OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Paula Delsol

Paula Delsol, o Paule Delsol (Montanhac (Erau), 6 d'octubre de 1923 - Sèvres, Alts del Sena, 12 de juny de 2015) va ser una directora de cinema i escriptora francesa.

## Biografia

El 1955, Paula Delsol va publicar una novel·la autobiogràfica Adieu et merci, inspirada en la seva joventut a Hai Phong. A partir de 1958, va fer curtmetratges amb el seu marit el director de fotografia Jean Malige. El 1962 va rodar als voltants de Montpeller, on s'havia establert el 1946, el seu primer llargmetratge, La Dérive, que no fou projectada a sales fins al 1964, en la que el seu personatge principal, Jackie, "ja presagia el romanticisme fugaç de Wanda de Barbara Loden i la descarada insolència de Sense sostre ni llei.
Va marxar de Montpeller per anar a París el 1965 i es va dedicar a escriure. Uns deu anys més tard, va produir una sèrie de programes de televisió sobre la tolerància, després el seu segon llargmetratge Ben et Bénédict (interpretat per Françoise Lebrun, André Dussollier i Daniel Duval). Després va fer curtmetratges per al canal FR3, així com una pel·lícula per a televisió (Un homme comblé), abans de tornar a la literatura amb un recull de refranys antics (De la pluie au beau temps) i un conte (La Ligne de vie).

## Publicacions

* Adieu et merci, Julliard, 1955
* Pourquoi j'aime Nine, Julliard, 1959
* Horoscopes chinois, Mercure de France, 1969
* La Météorologie populaire, Mercure de France, 1970
* Nouveau grimoire de l'amour, du mariage, des aphrodisiaques, et des sortilèges, Mercure de France, 1971
* Horoscopes arabes, Mercure de France, 1974
* Horoscopes insolites, France Loisirs, 1981
* De la pluie et du beau temps, Mercure de France, 1988
* La Ligne de vie, 1990

## Filmografia
### Curtmetratges

* 1956 : Je t'enverrai des cartes postales (codirigida amb Jean Malige)
* 1956 : Pedigree oblige (codirigida amb Jean Malige)
* 1957 : Le Nez de Cléopâtre (codirigida amb Jean Malige)
* 1957 : Le Pâtre Nicolase (codirigida amb Jean Malige)
* 1958 : Les Fiançailles de Marie
* 1960 : Dany, entrez dans la danse
* 1961 : L'Hérault, département méconnu
* 1974 : Pas vu pas pris

### Llargmetratges

* 1964 : La Dérive o Une fille à la dérive
* 1977 : Ben et Bénédict
* 1984 : Un homme comblé (telefilm)
* 1985 : Augusta (telefilm)

### Guionista

* 1959 : Chaleurs d'été de Louis Félix

## Notes i referències

* ↑ « Paula Delsol », avis-de-décès.net.
* ↑ Palmer, Tim «Drift: Paule Delsol inside and outside the French New Wave». Studies in French Cinema, 17, 2, 2017, pàg. 144–164. DOI: 10.1080/14715880.2016.1270546 [Consulta: 17 març 2022].
* ↑ Rège, Philippe. Encyclopedia of French Film Directors, Volume 1. Scarecrow Press, Dec 11, 2009, p. 306. ISBN 978-0810861374.
* ↑ Jacques Siclier, Le Cinéma français, Ramsay, 1993
* ↑ «The Drifting». Unifrance. [Consulta: 17 març 2022].
* ↑ Paola Raiman, Cahiers du cinéma, numéro 757, dans le dossier "Une histoire des réalisatrices", juillet-août 2019, p. 24

## Enllaços externs

* 7 films liés à Paula Delsol sur CinéRessources.net
* Paula Delsol manquera aux Palavasiens
# Paula Einöder

Paula Einöder (Montevideo, 11 de setembre de 1974) és una poeta, escriptora i professora d'anglès uruguaiana.

