delle pellicole cinematografiche approvate dal Ministero dell'Interno fino al 31 dicembre 1915». fondazionecsc.it p. 31.
# Rudolf Gyger

Rudolf Gyger (Basilea, 16 d'abril de 1920 - febrer 1996) fou un futbolista suís de la dècada de 1940.

## Trajectòria

Fou jugador el FC Cantonal Neuchâtel i de la selecció de Suïssa, amb la qual disputà el Mundial del Brasil 1950.

## Referències

* ↑ «Perfil». footballdatabase.eu. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Copa do Mundo da FIFA Brasil 1950». FIFA. Arxivat de l'original el 2012-04-18. [Consulta: 1r abril 2015].
# Lo Martegue

Lo Martegue (nom occità, en francès Martigues i antigament Les Martigues) és una ciutat de Provença, Occitània, al departament de les Boques del Roine, França, coneguda sota el nom de «Venècia provençal».
El nom del Martegue ve d'una antiga forma llatina, Marticum, composta de l'arrel preindoeuropeua mart- "roca" i de la terminació llatina -icum; aquest nom al·ludia a l'estany de Bèrra en tant que "estany de les roques". Els habitants s'anomenen martegals (en occità martegals/-aus -alas, en francès Martégaux -ales).
A la vora d'un llac d'aigües tranquil·les envoltat de cases amb façanes coloristes i barques de colors vius amarrades al llarg del canal. Félix Ziem (al qual se li ha dedicat un museu), Corot i molts altres pintors van reflectir aquest lloc a les seves obres.
L'església de Santa Magdalena de l'illa presenta una façana d'estil corinti, rica decoració interior i imposant orgue.
La capella de l'anunciació conté teginats daurats, frescs que representen la vida de la Verge, sostre pintat, amb un inusual contrast entre la riquesa interior i la sobrietat que impera a l'exterior.
Des del pont de sant Sebastià, s'observa una bella vista de les barques amarrades al llarg del canal.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 6 695 | 6 869 | 6 888 | 7 255 | 7 438 | 7 299 | 7 772 | 7 873 | 8 640 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 8 099 | 8 433 | 8 011 | 8 053 | 6 963 | 6 483 | 6 494 | 5 918 | 5 659 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 6 280 | 5 734 | 7 450 | 6 304 | 8 876 | 9 394 | 10 489 | 11 295 | 15 150 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 21 515 | 27 945 | 26 477 | 42 037 | 42 678 | 43 497 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1959-1969 | Francis Turcan | PCF |
| 1969-2009 | Paul Lombard | PCF |
| 2009- | Gaby Charroux | PCF |

## Personatges relacionats

* Charles Maurras

## Notes

* ↑ En occità provençal Lo Martegue segons la norma clàssica o Lou Martegue segons la norma mistralenca.
# Raimondina Ventimiglia

Raimondina Ventimiglia fou la dona de Carles II Tocco. Era filla de Joan, marques de Geraci, i d'Àgata d'Aragona, de la casa dels barons de Caccamo. A la mort del seu marit el 1448 va exercir la regència del seu fill Lleonard III Tocco. Al cap d'un any va perdre Arta davant els otomans i els seus dominis a Acarnània van quedar reduïts a poques ciutats.

## Referències

* ↑ Els Tocco a gensmarenostrum
# Casa Reynés

La Casa Reynés o Casa Raimundo Reynes és un habitatge amb una paret mitgera i dues façanes al municipi de Cardedeu (Vallès Oriental) protegit com a bé cultural d'interès local. Es tracta de la reforma d'una antiga casa de l'any 1899. La façana està arrebossada i és de factura neoclàssica. La casa Reynes és un cas típic del fenomen de remodelació de façanes dins dels estils imperants de finals del s. XIX. La casa no deuria ser molt antiga, perquè la carretera de Caldes s'obrí l'any 1864, data que suposa el començament d'urbanització d'aquesta via.

