OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Miralcamp Residencial

Miralcamp Residencial és una entitat de població del municipi de Cabra del Camp, Alt Camp. L'any 2005 tenia 3 habitants.
Es troba a l'est del nucli urbà de Cabra. S'hi accedeix des de la carretera TP-2311 (Sarral - El Pla de Santa Maria).
# Monestir de Gregori el Venerable

El monestir de Gregori el Venerable (en grec Μονή Οσίου Γρηγορίου, Moní Ossiu Grigoriu) és un monestir ortodox del Mont Atos, a Grècia. Fundat al segle xiv per l'asceta Gregori, està situat al costat del mar, a la part sud-est de la península. Està dedicat a Sant Nicolau i ocupa el dissetè lloc en la jerarquia dels monestirs de la muntanya sagrada.

## Enllaços externs

* El monestir a la web del Mont Atos Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* El monestir a la web del Ministeri de Cultura grec Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.(anglès)
# Monestir de Gudarekhi

El monestir de Gudarekhi (en georgià: გუდარეხის მონასტერი) està situat a Geòrgia, a la regió de Kvemo Kartli: des del nord a uns 8 quilòmetres es troba el poble de Gudarekhi. El complex està inscrit en la llista de Monuments Culturals destacats de Geòrgia.

## Història

Una recerca arqueològica a gran escala de la zona es va portar a terme el 1938 i el 1939. Va revelar les restes d'un assentament urbà medieval amb una producció de ceràmica ben desenvolupada. El complex consta d'un palau en ruïnes, locals d'habitatges, un celler, un edifici de pilastres i diverses altres estructures que daten dels segles XII-XIII i XVI-XVII.
El temple principal de Gudarekhi està construït per l'arquitecte Chichaporisdze, segons consta en una inscripció del mur de l'església: «Aquesta església santa va ser construïda per Chichaporisdze, un gran pecador, per donar glòria a la reina Russudan i els seus descendents».

## Arquitectura

El monestir de Gudarekhi s'alça sobre un pujol boscós, a l'oest del poble homònim. El complex està tancat per un mur en ruïnes, dintre del qual es troben la majoria de les estructures. L'església principal, dedicada a Theotokos, és un disseny d'església de planta de saló, que fa 16,2 m × 9,5 m, sense annexos, i està construïda amb blocs de pedra groguenca tallada suaument. Acaba en un absis semicircular a l'est i té l'única entrada al sud. Es conserven fragments de pintures murals. Les façanes estan ricament tallades. La façana oriental té dues osques triangulars i a la part superior de la finestra n'hi ha una gran creu tallada.
El campanar de dos pisos amb planta rectangular va ser construït el 1278 per Demetri II de Geòrgia, i és el campanar amb data més antiga que existeix a Geòrgia. La planta baixa del campanar està oberta; la part superior és una sala hipòstila amb vuit pilars arcats i una petita cel·la que descansa sobre seu. Una inscripció en alfabet georgià asomtavruli al mur oriental commemora el rei Demetri II de Geòrgia i el sacerdot Abraham.
L'església anteriorment contenia un iconòstasi molt decorat que ara s'exhibeix al Museu d'Art de Geòrgia a Tbilisi. El monestir és sota la supervisió de les diòcesis de Mangli i Tsalka. El complex va ser reparat el 2006.

## Referències

* ↑ «List of Immovable Cultural Monuments» (en georgià). National Agency for Cultural Heritage Preservation of Georgia. [Consulta: 25 juliol 2019].
* ↑ Enciclopèdia soviètica georgiana, volum III, p. 291, any 1978.
* 1 2 Bujiashvili, Tika. «Complejo del monasterio de Gudarekhi» (en anglès). Georgia.com. [Consulta: 11 juliol 2019].
* ↑ Gamkrelidze, Gela; Mindorashvili, Davit; Bragvadze, Zurab; Kvatsadze, Marine. «გუდარეხი [Gudarekhi]». A: ქართლის ცხოვრების ტოპოარქეოლოგიური ლექსიკონი. Topoarchaeological dictionary of Kartlis tskhovreba (The history of Georgia) (en georgià). Tbilisi: Georgian National Museum, 2013, p. 165–168. ISBN 978-9941-15-896-4.