## Biografia

El 2001 es va graduar a la Facultat d'Humanitats i Ciències de l'Educació a l'Uruguai amb un títol de llicenciada en literatura.

## Obra

* La escritura de arcilla (2002).
* Árbol experimental (2004).
* opacidad (2010).
* árbol de arco (baladas)
(2020).
* para bálsamo de ruiseñores
(2021).

## Referències

* ↑ «Paula Einöder». Altazor. Revista electrónica de literatura, 2020. ISSN: 2452-5332 [Consulta: 1r abril 2020].
* ↑ «Paula Einöder (Uruguay, 1974)». Ómnibus, Núm. 47, 2014. ISSN: 1698-7241 [Consulta: 1r abril 2020].
# Partit de les Dones Lliures del Kurdistan

El Partit de les Dones Lliures del Kurdistan és un partit kurd que fou creat el 2004 com a partit separat feminista i femeni, amb el que havia estat abans la Unió de Dones Lliures del Kurdistan (Tevgera Azâdia Jinen Kurdistan, TAJK), més abans Moviment de Dones Lliures del Kurdistan i anteriorment encara Unió de Dones Patriotes del Kurdistan (Yekitîa Jinen Welatpazeren Kurdistan, YJWK) que fou la branca femenina del Partit dels Treballadors del Kurdistan. Les dones tenen un paper considerable a la lluita dels kurds a Turquia. La bandera és vermella i té al centre la meitat vertical del sol a l'esquerra i un ram de llorer a la dreta; el cercle central es difumina del groc al vermell. Seguint els llorers hi ha una inscripció de la qual s'ha comprovat per fotos a la seva pàgina web dues versions i una tercera apareix en dibuix en un altre lloc
La Unió de Dones Patriotes del Kurdistan (Yekitîa Jinen Welatpazeren Kurdistan, YJWK) fou la branca femenina del Partit dels Treballadors del Kurdistan, formada el 1986. El nom fou modificat el 1994 a Moviment de Dones Lliures del Kurdistan. Al 5è congrés del PKK el nom fou canviat altra vegada, ara a Unió de Dones Lliures del Kurdistan (Tevgera Azâdia Jinen Kurdistan, TAJK). El 2004 va agafar el nom de Partit de les Dones Lliures del Kurdistan (Partiya Jiyana Azad a Kurdistanê o Partiya Azadiya Jin a Kurdistan, PAJK).

## Notes

* ↑ a

## Referències

* Pàgina web Arxivat 2010-07-27 a Wayback Machine.
# Brigitte Kronauer

Brigitte Kronauer (Essen, 29 de desembre de 1940 - Hamburg, 22 de juliol de 2019) va ser una escriptora alemanya.
Estudià pedagogia i germanística i fou professora a Aquisgrà i Göttingen durant la dècada de 1970. L'èxit de la seva primera novel·la, Frau Mühlenbeck im Gehäus (1980), li va permetre dedicar-se plenament a la literatura i, així arribà a escriure una cinquantena d'obres entre les quals moltes novel·les i algun assaig.
L'any 1988 ingressà a l'Acadèmia de la Llengua i la Literatura alemanyes, que el 2005 li atorgà el premi Georg Büchner, el més prestigiós en llengua alemanya. També va rebre els premis Fontane de la ciutat de Berlín (1985), el Premi Hubert Fichte de la Ciutat d'Hamburg, el Heinrich-Böll (1989), el Premi Jean-Paul (2015) o el Premi Thomas Mann (2017). La seva obra ha estat comparada amb el de Johann Paul Friedrich Richter, amb un estil irònic i florit.