## Notes

* ↑ «Casa Reynés». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
# Ben Payal

Ben Payal (Ciutat de Luxemburg, 8 de setembre de 1988) és un jugador de futbol luxemburguès que actualment juga al CS Fola Esch com a centrecampista. Nascut a Ciutat de Luxemburg el 8 de setembre de 1988, Payal va debutar professionalment la temporada 2005/06 amb 17 anys, concretament a les files del Jeunesse Esch. L'estiu del 2007, no obstant, va fitxar pel F91 Dudelange.
A nivell internacional, Ben Payal va debutar amb Luxemburg el setembre de 2006, en un partit amistós contra Letònia.

## Palmarès

* Lliga luxemburguesa: 1
       2008

## Enllaços externs

* F91 stats Arxivat 2009-02-07 a Wayback Machine. - F91 Dudelange
* Ben Payal a National-Football-Teams.com (anglès)

## Referències

* ↑ Esch get that sinking feeling - UEFA
# Federal de Colòmbia

El federal de Colòmbia (Macroagelaius subalaris) és un ocell de la família dels ictèrids (Icteridae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial a l'est dels Andes de Colòmbia.

## Referències

* ↑ «Federal de Colòmbia». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Bébé philanthrope

Bébé philanthrope és una pel·lícula muda francesa escrita i dirigida per Louis Feuillade i estrenada el febrer de 1911.
Aquesta pel·lícula forma part de la sèrie Bébé.

## Repartiment

* René Dary : Bébé (com Clément Mary)
* Renée Carl : Madame Labèbe, la mama

## Notes

* ↑ Bébé philanthrope, bifi.fr
# SP Goudi Atenes

El Sýllogos Podosfairíseo̱s Goudí o SP Goudi Atenes fou un club de futbol grec de la ciutat d'Atenes.
El club va ser fundat l'any 1906, desapareixent als anys 1940. Fou un dels clubs més destacats del futbol grec de començament de segle, campió diversos cops d'Atenes i de Grècia.

## Palmarès

* Lliga grega de futbol:
** 1908, 1910, 1912
* Copa grega de futbol:
** 1912
* Lliga d'Atenes:
** 1932, 1933

## Referències

* ↑ «Ποδοσφαιρικός Σύλλογος Γουδή (grec)». apolitikokafeneio.com. Arxivat de l'original el 2014-07-14. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ «Greece - List of champions». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ «Greece - List of regional champions». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2017].
# Radiació d'Askarian

La radiació d'Askarian, també coneguda com a efecte Askarian, és un fenomen físic que apareix quan una partícula que viatja més ràpid que la velocitat de fase de la llum dins d'un material dens dielèctric (com la sal, el gel o la regolita lunar) produeix una cascada de partícules secundàries amb una gran anisotropia de càrrega tot generant un con de radiació coherent en el règim de freqüències de radio o microones de l'espectre electromagnètic. L'efecte es similar a la radiació de Txerenkov. Rep el nom del físic soviètic-armeni Gurguèn Askarian, que en va postular la seva existència el 1962.
La radiació fou observada experimentalment per primer cop el 2000, 38 anys després de la seva predicció teòrica. Fins ara, l'efecte ha estat observat dins sorra de sílice, roques de sal, gel, i l'atmosfera terrestre.
L'efecte és d'interès per a detectar neutrins d'energia ultra-alta que travessen diversos materials. L'observatori de l'Antàrtida, ANITA (Antena d'Impuls Transitori a l'Antàrtida, en les seves sigles en anglès) empra antenes subjectes a un globus que vola per damunt del continent per tal de detectar la radiació produïda al gel per neutrins que venen del cosmos. Diversos experiments també han utilitzat la lluna com a detector de neutrins basats en la detecció de la radiació d'Askarian.

