OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Serpent de Manlleu

El Serpent de Manlleu és un relat llegendari propi de la ciutat de Manlleu (Osona) que descriu com una serp que vivia al bosc de la Devesa, prop del nucli urbà, que tenia una llarga cabellera i un diamant gros i lluent al cap, que només es treia per anar a abeurar-se al riu. Un noi, que volia aconseguir el diamant va estudiar els costums de l'animal i quan el serpent deixà el diamant, l'agafà i sortí corrent. Veient que el serpent el perseguia va entrar dins una casa i va amagar el diamant en un morter l'inrevés, per tal que el serpent no el pogués agafar. Llavors l'animal entrà a la casa i va enrotllar enrotllar el seu cos al morter estrenyent-lo fins que mor exhausta per l'esforç.
La llegenda és recollida de diverses fonts orals en forma de cançó de la qual es conserva a l'Arxiu de l'Obra del Cançoner Popular una transcripció manuscrita del poeta Jacint Verdaguer i que altres autors com Marià Aguiló i Fuster, Manuel Milà i Fontanals i Joan Amades que la van recollir en les seves obres.
La recuperació i posterior representació en les activitats festives manlleuenques es va desenvolupar al llarg de la segona meitat del segle xx. L'Ajuntament de Manlleu pretenia instal·lar un monument al·lusiu al serpent al passeig del Ter que va generar certa controvèrsia i que no va passar de ser un projecte sense finalitzar. L'any 1983, l'Ajuntament de Manlleu va editar un llibret amb les diverses versions de la llegenda, recollides de fonts orals per Toni Donada que en va ser l'autor.
El 14 d'agost de 2006, dins els actes de celebració de onzè centenari de la consagració de l'església parroquial de Santa Maria, es va organitzar una gran espectacle en honor de la llegenda; des d'aleshores, coincidint amb la Festa major, se celebra la Festa del serpent on es fa un sopar davant de la Devesa i es menja el pa del serpent (un pa amb forma del serpent) i una pasta de te amb forma del serpent. Després es representa la llegenda, en una cercavila que finalitza a la plaça Fra Bernadí amb un espectacle de llums i foc. Després es representa la llegenda i es fa un espectacle de llums i foc.

## Referències

* ↑ Pujol, Francesc d'Assís. Croquis manlleuencs. Manlleu: Gràfiques Manlleu, 1952, p. 27-32.
* ↑ Donada, Toni. serpent de Manlleu: llegenda, cançó i festa. Manlleu: Associació per les Tradicions Populars Catalanes ‘El Serpent de Manlleu’: Diac, 2009, p. 55-83. ISBN 9788493674632.
* ↑ «Estafeta: La serpiente trae cola». Comarca, 06-06-1959.
* ↑ Donada, Toni. Serpent de la devesa: tradició i recreació, llegenda manlleuenca, auca, historieta i versions orals. Manlleu: Ajuntament de Manlleu, 1983.
* ↑ Donada, Toni. El serpent de Manlleu: llegenda, cançó i festa. Manlleu: Associació per les Tradicions Populars Catalanes El Serpent de Manlleu : Diac, 2009, p. 115-141. ISBN 9788493674632.

## Enllaços externs

* Web del serpent
# Seqüència d'aminoàcids

Una seqüència d'aminoàcids o seqüència peptídica l'ordre en què els aminoàcids s'encadenen dins dels pèptids i les proteïnes. Les proteïnes pertanyen al tipus de molècules anomenades polímers, és a dir, estan compostes d'una successió de fragments menors. Més específicament, són polímers lineals, compostos d'una seqüència no ramificada de fragments que són, en el cas de les proteïnes, els aminoàcids. Tot i ser cadenes lineals, es pleguen sobre si mateixes per adquirir una estructura tridimensional que condiciona la seva estructura i funció (estructura secundària i terciària). També depèn de la seqüència aminoacídica que tingui, anomenant-se aquesta seqüència estructura primària de la proteïna. Encara fins ara no s'ha aconseguit, hauria de ser possible predir l'estructura tridimensional d'una proteïna coneixent la seva estructura primària, excepte en alguns casos especials. La seqüència d'aminoàcids d'una proteïna ve determinada, en general (vegeu modificació postraduccional), per la seqüència de nucleòtids de l'ADN del gen que la codifica.
# Seqüència (cinema)