## Referències

* 1 2 3 «Brigitte Kronauer | enciclopèdia.cat». [Consulta: 26 maig 2020].
* ↑ Fliedl, Konstanze; Rauchenbacher, Marina; Wolf, Joanna. «Brigitte Kronauer, 1940, Hessen». A: Handbuch der Kunstzitate: Malerei, Skulptur, Fotografie in der deutschsprachigen Literatur der Moderne. Walter de Gruyter, 2011, p. 470–473. ISBN 978-3-11-025670-3 [Consulta: 27 juliol 2019].
* ↑ «Brigitte Kronauer ha mort» (en alemany). Der Spiegel, 23-07-2019. [Consulta: 26 maig 2020].
# Al-Khazrají

Muwàffaq-ad-Din Abu-l-Hàssan Alí ibn al-Hàssan al-Khazrají az-Zabidí o simplement al-Khazrají, també conegut com a Ibn Wahhàs, fou un historiador sud-aràbic, que va escriure al Iemen en temps dels rassúlides. Va morir el 1410 amb més de 70 anys. Va escriure tres històries del Iemen: una en forma d'anals, una altra que tracta dels fets de cadascuna de les dinasties del país i una tercera redactada en forma de diccionari biogràfic.

## Notes

* ↑ H. C. Kay, Yaman its early medieval history, Londres 1892.

## Referències

* Bosworth, C.E. "Al-K̲h̲azrad̲j̲ī." Encyclopédie de l'Islam. Brill Online, 2016. Referència. 23 de maig de 2016 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopedie-de-l-islam/al-khazradji-SIM_4276>
# Distribució d'Erlang

En estadística, la distribució d'Erlang és una distribució de probabilitat contínua amb dos paràmetres $k$ i $\lambda$ la funció de densitat per a valors $x>0\,$ és
    $F(x)=\lambda e^{-\lambda x}{\frac {(\lambda x)^{k-1}}{(k-1)!}}$
La distribució Erlang és l'equivalent de la distribució gamma amb el paràmetre $k=1,2\ldots$ i $\lambda =1/\theta$. Per $k=1$ és la distribució exponencial. S'utilitza la distribució Erlang per descriure el temps d'espera fins al succés nombre $k$ en un procés de Poisson.
La seva esperança ve donada per: $E(X)=k/\lambda \,$. La seva variància ve donada per: $V(X)=k/\lambda ^{2}\,$

## Vegeu també

* Distribució gamma
* Procés de Poisson
# Enneapogon

Enneapogon és un gènere de plantes de la subfamília de les cloridòidies, família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Enneapogon abyssinicus (Hochst.) Rendle
* Enneapogon arenicola (Domin) N.T. Burb.
* Enneapogon asperatus C.E. Hubb.
* Enneapogon avenaceus (Lindl.) C.E. Hubb.
* Enneapogon benguellensis Rendle
* Enneapogon borealis (Griseb.) Honda
* Enneapogon brachystachyus (Jaub. & Spach) Stapf
*** Enneapogon brachystachyus var. macranthera Stapf
* Enneapogon caerulescens (Gaudich.) N.T. Burb.
*** Enneapogon caerulescens var. caerulescens
*** Enneapogon caerulescens var. occidentalis Kakudidi
* Enneapogon cenchroides (Licht.) C.E. Hubb.
* Enneapogon clelandii N.T. Burb.
* Enneapogon cylindricus N.T. Burb.
* Enneapogon decipiens Kakudidi
* Enneapogon desvauxii P. Beauv.
** Enneapogon desvauxii subsp. borealis (Griseb.) Tzvelev
** Enneapogon desvauxii subsp. desvauxii
* Enneapogon elegans (Nees ex Steud.) Stapf
* Enneapogon eremophilus Kakudidi
* Enneapogon filifolius (Pilg.) Stapf ex Garab.
* Enneapogon flavescens (Lindl.) N.T. Burb.
* Enneapogon glaber N.T. Burb.
* Enneapogon glumosus (Hochst.) Maire & Weiller
* Enneapogon gracilis (R. Br.) P. Beauv.
* Enneapogon intermedius N.T. Burb.
* Enneapogon lindleyanus (Domin) C.E. Hubb.
* Enneapogon lophotrichus Chiov. ex H. Sholz. & P. Koenig
* Enneapogon mollis Lehm.
* Enneapogon nigricans (R. Br.) P. Beauv.
* Enneapogon oblongus N.T. Burb.
* Enneapogon pallidus (R. Br.) P. Beauv.
*** Enneapogon pallidus var. breviseta N.T. Burb.
*** Enneapogon pallidus var. pallidus
* Enneapogon persicus Boiss.
* Enneapogon phleioides Roem. & Schult.
* Enneapogon planifolius N.T. Burb.
* Enneapogon polyphyllus (Domin) N.T. Burb.
* Enneapogon pretoriensis Stent
* Enneapogon pubescens (Domin) N.T. Burb.
* Enneapogon purpurascens (R. Br.) P. Beauv.
* Enneapogon pusillus Rendle
* Enneapogon robustissimus (Domin) N.T. Burb.
* Enneapogon scaber Lehm.
*** Enneapogon scaber var. scaber
* Enneapogon schimperanus (Hochst. ex A. Rich.) Renvoize
* Enneapogon scoparius Stapf
* Enneapogon spathaceus Gooss.
* Enneapogon truncatus Kakudidi
* Enneapogon virens (Lindl.) Kakudidi
* Enneapogon wrightii (S. Watson) C.E. Hubb.
# Moya Brennan