## Bibliografia

* Muskhelishvili L., Khidasheli Sh., Japaridze V., Gudarekhi primeror i segón (1938 y 1939) informe de la campanyaa arqueològica, Tb., 1954
# Montbéliardot

Montbéliardot és un municipi francès situat al departament del Doubs i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 87 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Montbéliardot era de 87 persones. Hi havia 36 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 16 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 47 habitatges, 34 eren l'habitatge principal de la família, 7 eren segones residències i 7 estaven desocupats. 42 eren cases i 5 eren apartaments. Dels 34 habitatges principals, 28 estaven ocupats pels seus propietaris, 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 4 en tenien tres, 8 en tenien quatre i 21 en tenien cinc o més. 26 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 20 habitatges hi havia un automòbil i a 12 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Montbéliardot el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 8 | 35 a 39 | 8 |
| 8 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 12 |
| 8 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 51 persones, 38 eren actives i 13 eren inactives. De les 38 persones actives 37 estaven ocupades (19 homes i 18 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 13 persones inactives 6 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció i 1 d'una empresa de serveis.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un paleta.
L'any 2000 a Montbéliardot hi havia 6 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 306 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Montbéliardot a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Montbéliardot a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Mola de Pere

La Mola de Pere era un molí de l'antic terme ribagorçà de Benés, actualment pertanyent al terme municipal de Sarroca de Bellera, del Pallars Jussà.
Estava situat a prop i a llevant dels pobles de Manyanet i el Mesull, a l'esquerra del riu de Manyanet, al vessant de ponent de la Serra de Plandestàs.

## Enllaços externs

* Cartogràfic de Catalunya
# Montroyalita

La montroyalita és un mineral de la classe dels carbonats.

## Característiques

La montroyalita és un carbonat de fórmula química Sr₄Al₈(CO₃)₃(OH)$_{26}$·10H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1980. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3,5. Probablement estigui relacionada amb el grup de la dresserita, i sembla que cristal·litza en el sistema triclínic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la montroyalita pertany a «05.D - Carbonats amb anions addicionals, amb H₂O, amb cations grans i de mida mitjana» juntament amb els següents minerals: alumohidrocalcita, nasledovita, paraalumohidrocalcita, dresserita, dundasita, estronciodresserita, petterdita, kochsandorita, hidrodresserita, schuilingita-(Nd), sergeevita i szymanskiïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1985 a la pedrera Francon, a Mont-real, a la regió del Quebec (Canadà), on sol trobar-se associada a altres minerals com: albita, estronciodresserita, calcita, quars, dawsonita, ankerita, fluorita, barita, estroncianita, smythita, marcassita, pirita, hal·loysita i doyleïta. Es tracta de l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Montroyalite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 25 maig 2017].
* 1 2 «Montroyalite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 4 de març 2016. [Consulta: 25 maig 2017].

## Enllaços externs

* Galeria d'imatges
# Moltàievo

Moltàievo (en rus: Молтаево) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Sverdlovsk, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 38 habitants.

## Referències

* ↑ Статья об открывшемся новом ФАПе в посёлке Белоречка
* ↑ «Поселок Басьяновский» (en rus). Информация о Свердловской области. Свердловская областная универсальная научная библиотека им. В. Г. Белинского. [Consulta: 18 agost 2019].
* ↑ «Об отнесении рабочего поселка Басьяновский, расположенного на территории Верхнесалдинского района, к категории сельских населенных пунктов к виду поселок, Закон Свердловской области от 21 июля 2004 года №54-ОЗ». docs.cntd.ru. Arxivat de l'original el 2018-04-23. [Consulta: 22 abril 2018].
# Monarca crestablau

El monarca crestablau (Myiagra azureocapilla) és una espècie d'ocell de la família] Monarchidae. És endèmica de l'illa de Taveuni, a l'arxipèlag de les Fiji.

## Taxonomia

Antany es considerava Myiagra castaneigularis part de Myiagra azureocapilla. Actualment es consideren espècies diferents arran treballs com ara Andersen et al. 2015

## Referències

* ↑ «Monarca crestablau». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
* ↑ MJ Andersen, PA Hosner, CE Filardi i RG Moyle. 2015. Phylogeny of the monarch flycatchers reveals extensive paraphyly and novel relationships within a major Australo-Pacific radiation. Molecular Phylogenetics and Evolution 83: 118–136.
# Monarca blau d'Helena

El monarca blau d'Helena (Hypothymis helenae) és un ocell de la família dels monàrquids (Monarchidae).
Viu a la selva pluvial de les Filipines, a Camiguin, Luzon, illes Polillo, Catanduanes, Samar, Dinagat, Siargao i nord-est de Mindanao.