Una seqüència és un pla o una successió de plans que conformen una unitat narrativa diferenciada per raons espacials o temporals. Dins de la seqüència hi ha d'haver una unitat, tant temporal, com espacial, és a dir, ha de transcórrer linealment en el temps i en un espai únic o relacionat (l'espai pot variar si la càmera segueix el personatge a través de diverses estances o llocs, però això és menys comú).
Una pel·lícula pot implicar diverses seqüències més o menys importants per a la seva estructura i comprensió. L'anàlisi d'una seqüència és un dels exercicis de base per aprendre a llegir una pel·lícula. Una vegada que s'ha establert la significació de la seqüència quant a la comprensió de la pel·lícula, s'ha de procedir a una anàlisi detallada de l'escriptura fílmica. Es poden considerar els mateixos elements que els de l'anàlisi de l'escenificació.
Una seqüència pot estar composta d'un sol pla quan aquest és particularment llarg: és el que s'anomena pla seqüència.

## Vegeu també

* El·lipsi temporal
* Pla seqüència

## Referències

* ↑ (castellà) Escenes, seqüències i plans
* ↑ Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.232. DL M-50.522-2002. ISBN 84-8332-391-5 [Consulta: 8 desembre 2014].
# Serra de la Valldan

La serra de la Valldan o Roca de la Valldan és una serra del municipi d'Odèn (Solsonès), que té com a elevació màxima el cim del Roc del Migdia de 1.152,9 metres.

## Referències

* ↑ «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Política Territorial i Obres Públiques, Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 2011-07-30. [Consulta: 19 desembre 2011].
* ↑ Nuet, Josep; Obra Social CAIXA CATALUNYA [et al.].. Muntanya d'Alinyà: Serra d'Aubenç i Serra de Turp, Esc. 1:25.000. 1a edició. Granollers: Editorial Alpina, 2010 (E-25). ISBN 978-84-8090-307-3.
# Serra de la Vall (Foradada)

La Serra de la Vall és una serra situada al municipi de Foradada a la comarca del Noguera, amb una elevació màxima de 603 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra de Querol

* Per a altres significats, vegeu «Querol (desambiguació)».
La Serra de Querol és una serra situada als municipis de la Coma i la Pedra, Guixers i Odèn a la comarca del (Solsonès), que forma part del massís del Port del Comte.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya Arxivat 2009-08-16 a Wayback Machine.
# Serralada Oriental (Equador)

La Serralada Oriental, també coneguda com a Serralada Reial o Serralada Central, és una serralada que s'estén de nord a sud de l'Equador. Separa les valls interandines de gran altitud a l'oest de l'Amazònia equatoriana a l'est. Alberga els volcans més joves i actius del país, que són el resultat de l'activitat tectònica. La placa de Nazca està penetrant gradualment la placa sud-americana a una velocitat mitjana de 9 cm a l'any.

## Principals cims

Sis de les nou muntanyes de més de 5.000 msnm que hi ha a l'Equador es troben a la Serralada Oriental.
| # | Muntanya | Altitud (m) | Prominència (m) |
| 1 | Cotopaxi | 5.897 | 2.404 |
| 2 | Cayambe | 5.790 | 2.075 |
| 3 | Antisana | 5.693 | 1.667 |
| 4 | Sangay | 5.326 | 1.614 |
| 5 | El Altar | 5.319 | 2.072 |
| 6 | Tungurahua | 5.023 | 1.561 |

## Referències

* ↑ «Ecuador Andes - Peakbagger.com». [Consulta: 4 gener 2021].
* ↑ «Cordillera Oriental (Equador)» (en anglès). [Consulta: 4 gener 2021].
* ↑ «Cordillera Oriental (Ecuador) - Peakbagger.com». [Consulta: 4 gener 2021].
# Sext Clodi (retòric)