Moya Brennan, pseudònim de Máire Ní Bhraonáin (Gaoth Dobhair, Donegal, Irlanda, 4 d'agost del 1952) és una cantant i compositora irlandesa de música New Age.

## Enllaços externs

* Moya Brennan - Lloc web oficial
# 1249
## Esdeveniments
### Països Catalans

* 7 de juliol, València: Jaume I hi signa la creació de la institució dels Jurats de la Ciutat i Regne de Mallorca.
* Alcoi - Repartiment de terres de les alqueries d'Alcoi a una sèrie de colons cristians.
* Barcelona - Jaume I crea l'estructura fonamental del govern municipal de la ciutat: un consell de 4 membres, auxiliats per 8 consellers i una assemblea de probi homines -prohoms- tots ells membres de la mà major que 16 anys més tard seran el Consell de Cent.

### Món

* Egipte - Setena Croada

## Necrològiques
### Països Catalans
### Món

* 27 de setembre, Millau, Comtat de Tolosaː Ramon VII, comte de Tolosa, duc de Narbona i marquès de Provença. El seu mandat està marcat pels esdeveniments de la Croada albigesa (1209-1229) (n. 1197).
# Falguera afí

Falguera afí és un terme general que abasta un grup divers de plantes vasculars que no són plantes amb flors i que no són autèntiques falgueres. Com les falgueres, aquestes plantes es dispersen alliberant espores per iniciar una alternança de generacions.

## Classificació

Hi havia en un principi tres o quatre grups de plantes considerades com falgueres afins. En diversos esquemes de classificació, aquestes es podien agrupar dins del regne de les plantes. L'esquema més tradicional de classificació és el següent (aquí, les tres primeres classes són falgueres afins):
* Regne: Plantae
** Divisió Tracheophyta (plantes vasculars)
*** Classe Lycopsida, (falgueres afins)
*** Class Sphenopsida o Equisetopsida, (falgueres afins)
*** Class PsilopsidaPsilopsida, (falgueres afins)
*** Class Filices (falgueres veritables)
*** Class Spermatopsida
Les evidències recents mostren que la classe Filices (falgueres veritables) no són un grup monofilètic. La següent classificació representa un punt de vista consensuat (malgrat que els autors diferents poden fer servir diferents noms per als diversos grups):
* Regne PlantaePlantae Subregne Tracheobionta
** Divisió Lycopodiophyta
*** Classe Lycopodiopsida
*** Classe Selaginellopsida
*** Classe Isoetopsida (Isoëtes i Lepidodendron)
** Divisió Pteridophyta
*** Classe Equisetopsida
*** Classe Psilotopsida
*** Classe Pteridopsida
*** Classe Marattiopsida
** Divisió Spermatophyta
Cal remarcar que en qualsevol dels esquemes es reconeix els mateixos grups bàsics (Lycopodiophyta, Equisetopsida, Psilotopsida), però en els esquemes més recents només Lycopodiophyta no es classifica dins de les falgueres.