## Referències

* ↑ Hanson, Jordan C; Connolly, Amy L; Zas, Enrique Physical Review D., 84, 10, 2011. arXiv: 1106.6283. Bibcode: 2011PhRvD..84j3003A. DOI: 10.1103/PhysRevD.84.103003.
* ↑ Hanson, Jordan C; Connolly, Amy L Astroparticle Physics, 91, 2016, pàg. 75–89. arXiv: 1605.04975. Bibcode: 2017APh....91...75H. DOI: 10.1016/j.astropartphys.2017.03.008.
* ↑ Saltzberg, David; Gorham, P; Walz, D; Field, C; Iverson, R Physical Review Letters, 86, 13, 2000, pàg. 2802–5. arXiv: hep-ex/0011001. Bibcode: 2001PhRvL..86.2802S. DOI: 10.1103/PhysRevLett.86.2802. PMID: 11290043.
* ↑ Hanson, Jordan C; Connolly, Amy L; Field, R. C; Guillian, E; Milinčić, R (Submitted manuscript) Physical Review D, 72, 2, 2004. arXiv: astro-ph/0412128. Bibcode: 2005PhRvD..72b3002G. DOI: 10.1103/PhysRevD.72.023002.
* ↑ Hanson, Jordan C; Connolly, Amy L; Beatty, J. J.; Besson, D. Z; Binns, W. R Physical Review Letters, 99, 17, 2007, pàg. 171101. arXiv: hep-ex/0611008. Bibcode: 2007PhRvL..99q1101G. DOI: 10.1103/PhysRevLett.99.171101. PMID: 17995315.
* ↑ Buitink, Stijn; Corstanje, A.; Falcke, H.; Hörandel, J. R.; Huege, T Nature, 531, 7592, 2016, pàg. 70–3. arXiv: 1603.01594. Bibcode: 2016Natur.531...70B. DOI: 10.1038/nature16976. PMID: 26935696.
* ↑ «ANITA Project Overview». Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 1r octubre 2020].
* ↑ «ARIANNA collaboration». Arxivat de l'original el 2016-05-17. [Consulta: 1r octubre 2020].
* ↑ GLUE project
* ↑ «NuMoon project». Arxivat de l'original el 2009-09-17. [Consulta: 5 febrer 2010].
* ↑ LUNASKA project
* ↑ RESUN project

## Enllaços externs

* Raports RADHEP-2000
# Cap Enderrocat

El cap Enderrocat, o Enterrocat, és un cap de l'illa de Mallorca, a la part oriental de la badia de Palma, al municipi de Llucmajor. És anomenat cap Roucas pels mapes de Bellin (1756) i Zatta (1778).
El 1597 fou construïda prop seu una torre de defensa, actualment enderrocada. Hi ha una important fortificació, el Fort del Cap Enderrocat, on hi havia instal·lades bateries de costa que, durant el segle xx, foren una peça important de la defensa de la badia de Palma. Forma part d'una Àrea natural d'especial interès (ANEI) i té una superfície protegida de 909 hectàrees.

## Vegeu també

* Caló de Can Mercadal

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 4. Palma: Promomallorca, p. 395. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ «cap Enderrocat | enciclopèdia.cat». [Consulta: 30 novembre 2020].
# Bipalium vagum

Bipalium vagum és una espècie de planària terrestre de la subfamília dels bipalins. Els espècimens a partir dels quals es va descriure l'espècie es van trobar a la parròquia de Pembroke, a les Bermudes, tot i que es sospita que va ser introduït, ja que els bipalins són originaris del sud-est asiàtic, Índia i Madagascar. L'aparell copulador de B. vagum presenta unes característiques generals similars al de B. kewense. S'alimenta de gasteròpodes.

## Referències

* ↑ Ogren, R.E., Kawakatsu, M. & Froehlich, E.M. (1997) Additions and corrections of the previous terrestrial planarian indices of the world (Turbellaria, Seriata, Tricladida, Terricola) Addendum IV. Geographic locus index: Bipaliidae; Rhynchodemidae (Rhynchodeminae; Microplaninae); Geoplanidae (Geoplaninae; Caenoplaninae; Pelmatoplaninae). Bulletin of Fuji Women's College, No. 35, Series II, 63–103.
* ↑ Hugh D. Jones & Wolfgang Sterrer, 2005. Terrestrial planarians (Platyhelminthes, with three new species) and nemertines of Bermuda. Zootaxa 1001:31-58.
# Federal cap-roig

El federal cap-roig (Amblyramphus holosericeus) és un ocell de la família dels ictèrids i única espècie del gènere Amblyramphus. Viu a altituds de fins a 600 msnm a l'Argentina, Bolívia, el Brasil i el Paraguai. El seu hàbitat natural són els aiguamolls. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ «Federal cap-roig». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Bouré