* Aquest article tracta sobre el retòric. Vegeu-ne altres significats a «Sext Clodi».
Sext Clodi (en llatí Sextus Clodius) va ser un retòric sicilià amb el que Marc Antoni va estudiar oratòria.
Marc Antoni el va tenir com amic, i fins i tot li regalar una gran finca al territori de Leontins.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 775.
# Sext Eli Catus

Sext Eli Catus (en llatí: Sextus Aelius Catus) va ser un magistrat romà de començaments del segle I. Era probablement fill del jurista Quint Eli Tuberó, que va ser cònsol l'any 11 aC. Formava part de la gens Èlia, i portava el cognom de Catus tal vegada perquè descendia de Sext Eli Petus Catus.
L'any 4 va ser nomenat cònsol juntament amb Gai Senti Saturní, any en què va ser aprovada la llei Èlia Sèntia, que regulava la manumissió dels esclaus. El 30 de juny d'aquell any va ser substituït en el consolat per Gneu Senti Saturní. Aquell any es van rebel·lar els getes, que vivien més enllà del Danubi, i Eli Catus els va traslladar a Tràcia. Segons Estrabó va deportar uns 50.000 getes. Va ser també procònsol a Macedònia els anys 2, 3 i 11, i legat imperial a Mèsia.
Eli Cat va ser el pare d'Èlia Petina, casada l'any 28 amb Claudi per ordre de Tiberi. Va ser la seva segona esposa i va tenir amb Claudi una filla, Antònia.

## Referències

* 1 2 Der Neue Pauly: vol I. Stuttgart: Metzler, 1996, p. 172. ISBN 3476014711.
* ↑ Estrabó. Geografia Llibre VII, 3-10
# Shaun Monson

Shaun Monson és un director de cinema estatunidenc. Ha dirigit la comèdia Bad Actors, que es va estrenar en el Festival de Cinema de Canes el 2001. Després de l'11-S, va dirigir un documental de 60 minuts sobre l'auge dels talibans titulat Holy War, Unholy Victory, presentat i narrat pel veterà actor i guanyador d'un Oscar George Kennedy. També treballa com a escriptor de diàlegs i el seu treball més recent és la pel·lícula biogràfica sobre Orson Welles titulada Maestro. El rodatge d'Earthlings l'ha mantingut ocupat durant cinc anys.

## Referències

* ↑ «Shaun Monson». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 17 febrer 2016].
# Homaloptera leonardi

Homaloptera leonardi és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la conca del riu Mekong i a Malàisia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Baird, I.G., V. Inthaphaisy, P. Kisouvannalath, B. Phylavanh i B. Mounsouphom 1999. The fishes of southern Lao. Lao Community Fisheries and Dolphin Protection Project. Ministry of Agriculture and Forestry, Laos PDR.161 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Rainboth, W.J. 1996. Fishes of the Cambodian Mekong. FAO Species Identification Field Guide for Fishery Purposes. FAO, Roma, Itàlia. 265 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Playa de las Teresitas

La Playa de las Teresitas és una platja situada al poble de San Andrés al municipi de Santa Cruz de Tenerife, a la Tenerife (Illes Canàries). Es troba a uns 7 km del centre de la ciutat, aquesta platja és una de les més importants de les Illes Canàries. En el seu origen era una platja de sorra negra, més tard va ser portada sorra blanca del desert del Sàhara, i es va construir un dic per evitar l'envit de les onades.