## Relacions

Els estudis genètics més recents mostren que els Lycopodiophyta han radiat evolutivament de la base del clade de les plantes vasculars.

## Referències

* ↑ Pryer, K. M., Schuettpelz, E., Wolf, P. G., Schneider, H., Smith, A. R. i Cranfill, R. «Phylogeny and evolution of ferns (monilophytes) with a focus on the early leptosporangiate divergences». American Journal of Botany, 91, 2004, p. 1582–1598. DOI: 10.3732/ajb.91.10.1582.

## Enllaços externs

* Falgueres veritables i falgueres afins Arxivat 2012-05-13 a Wayback Machine.
* Classificació de falgueres i falgueres afins Arxivat 2002-09-06 a Wayback Machine.
* Imatges de plantes sense llavors Arxivat 2012-05-12 a Wayback Machine.
# Amén

Amén (en hebreu אמן, amen; en àrab آمين, āmīn) és una paraula semítica que sol traduir-se per 'així sigui', 'això és veritat' o 'això és desitjable'. Emprada en el judaisme, posteriorment va ser adoptada pel cristianisme i l'islam. És una de les aclamacions litúrgiques cristianes més freqüents, i es fa servir generalment com a fórmula per concloure les oracions.
El terme 'amén' és símbol de confirmació i d'afirmació. El significat real de la paraula és 'en veritat', 'certament' o 'que consti'. Popularment se li ha donat el significat de 'així sigui', 'paraula de Déu' o simplement 'sí'. En efecte, l'arrel d'aquest adverbi implica fermesa, solidesa, seguretat, i en hebreu és la mateixa que es fa servir per al vocable 'fe'.
Dir 'amén' és proclamar que es té per cert el que s'acaba de dir, amb vista a ratificar una proposició o unir-se a una pregària; per això, expressat en forma conjunta o grupal en l'àmbit d'un ofici religiós significa 'estar d'acord' amb el qual s'expressa en tal ocasió.
El terme 'amén' és molt utilitzat en la Bíblia, i pot trobar-se al principi o al final d'una frase. En contrast amb el seu ús litúrgic com una reafirmació al final de l'oració, els Evangelis mostren Jesucrist iniciant alguns dels seus discursos amb un doble 'Amén, amén', traduït en general com 'en veritat, en veritat' o 'de cert, de cert' o, simplement, 'us ho ben asseguro' (per exemple: Joan 14:12). En el llibre de l'Apocalipsi, el Crist és anomenat 'l'Amén' (Apocalipsi 3:14).

## Referències

* 1 2 3 «Amén». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Davy, Marie-Madeleine. «Amén». A: Chevalier, Jean; Gheerbrant, Alain. Diccionario de los símbolos. Barcelona: Herder, 1986, p. 91. ISBN 978-84-254-2642-1.
* ↑ Thomas, Charles. «Amén». A: Xavier Léon-Dufour. Vocabulario de teología bíblica. 18a ed.. Biblioteca Herder, 2001, p. 73-74. ISBN 978-84-254-0809-0.
* ↑ Reina Valera 1960 (castellà) i BIBLIJA.net (català)
* ↑ La Bíblia de Montserrat Arxivat 2013-11-03 a Wayback Machine. o BIBLIJA.net

## Vegeu també

* Amén de Dresden
Viccionari
# Bonaventura Pagès

Bonaventura Pagès i Carrère (Palau del Vidre, 14 de juliol del 1806 - París, 18 de març del 1868) va ser un polític francès d'origen rossellonès.