## Referències

* ↑ «Monarca blau d'Helena». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2021 (català)
# Monarca capgrís

El monarca capgrís (Monarcha cinerascens) és un ocell de la família dels monàrquids (Monarchidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el bosc obert principalment a illes petites i zones costaneres d'altres més grans, als voltans de Sulawesi (Talaud, Sangihe, Banggai, Sula, Tukangbesi), les Moluques (des de Ternate i Halmahera cap al sud fins Buru, Ambon, Seram, Seram Laut i les illes Watubela), illes Petites de la Sonda (des de Sumbawa i Timor cap a l'est fins Damar), les illes Tanimbar, Kai, Aru i les illes Raja Ampat (Waigeo, Salawati, Misool), costa septentrional de Nova Guinea, arxipèlags de Louisiade, D'Entrecasteaux i Bismarck i les illes Salomó.

## Referències

* ↑ «Monarca capgrís». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
# Rio Branco Esporte Clube

El Rio Branco Esporte Clube, conegut com a Rio Branco és un club de futbol brasiler de la ciutat de Americana a l'estat de São Paulo., els seus colors són blanc i negre.

## Història

El Rio Branco va ser fundat en 1913 amb el nom de Sport Club Arromba. En 1917, el club canvia el seu nom pel Rio Branco Football Club. cinc anys més tard va guanyar el campionat d'Interior. En la dècada del 1940, la secció del futbol s'ha desacivat. En els anys 60, elclub va ser tradüit per a portuguès, per la qual cosa és Rio Branco Futebol Clube. L'any 1979, s'uneix amb l'Americana Esporte Clube, retornant les activitats de futbol. En 2001, el Tigre va obtenir el sisè lloc en el Campionat paulista, l'any següent aconsegueix el tercer lloc sense grans equips. Actualment disputeix el Campionat paulista Série A-3.

## Estadi

El Rio Branco juga a l'estadi Décio Vitta, constrüit en 1971, inaugurat en 1977, amb capacitat a 16.300 espectadors.

## Palmarés

* 2 Campionat Paulista Série A-3: 1968, 2012
* 2 Campionat Paulista del Interior: 1922, 1923

## Referències

* ↑ «Templos do Futebol - Estádio Décio Vitta». www.templosdofutebol.com. [Consulta: 13 octubre 2016].

## Enllaços externs

* Web Oficial Arxivat 2006-04-17 a Wayback Machine. (en portuguès)
* Arquivo de Clubes Arxivat 2009-09-19 a Wayback Machine. (en portuguès)
# Francesc Jacint de Savoia

Francesc Jacint de Savoia, anomenat la Flor del Paradís, (Torí, Savoia 1632 - íd, 1638) fou el duc de Savoia entre 1637 i 1638.

## Orígens familiars

Va néixer el 14 d'agost de 1632 a la ciutat de Torí sent el segon fill del duc Víctor Amadeu I de Savoia i la seva esposa Maria Cristina de França. Fou net per línia paterna de Carles Manuel I de Savoia i Caterina Micaela d'Espanya, i per línia materna del rei Enric IV de França i Maria de Mèdici. Fou el germà del també duc Carles Manuel II de Savoia.

## Ascens al tron ducal

A la mort del seu pare, ocorreguda l'octubre de 1637, fou nomenat amb tan sols 5 anys duc de Savoia. Davant aquest contratemps la seva mare, Maria Cristina de França, assumí la regència del ducat durant la Guerra dels Trenta Anys. El Ducat de Savoia fou el camp de batalla entre la Monarquia Catòlica hispana i el Regne de França, i tot i que el Ducat rebé l'ajuda de les tropes franceses del Cardenal Richelieu, les tropes dels Habsburgs hispans es feren amb la ciutat de Vercelli.
Amb una salut precària, el 14 de setembre de 1638 tingué un greu atac de febre, morint al castell de Valentino de la ciutat de Torí el 4 d'octubre del mateix any. Fou succeït pel seu germà Carles Manuel II de Savoia, que també tingué la regència de la seva mare.
# Hornungia

Hornungia és un petit gènere de plantes amb flors dins la família brassicàcia. És originari de les terres fredes i temperades d'Euràsia. Són plantess anuals amb flors blanques. Anteriorment es considerava que el gènere tenia una sola espècie (H. petraea) Actualment inclou tres espècies que anteriorment havien estat incloses en altres els gèneres, incloent Hutchinsia i Pritzelago. Els gèneres i a vegades d'altres són tractats com sinònims.
Als Països Catalans es troben com autòctones les espècies:
* Hornungia alpina (Pritzelago alpina)- Hutquinsia alpina
* Hornungia petraea-Hornúngia
Altres espècies:

## Referències

* ↑ Appel, O. i I. A. Al-Shehbaz. (1997). Generic limits and taxonomy of Hornungia, Pritzelago, and Hymenolobus (Brassicaceae). Novon 7:4 338-40.
* ↑ Bolòs i Vigo Flora dels Països Catalans Barcelona 1990

## Enllaços externs

* Jepson Manual Treatment
# 11 d'Andròmeda

11 d'Andròmeda (11 Andromedae) és una estrella de la constel·lació d'Andròmeda. Té una magnitud aparent de 5,44.