## Enllaços externs

* Las Teresitas. Arxivat 2012-03-08 a Wayback Machine. Guía de playas del Ministerio de Medio Ambiente de España
* Proyecto. Página web del arquitecto Dominique Perrault
* Condiciones meteorológicas de la playa Las Teresitas
# Requila

Requila (? - 448) fou rei dels sueus de 438 a 448, quan morí.
El rei Hermeric II, el seu pare, el va associar al seu tron el 439. Amb la mort d'aquest el 441, Requila va assumir el poder en solitari. Va impulsar una política d'expansió cap al sud, el 438 derrotà als romans a la riba del Genil. D'aquí es dirigí a Mèrida, que va conquerir el 439, dominant la província lusitana. D'allà va passar a controlar la Bètica, amb la presa de Sevilla el 441. Mentrestant, les diverses forces romanes enviades contra els sueus foren derrotades reiteradament. Durant el seu regnat, el regne va assolir la seva màxima extensió, per més de la meitat de la península Ibèrica, tot l'Oest i el Sud. Ni els poderosos romans ni els seus aliats visigots varen poder mai reeixir contra ell.
Requila va mantenir el paganisme en el regne i va mantenir relacions tenses amb els cristians, enfrontant-se amb els diversos bisbes.
El 448, Requila va morir i fou succeït pel seu fill Requiari.
# San Martín de Boniches

San Martín de Boniches és un municipi de la província de Conca, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 98 | 111 | 86 | 92 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Mati Gilden

Mati Gilden (Tallinn, 7 de gener de 1942 - Tallinn, 29 de juliol de 2014) fou un futbolista estonià de la dècada de 1960.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de FC Norma Tallinn, JK Tallinna Kalev, JK Dünamo Tallinn i Tempo Tallinn.

## Referències

* 1 2 «Скончался лучший футболист Эстонской ССР». Postimees, 29-07-2014. [Consulta: 9 novembre 2018].
* ↑ Ficha del jugador en footballfacts (rus)
* ↑ Perfil a esbl.ee
# Muhàmmad Alí Hudjjat-i Zanjani

Muhàmmad Alí Hudjjat-i Zanjani (1812 -1851) fou un líder babi persa a Zanjan. Va estudiar a Najaf i a Zadjan. Es va convertir al babisme el 1844, però va conservar certa independència (el 1850 tenia prop de 3000 adeptes propis). Després d'haver estat interrogat per un tribunal religiós musulmà, va assolir el títol d'imam djuma a Zandjan en nom del Bab i fou arrestat i portat a Teheran (1847). Després de la mort de Muhammad Xah Qajar (setembre del 1848) va fugir a Zanjan i va començar canvis radical a la xaria. La ciutat va quedar dividida entre els seus seguidors i els del governador i van esclatar combats entre els dos bàndols amb molts morts. El mateix Muhammad va morir a la lluita el gener de 1851.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Islam, VII, 424
# Bébé pratique le jiu-jitsu

Bébé pratique le jiu-jitsu és una pel·lícula muda francesa escrita i dirigida per Louis Feuillade i estrenada el febrer de 1911.
Aquesta pel·lícula forma part de la sèrie Bébé.

## Repartiment

* René Dary : Bébé (com Clément Mary)
* Renée Carl : Madame Labèbe, la mama
* Paul Manson: Labèbe, el pare
* Gaston Modot: el pacificador

## Notes

* ↑ «Bebè lotta alla giapponese». italiataglia.it.
* ↑ «Indice alfabetico delle pellicole cinematografiche approvate dal Ministero dell'Interno fino al 31 dicembre 1915». fondazionecsc.it.
# Muravera

Murera (sard) o Muravera (italià) és un municipi italià, dins de la província de Sardenya del Sud. L'any 2008 tenia 5.155 habitants. Es troba a la regió de Sarrabus-Gerrei. Limita amb els municipis de Castiadas, San Vito i Villaputzu.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2006- | Salvatore Piu | Llista cívica |
# Montagne (Trento)

Montagne és un antic municipi italià, dins de la província de Trento. L'any 2007 tenia 264 habitants. Limitava amb els municipis de Bocenago, Darè, Pelugo, Preore, Ragoli, Spiazzo, Stenico, Vigo Rendena i Villa Rendena.
L'1 de gener 2016 es va fusionar amb els municipis de Preore i Ragoli creant així el nou municipi de Tre Ville, del qual actualment és una frazione.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Bruno Simoni | Llista cívica |
# Breu invertit subscrit

El signe diacrític breu invertit subscrit és utilitzat en l'alfabet fonètic internacional per a indicar que una vocal és no sil·làbica. També s'utilitza per a escriure el Pomo del Sud en els grafemes ⟨t̯ t̯̓ t̯ʰ⟩ .