Bouré és una antiga regió de la moderna Guinea, al nord del país, situada al nord del riu Tinkisso i al nord-nord-oest de Siguiri, ocupant part de les modernes prefectures de Siguiri i de Dinguiraye. Fou famosa perquè allí s'extreia or, sent un important productor als segles XI a XIII. L'activitat aurífera va seguir en petita escala i encara es treia or quan van arribar els francesos.
La regió es va sotmetre a França el 1885, però Samori Turé va reaccionar i la va reconquerir, si bé la va haver d'abandonar el 1886. En el tractat de pau de Samori signat a Kéniebacoro el 25 de març de 1886 Samori hi va renunciar igual que a tota la part esquerra del Níger, però en un annex al tractat de Kéniebacoro que es va signar el 16 d'abril de 1886, s'establia que l'autoritat francesa seria total a la riba esquerra del Níger, excepte al Bouré i al país manding de Kangaba, del que Samori restaria com a protector si més no nominal; els comandants de Bamako i de Niagassola s'abstindrien de tota acció en aquests dos territoris.
El 1958 treballaven a la regió més de trenta mil persones en activitats mineres relacionades amb l'or; en l'estació seca de gener a juliol una família podia produir uns 200 grams d'or; avui dia entre abril i juny, les dones practiquen la mineria dels placers als al·luvions del Níger i del Tinkisso.

## Referències

* Pascal James Imperato i Gavin H. Imperato, « Bouré », a Historical dictionary of Mali, Scarecrow Press, Lanham, Md., 2008 (4e éd.), pàg. 45
* Histoire de la conquête du Soudan français (1878-1899)" pel Tinent Gatelet
# Sabra (Líban)

Sabra és un barri del Beirut occidental al Líban, en el qual la meitat de la població són refugiats i la resta libanesos. Xatila, un altre barri al costat mateix, està poblat només per refugiats. És conegut per ser el lloc de la matança de Sabra i Xatila el 1982.
# Ministeri d'Espanya

El ministeri d'Espanya o departament ministerial d'Espanya és la unitat administrativa en la qual s'organitza l'administració pública central espanyola comprenent diversos sectors funcionalment homogenis. Tenen potestat reglamentària amb capacitat de nomenar autoritats. Són establertes pel President del Govern d'Espanya mitjançant Reial Decret.
Ni la Constitució ni la Llei 50/1997, de 27 de novembre, del Govern estableixen una frontera clara de les competències i funcions dels ministeris. Malgrat que la Llei del Govern estableix que els ministres gaudeixen autonomia i responsabilitat àmplies en l'Exposició de Motius, no és una realitat. El principi de col·legialitat és incomplet, limitant-se a obediència cap al President.
La Llei del Govern estableix que la competència de crear, modificar o suprimir els departaments ministerials la tinga el President, cosa que fa mitjançant Decret.

## Estructura

Cada ministeri s'estructura jeràrquicament de la següent manera:
* Ministre
* Subsecretaria
* Secretaria General Tècnica
* Direccions Generals
* Subdireccions Generals
* Serveis
* Seccions
* Negociats
Les subsecretaries, les secretaries generals, les secretaries generals tècniques, les direccions generals, les subdireccions generals i òrgans similars són creats, modificats i suprimits per Reial Decret del Consell de Ministres, per iniciativa dels ministres interessats i per proposta del Ministre d'Administracions Públiques. Els òrgans inferiors, per ordre del ministeri corresponent.
Per a gestionar un sector d'activitat administrativa poden existir Secretaries d'Estat i Secretaries Generals.
Els gabinets tècnics compten amb un director, que té rang de director general i assessora i assisteix de manera immediata al Ministre.

## Referències

* ↑ Pérez de Lama, 1998, p. 698.
* ↑ García Roca, Francisco Javier. «La fragilidad de los Ministros (de su competencia y responsabilidad directas)». A: Gobierno y Constitución : actas del II Congreso de la Asociación de Constitucionalistas de España. 1a ed. València: Tirant lo Blanch, 2005, p. 154. ISBN 84-8456-510-6.
* ↑ García Roca, 2005, p. 164.
* ↑ García Roca, 2005, p. 165.
* ↑ García Roca, 2005, p. 175.
* 1 2 Rebollo Delgado, Lucrecio; Pais Rodríguez, Ramón. Introducción al derecho I (Derecho público). Madrid: Dykinson, 2004, p. 233. ISBN 84-9772-331-7.
* ↑ Pérez de Lama, 1998, p. 132.