## Biografia

Després d'estudiar Dret, s'inscriví al col·legi de París, però restà poc temps a la ciutat. S'adherí a la causa de la revolució del 1830 i el 19 d'agost fou nomenat sotsprefecte de Prada. En aquesta posició, el 17 de novembre intervingué davant el governador espanyol de Puigcerdà per tal de garantir l'statu quo a la frontera; i, paralel·lament, mentre els revoltats cremaven el Gran Seminari de Perpinyà, Pagès salvà el seminari menor de Prada.
El 30 de juliol del 1832 va ser traslladat, amb el mateix càrrec, a la Tour-de-Pin, a l'Isèra, on debutà enviant a tots els alcaldes de la seva demarcació una circular on manifestava la seva lleialtat a la monarquia i en què es vantava d'haver contribuït a deposar el govern revolucionari. En ocasió d'una bullanga a Lió el 1834, improvisà batallons de guàrdies nacionals i els portà a la ciutat veïna, alhora que feia perseguir i detenir els revoltats, actuació que li valgué el reconeixement dels seus superiors, encara que no dels seus administrats. Aprofità l'avinentesa per demanar per a ell mateix la prefectura d'Ain, però s'hagué de conformar amb la sotsprefectura de Sarreguemines (Mosel·la). El 14 d'abril del 1838 passà a la de Rethel (Ardenes) i el juny del 1840 fou nomenat prefecte -per fi- de l'Alt Loira.
El primer d'agost de l'any següent passà a la prefectura de la Losera i rebé, alhora, el nomenament de cavaller de la Legió d'Honor. En el seu nou lloc combaté martingales d'algunes persones influents, i el diputat Bruno Rivière de Larque se'n queixà al ministre de l'Interior Duchatel, qui destituí en Pagès el juliol del 1843. Aquest tornà a Prada, on covà la seva rancúnia tres anys, fins que el 1848 la caiguda del govern el portà a la prefectura del Jura el 6 de novembre, i a la de la Costa d'Or l'11 de gener. El 14 de desembre del mateix 1849 rebé la creu d'oficial de la Legió d'Honor. Després d'una visita del president de la República francesa Lluís Napoleó amb diversos incidents, Pagès caigué en desgràcia i va ser enviat a Rennes el 7 de març del 1851. El 9 de desembre, després del cop d'estat, en revocaren el nomenament, per tebior en l'exercici de les seves funcions. Mai més no va tenir ja cap càrrec de govern.

## Notes

* ↑ Noms de bateig: Bonaventura, Jaume, Josep

## Enllaços externs

* Dictionnaire de biographies roussillonnaises (1914) de Joan Capeille (francès)
# Albert Blancafort

«Albert Blancafort» té aquests significats:
* Albert Blancafort i Engelfried (1964), orguener i nebot de
* Albert Blancafort i París, (1928-2004), compositor i director d'orquestra.
# Dinàmica Newtoniana modificada

En física, la dinàmica newtoniana modificada o MOND ( Modified newtoni dynamics ) es refereix a una hipòtesi que proposa una modificació de la segona llei de Newton per explicar el problema de la velocitat de rotació de les galàxies de manera alternativa a la matèria fosca.
Quan es va observar per primera vegada que la velocitat de rotació de les galàxies era uniforme i independent de la distància al centre de gir, això va constituir un fet inesperat, ja que tant la teoria newtoniana com la relativitat general suggeria que la velocitat de gir de rotació havia decréixer amb la distància. Així per exemple, en el sistema solar els planetes que orbiten a menor distància tenen velocitats de gir més gran que els més llunyans.
El model MOND explica satisfactòriament les corbes de rotació observades, introduint una hipòtesi ad hoc : que la força sobre una partícula no és proporcional a l'acceleració per a valors molt petits de l'acceleració. L'escassa motivació independent d'aquesta teoria, fa que no tingui un ampli suport dins de la comunitat científica, que prefereix algun tipus d'explicació alternativa basada en la matèria fosca.
La "teoria" MOND va ser proposada per Mordehai Milgrom el 1981 per modelar la velocitat uniforme observada en el gir de les galàxies. La seva afirmació clau era que l'expressió de la segona llei de Newton ( F = ma ) havia de ser substituïda per una expressió més general del tipus:
   ${\begin{cases}\mu \left({\cfrac {a}{a_{0}}}\right)\approx 1&{\mbox{si}}\ |a|>>a_{0}\\\mu \left({\cfrac {a}{a_{0}}}\right)\approx {\cfrac {a}{a_{0}}}&{\mbox{si}}\ |a|\approx a_{0}\end{cases}}$