## Ús

Dins l'alfabet fonètic internacional, el breu invertit subscrit ⟨◌̯⟩ indica que un element s'ha d'adjuntar a la síl·laba actual i no constitueix un nou element sil·làbic. Per exemple: /po̯ˈeta/, transcripció fonològica de la paraula castellana poeta que significa "poeta" .

## Referències

* ↑ International Phonetic Association, 1999.

## Bibliografia

* International Phonetic Association. Handbook of the International Phonetics Association : A Guide to the Use of the International Phonetic Alphabet (en anglès). Cambridge University Press, 1999, p. 204. ISBN 0-521-63751-1.

## Vegeu també

* Breu
# Breu Inter Caetera de 1493

El breu (document pontifici de menor entitat que una butlla) Inter Caetera va ser atorgat pel papa Alexandre VI amb data de 3 de maig de 1493 a favor de Ferran II d'Aragó i Isabel I de Castella, reis de la Corona de Castella i la Corona d'Aragó.
Aquest breu, redactat poc després de la tornada de Cristòfor Colom del seu primer viatge a Amèrica, es considera la primera i més antiga de les Butlles Alexandrines. Es creu que va ser escrit a l'abril i enviat als Reis Catòlics el 17 de maig.
El Papa atorga a "els reis de Castella i Lleó" el domini sobre "cadascuna de les terres i illes ja citades, així les desconegudes com les fins ara descobertes pels vostres enviats i les que es descobreixin en endavant, que sota el domini d'altres senyors cristians no estiguin constituïdes en el temps present ". El text no esmenta línia de demarcació ni cap altra forma de limitar els nous dominis ultramarins de Castella i Lleó. D'altra banda, només fa referència a Portugal per dir que els Reis Catòlics gaudiran en els seus nous territoris dels mateixos privilegis atorgats als reis de Portugal "en les parts d'Àfrica, Guinea i la Mina d'Or "a butlles de papes anteriors.
El Papa també va assignar per aquest breu a Castella i Lleó el monopoli del comerç amb les noves terres, prohibint a tots els cristians navegar a elles sense llicència dels Reis Catòlics, sota pena d'excomunió. En contrapartida, els va imposar als reis l'obligació d'enviar missioners per convertir les poblacions descobertes a "la fe catòlica".
El manuscrit original del breu promulgat es troba a l'Arxiu d'Índies de Sevilla.

## Vegeu també

* Butlles Alexandrines
* Butlla menor Inter Caetera de 1493
* Butlla Eximiae devotionis de 1493
* Butlla Dudum siquidem de 1493
* Butlla aeterni registres de 1481

## Referències

* ↑ Van der Linde, H. Alexander VI. and the Demarcation of the Maritime and Colonial Domains of Spain and Portugal, 1493-1494 (en anglès). Vol 22. The American Historical Review, octubre 1916. pàgs. 1-20.
* 1 2 Gutierrez escudero, Antonio. América: Descubrimiento de un mundo nuevo (en castellà). Madrid: Ed Istmo, 1990. ISBN 84-7090-217-2.
* 1 2 Davenport, Frances Gardiner. European Treaties Bearing on the History of the United States and Its Dependencies (en anglès). Washington: Carnegie Institution, 1917.

## Bibliografia

* Davenport, Frances Gardiner. European Treaties Bearing on the History of the United States and Its Dependencies (en anglès). Washington: Carnegie Institution, 1917.
* Gutierrez Escudero, Antonio. América: Descubrimiento de un mundo nuevo (en castellà). Madrid: Istmo, 1990. ISBN 84-7090-217-2.
* Van der Linde, H. Alexander VI. and the Demarcation of the Maritime and Colonial Domains of Spain and Portugal, 1493-1494 (en anglès), octubre 1916 (The American Historical Review, Vol 22, n.1). pàgs. 1-20.