## Bibliografia

* Pérez de Lama, Ernesto (dir.). Manual del Estado Español 1999. Madrid: LAMA, 1998. ISBN 84-930048-0-4.
# Luca Salsi

Luca Salsi (San Secondo Parmense, 1975) és un baríton italià, especialment distingit en el repertori de Verdi. L'any 2000 va ser guardonat amb el primer premi del Concurs Internacional de Música Viotti.
Salsi es va formar al Conservatori de Música Arrigo Boito i a l'Accademia Rossiniana. En aquesta última va coincidir amb Alberto Zedda. La scala di seta de Rossini va ser l'obra que interpretà en el seu debut, l'any 1996 a Bolonya.
El baríton ha cantat en els principals escenaris del món: La Scala de Milà, l'Òpera Estatal de Baviera, el Teatro Real de Madrid, el Liceu de Barcelona, l'Òpera de Roma, La Fenice de Venècia, el Teatro Colón de Buenos Aires o el Teatre Municipal de São Paulo.
Entre els personatges de Verdi que ha interpretat, es troben Nabucco, Macbeth, Rigoletto o Ford, de Falstaff. Altres papers que ha tingut són Fígaro, Marcello (La Bohème) o Sharpless (Madama Butterfly).

## Referències

* ↑ «Biografia» (en anglès). Royal Opera House. [Consulta: 3 abril 2019].
# Everything but the Girl

Everything but the Girl és un duo d'artistes britànics creat el 1982. Està compost per Tracey Thorn (cantant) i Ben Watt (compositor, músic, cantant).
La seva música està influenciada pel jazz i pel pop, amb un ús pronunciat de l'electrònica en els seus últims àlbums. Fou la cançó Missing que els feu coneguts entre el gran públic.
El duo ha col·laborat a l'àlbum Protection de Massive Attack. Tracey Thorn ha publicat també un àlbum en solitari, l'any 2007.

## Discografia

* Eden (1984)
* Everything but the girl (1984)
* Love not money (1985)
* Baby, the stars shine bright (1986)
* Idlewild (1988)
* The language of life (1990)
* Worldwide (1991)
* Acoustic (1992)
* Essence and rare 82-92 (1992)
* Home movies - the best of Everything but the girl (1993)
* Amplified heart (1994)
* Walking wounded (1996)
* Temperamental (1999)
* Like the deserts miss the rain (2002)
* Adapt Or Die - 10 Years Of Remixes (2005)
* The Works - A 3 CD Retrospective (2007)
* Fuse (2023)

## Enllaços externs

* Pàgina oficial del grup (anglès)
# Federació Luxemburguesa d'Atletisme

La Federació Luxemburguesa d'Atletisme (en francès: Fédération Luxembourgeoise d'Athlétisme), abreujat FLA, és l'òrgan de govern per a l'esport de l'atletisme a Luxemburg. Va ser fundada l'11 de novembre de 1928, com a substitució de la Federació de les Societats luxemburgueses d'esports atlètics (en francès: Fédération des Sociétés luxembourgeoises des Sports Athlétiques).

## Llista de presidents

* Edmond Marx (1928–1940)
* Alex Servais (1945–1947)
* Jos Lucius (1947–1958)
* Pierre Wies (1958)
* Jos Lucius (1959)
* Emile Goebel (1960–1961)
* François Mersch (1961–1962)
* Josy Barthel (1962–1972)
* Norbert Haupert (1973–1979)
* Mil Jung (1980–1989)
* Jean-Marie Janssen (1991–2000)
* Alex Bodry (2001 – 2010)
* Claude Haagen (2010 - Actual)

## Referències

* ↑ «History». Luxembourg Athletics Federation, 22-07-2007. Arxivat de l'original el 2017-06-20. [Consulta: 24 agost 2015].

## Enllaços externs

* Federació Luxemburguesa d'Atletisme - Lloc web oficial