## Referències

* ↑ «Photoelectric measurements of the lambda 4200 A CN band and the G band in G8-K5 spectra» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 1960, pàg. 287–316. DOI: 10.1093/MNRAS/120.4.287.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Ulrich Bastian «catàleg Tycho-2». Astronomy and Astrophysics, 01-03-2000, pàg. L27-L30.
* 1 2 «Lithium in red giant stars: Constraining non-standard mixing with large surveys in the Gaia era». Astronomy and Astrophysics, 01-01-2020. DOI: 10.1051/0004-6361/201936360.
* ↑ Afirmat a: Catàleg de velocitats rotacionals dels estels. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: juny 1970.
* ↑ Afirmat a: Gaia Data Release 2. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ «The lithium abundances of a large sample of red giants» (en anglès). Astrophysical Journal, 2, 31-03-2014, pàg. 94. DOI: 10.1088/0004-637X/785/2/94.
# Fibra de vidre

* No s'ha de confondre amb Llana de vidre o Fiberglass.
La fibra de vidre és un material format per filaments extremadament fins i molt lleugers de vidre, generalment entre 1 μm i 8 μm. És d'un color blanquinós, flexible, lluent, i té un tacte sedós quan es presenta en feixos ordenats, obtingut a partir l'US.patent 2230272, que cal no confondre amb la massa de llana de vidre emprada com aïllament, amb fibres curtes desordenades, normalment de color groc, que és més aviat aspre i punxent, i que és un altre producte pertanyent a una patent diferent. És molt bon aïllant tèrmic i de l'electricitat. Té una gran resistència mecànica i és difícilment inflamable. Normalment, s'utilitza per a roba industrial i com a aïllant tèrmic i acústic, i en forma de fibra òptica per a la transmissió de senyals lumínics, ja que assoleix una alta capacitat de transmissió de dades.

## Procés de fabricació

Es parteix de la fusió de sorra natural i vidre reciclat que es fa a una temperatura de 1.450 °C, el vidre que es produeix així es converteix en fibres. La cohesió i resistència mecànica del material produït s'obté per la presència de materials aglutinants que cimenten les fibres i les mantenen juntes. La fibra de vidre s'escalfa a 200 °C per polimeritzar-ne la resina i és calandrada per donar-li resistència i estabilitat.

## Aplicacions

Se'n poden destacar :
* Tancs d'emmagatzematge.
* Construcció d'edificis.
* Canonades.
* Sector naval: casc dels vaixells
* Sector electrònic: PCB
* Bicicletes

## Vegeu també

* Llana de vidre
* Peròxid de MEK.
* Games Slayter

## Referències

* ↑ «Fibra de vidre». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ US Patent Number 2230272: Method of Producing Glass Fibers
* ↑ US Patent Number 2133235: Method & Apparatus for Making Glass Wool
* ↑ «All You Wanted to Know about Fiberglass». ThoughtCo, 25-05-2017.
* ↑ «Learn About The Many Applications of Fiberglass Composites». ThoughtCo, 25-05-2917.
# Revilla del Campo

Revilla del Campo és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca d'Alfoz de Burgos.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 139 | 140 | 107 | 132 |
# The Amazing Mr. Williams

The Amazing Mr. Williams és una pel·lícula de comèdia estatunidenca de 1939 produïda per Everett Riskin per a Columbia Pictures i dirigida per Alexander Hall. És protagonitzada per Melvyn Douglas, Joan Blondell i Clarence Kolb. Va ser escrita per Dwight Taylor, Sy Bartlett i Richard Maibaum i es va estrenar el 22 de novembre de 1939.

## Argument

La promesa d'un tinent de policia, que està massa ocupat resolent crims, decideix actuar i aconseguir que es casi amb ella.