## Enllaços externs

* Traducció al castellà, amb comentaris Arxivat 2008-09-17 a Wayback Machine.
# Breu apostòlic

El breu apostòlic és un document pontifici (litterae apostolicae), menys solemne que la butlla que és usat per regular els afers de menor importància de la Santa Seu. Atès que els únics gèneres de documents es poden distingir per mitjà d'addicions, en l'idioma llatí oficial de la cúria romana, s'identifica amb l'etimologia de litterae in forma brevis. L'expressió breve per als documents anteriors al 1400 és anacrònica, ja que en èpoques anteriors ens referim sempre a la butlla; aquesta última és distingible pel segellat practicat amb plom o or (segell pendent) en comptes de cera vermella (segell adherent anulus piscatoris) protegida per una trena de pergamí o petits trossos de llauna.
A continuació es presenten alguns dels breus de pontífexs del segle xx:
Papa Benet XV (1914-1922)
* Divinum Praeceptum - Amb què es concedeix al Seminari de Buenos Aires la facultat de conferir graus acadèmics en filosofia i teologia sagrada (23 de desembre de 1915)
* Romanorum Pontificum - Amb què es concedeixen indulgències especials als fidels que, en el context de les pràctiques específiques de pietat, invocaren Déu per l'harmonia dels estadistes cristians, l'extirpació de les heretgies, i la conversió dels pecadors (25 de febrer de 1916)
* Cum Catholicae Ecclesiae - Amb el que s'intenta facilitar la unió dels cristians orientals a l'Església de Roma (15 d'abril de 1916)
* Cum Biblia Sacra - Amb el que es promulguen les normes per a regular el funcionament dels tres Instituts d'estudis bíblics que operen a Roma, i les relacions intercurrents entre ells (15 d'agost de 1916)
* Cum Centesimus - Amb motiu del primer centenari de la fundació de la Milícia Pontifícia (22 d'octubre de 1916)
* Centesimo Hodie - Amb motiu del primer centenari de la fundació de la Milícia Pontifícia amb el qual el Papa ret homenatge a la bandera del cos condecorant-lo amb dues medalles d'or (22 d'octubre de 1916)
* Quod Ioannes - Amb el que es va declarar Beata al Venerable Serventa de Déu Anna di San Bartolomeo (10 d'abril de 1917)
Pius XI (1922-1939)
Pius XII (1939-1958)
* El 13 d'octubre de 1949 el Pontífex escull la Beata Verge Maria del Ghisallo com a Patrona dels Ciclistes.
* L'11 de novembre de 1949 escull la Virgo Fidelis com a Patrona de l'Arma dels Carabinieri.
* El 3 de maig de 1957, emana un significatiu breu apostolic, amb el qual nomena Sant Sebastià màrtir, patró dels Vigilants Urbans: "Perquè a Itàlia són els encarregats de mantenir l'ordre públic".
Pau VI

## Bibliografia

* Eamon Duffy. La grande storia dei Papi. Mondadori, 2000. ISBN 88-04-49052-7.
* Thurston, Herbert. "Bulls and Brief.", The Catholic Encyclopedia. Vol. 3. New York: Robert Appleton Company, 1908.

## Enllaços externs

* Arxiu Secret Vaticà Le parti del documento papale Arxivat 2010-10-17 a Wayback Machine.
# Mystus leucophasis

Mystus leucophasis és una espècie de peix de la família dels bàgrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12,5 cm de longitud total

## Distribució geogràfica

Es troba a Myanmar.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. Vol. 2. A.A. Balkema, Rotterdam.

## Bibliografia

* Burgess, W.E. 1989. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City (Nova Jersey, Estats Units). 784 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Roberts, T.R. 1994. Systematic revision of Asian bagrid catfishes of the genus Mystus sensu stricto, with a new species from Thailand and Cambodia. Ichthyol. Explor. Freshwat. 5(3):241-256.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.