## Rebuda

L'anomenada Anomalia de les Pioneer és una anomalia que s'observa en el moviment de la sonda espacial, l'explicació sembla exigir una "nova física". Fins ara no ha rebut cap explicació que hagi aconseguit l'aprovació plena de la comunitat científica. No obstant això, la revista russa C-News (2005) ha presentat MOND i SEC, proposada per C. Johan Masreliez, com les dues explicacions més prometedores.
En l'actualitat hi ha també una versió relativista de MOND, desenvolupada per Jacob Bekenstein. No obstant això MOND es considera actualment com una ciència marginal per la comunitat astrofísica.
Encara que recents investigacions semblen indicar que té un comportament millor que la teoria de la matèria/energia fosca.

## Notes i referències

* ↑ C-news Arxivat 2015-07-23 a Wayback Machine. (en rus)
* ↑ arXiv (en cienciakanija]

## Enllaços externs

* La Matèria Fosca en (Seriosos) Problemes? Part I Arxivat 2008-10-11 a Wayback Machine. Per Jorge A. Vázquez i Gema Hebrero
# Setge de Saragossa

«Setge de Saragossa» té aquests significats:
* Setge de Saragossa o Setge de Saraqusta (754), batalla de la revolta iemenita del Valiat de l'Àndalus
* Setge de Saragossa o Setge de Saraqusta (755), batalla de la revolta iemenita del Valiat de l'Àndalus
* Setge de Saragossa o Setge de Saraqusta (777), assaig de l'emir de Còrdova de sufocar la revolta iemenita de l'Emirat de Còrdova
* Setge de Saragossa o Setge de Saraqusta (778), assaig de Carlemany, aliat amb els valís iemenites d'Al-Tagr al-Ala, de conquerir territoris hispànics
* Setge de Saragossa o Setge de Saraqusta (781), assaig dels iemenites d'establir un estat independent al nord d'Al-Àndalus
* Setge de Saragossa o Setge de Saraqusta (1086)
* Setge de Saragossa o Setge de Saraqusta (1118), conquesta cristiana de Saragossa per part del rei Alfons I d'Aragó
* Setge de Saragossa (1808), conjunt de dues batalles sofertes per la ciutat aragonesa de Saragossa durant la Guerra del Francès, varen enfrontar als exèrcits d'ocupació de l'Imperi Francès de Napoleó i a les forces espanyoles lleials a la dinastia Borbó
# Naica

Naica és una població pertanyent al municipi de Saucillo dins l'estat de Chihuahua, a Mèxic. Té una població de 4.775 habitants (2005).
És una ciutat minera i s'hi troba la cèlebre mina de Naica, on s'ha localitzat la geoda amb els cristalls de guix (de selenita) més grans del món.
El primer descobriment miner en aquesta zona es va fer l'any 1794. El 1828 Santiago Stoppelli realitzà el descobriment de minerals de plom i plata que va portar a la fundació d'aquest poble. Es fundà la “Compañía Minera de Naica” i el 27 de juliol de 1911 Naica va passar a ser cap del municipi, però amb la Revolució mexicana es paralitzaren les activitats mineres i el municipi de Naica va desaparèixer i va ser incorporat al de Saucillo el 1922.
El 1928 s'hi restablí l'activitat minera, primer per companyies dels Estats Units i després per la mexicana “Peñoles”, i actualment és una de les zones mineres més productives de l'estat de Chihuahua.

## Referències

* ↑ «Saucillo». "Enciclopedia de los Municipios de México". Instituto Nacional para el Federalismo y el Desarrollo Municipal. Arxivat de l'original el 2007-04-01. [Consulta: 25 octubre 2008].(castellà)
* ↑ INEGI, 1997: p. 223.