## Repartiment

* Melvyn Douglas com Kenny Williams
* Joan Blondell com Maxine Carroll
* Clarence Kolb com Captain McGovern
* Ruth Donnelly com Effie
* Edward Brophy com Buck Moseby
* Donald MacBride com tinent Bixler
* Don Beddoe com Deever
* Jonathan Hale com alcalde
* John Wray com Stanley
* Peggy Shannon com Kitty
* Lluís Alberni com Rinaldo
* James Crane com Johnny
* Dick Curtis com Joe
* Eddie Laughton com Mousey
* William Forrest com Anderson
* Walter Miller com Browning
* Barbara Pepper com Muriel
* Sally Payne com Jean
* Virginia Sale com Miss Mason
* Lorna Gray com enfermera
* Robert Middlemass com comissari de policia
* Robert Dudley com membre del Comitè Ciutadà
* Frank Jaquet com membre del Comitè Ciutadà
* Sarah Edwards com membre del Comitè Ciutadà
* Lela Bliss com membre del Comitè Ciutadà
* Milton Kibbee com propietari de la botiga de licors
* Maude Eburne com propietaria
* Robert Sterling com ascensorista
* Wyndham Standing com passatger de l'ascensor

## Referències

* ↑ Milberg, Doris. The Art of the Screwball Comedy: Madcap Entertainment from the 1930s to Today. Jefferson, North Carolina, USA: McFarland Incorporated, 2013, p. 117. ISBN 9780786467815.
* ↑ Monush, Barry. Screen World Presents the Encyclopedia of Hollywood Film Actors: From the silent era to 1965. Montclair, New Jersey, USA: Applause Books, 2003, p. 202. ISBN 9781557835512.
* ↑ Bubbeo, Daniel. The Women of Warner Brothers: The Lives and Careers of 15 Leading Ladies, with Filmographies for Each. Jefferson, North Carolina, USA: McFarland Inc., 2010, p. 17. ISBN 9780786462360.
* ↑ Hischak, Thomas. 1939: Hollywood's Greatest Year. Lanham, Maryland, USA: Rowman & Littlefield Publishers, 2017, p. 306. ISBN 9781442278059.
# Thomas Gustavsson

Thomas Gustavsson (Askersund, p. dècada del 1950) és un empresari i antic pilot d'enduro suec de renom internacional. Al llarg de la seva carrera en va guanyar dos Campionats d'Europa de 500cc 4T (1985 i 1988) i un de Suècia de superiors a 125cc. També va formar part de l'equip suec que va guanyar el Trofeu als Sis Dies Internacionals d'Enduro dos anys: el 1983 a Gal·les (on també obtingué la victòria en la seva categoria, "superiors a 500cc") i el 1985 a Alp.
Thomas Gustavsson va ser un dels fundadors de Husaberg el 1988, quan arran de la compra de la divisió de motocicletes de Husqvarna per part de la italiana Cagiva i l'imminent trasllat de la producció a Varese, un grup d'enginyers dirigits per ell va decidir quedar-se a Suècia i fabricar les seves pròpies motocicletes. El nom de la marca se li acudí a Gustavsson mateix. Des d'aleshores, ha dissenyat diversos models de motocicletes Husaberg i n'ha estat el director de l'equip de competició.

## Palmarès

* 2 Campionats d'Europa d'enduro en 500cc 4T (1985, 1988)
* 2 Victòries al Trofeu dels ISDE (1983, 1985)
* 1 Victòria de classe als ISDE en superiors a 500cc (1983)
* Diversos Campionats de Suècia d'enduro

## Referències

* 1 2 Ahlberg, Johan. «Thomas Gustavsson ny medlem i Classic Bike Hall of Fame» (en suec). fastbikes.se. [Consulta: 22 maig 2023].
* ↑ Blanchard, Bastien. «Enduro Mondial : interview de Thomas Gustavsson» (en francès). lerepairedesmotards.com, 24-08-2012. [Consulta: 22 maig 2023].
* ↑ «ISDE PALMARES SINCE 1913» (en anglès). fim-isde.com. FIM. [Consulta: 22 maig 2023].
* ↑ «Husaberg Motorcycle Owner’s Doc» (en anglès). husabergforce.com.
# Rinopitec de potes negres

El rinopitec de potes negres (Pygathrix nigripes) és una espècie amenaçada de rinopitec que viu als boscos del Vietnam i Cambodja.
És l'únic rinopitec del gènere Pygathrix que té gairebé tota la cara de color blau grisenc. Recentment, un grup de recerca de la Wildlife Conservation Society ha recensat 23.000 exemplars d'aquesta espècie a l'Àrea per a la Conservació de la Biodiversitat de Seima (Cambodja). Abans d'aquesta descoberta, es creia que la població més nombrosa d'aquest primat, de 600 exemplars, es trobava al Vietnam. El nombre total d'individus encara és desconegut.

## Referències

* ↑ Black-shanked douc (Pygathrix nigripes). Arxivat 2008-05-20 a Wayback Machine. ARKive. Consultat el 21-07-2008
* ↑ Unexpected Large Monkey Population Discovered Newswise, consultat el 28-08-2008