OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Poua de glaç del Vapor Vell

La Poua de glaç del Vapor Vell és una obra de Castellterçol (Moianès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

En aquesta poua destaca la cúpula nervada, és a dir, amb dos arcs construïts amb blocs de pedra tallats regularment que reforcen la cúpula feta de maçoneria com el resta de la poua. Els arcs són de mig punt i estan col·locats perpendicularment l'un amb l'altre. Les dues obertures que disposa són zenitals (estan col·locades a dalt de la cúpula en direcció vertical) malgrat que actualment no s'observen gaire bé perquè part de la cúpula està ensorrada.
Es tracte d'una poua de dimensions més reduïdes que les de les seves veïnes de "la font de la vinyota". Com a característiques pròpia destaca la cúpula nervada: és a dir, amb dos arcs construïts amb blocs de pedra tallats regularment que reforçen la cúpula feta de maçoneria amb la resta de la poua. Els arcs són de mig punt i estan col·locats perpendicularment l'un amb l'altre. El diàmetre de la poua és de 8,2 metres. I l'alçada total des del fons fins a la clau de la cúpula és de 7,86 metres. Les dues obertures de què disposa són cenitals (estan col·locades a dalt de la cúpula en direcció vertical). Malgrat que actualment no s'observen gaire bé perquè part de la cúpula està ensorrada.

## Història

Els pous de gel es construïren i obtingueren la seva major rendibilitat en el decurs dels segles XVII, XVIII i part del XIX quan la fabricació i comercialització del gel representava una bona font d'ingressos. No obstant, durant la primera meitat del segle XX alguns pous continuaren funcionant, malgrat que l'aparició del gel artificial amb l'arribada de l'electricitat i els transports moderns fessin desaparèixer aquest tipus d'indústria. Els últims pous en funcionament ja no comercialitzaven amb els hospitals, mercats,... de Barcelona, sinó que eren d'ús propi.
Les condicions necessàries per a la construcció d'un pou de glaç, són la proximitat a les vies de comunicació, amb llocs de consum no gaire allunyats i la seva instal·lació en llocs de fortes glaçades i bones aigües. El gel es recollia a l'hivern a les basses o rieres properes al pou. Es tallava en blocs i s'emmagatzemava per capes recobertes de palla, vegetació i gel trossejat dins les poues fins que a l'estiu, segons la demanda, s'anava extraient i transportant dins de sàrries també cobertes de palla i boll.

## Referències

* 1 2 3 4 «Poua de glaç del Vapor Vell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2017].
# Molí de la Clota

El Molí de la Clota és un conjunt del municipi de Prullans (Cerdanya) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un grup de tres edificis, molí, habitatge i cobert o magatzem. Aquest conjunt es conserva en perfectes condicions de conservació rere anys en desús. El molí de petites dimensions és un edifici de planta rectangular, d'un pis, amb teulada de dues vessants. Els murs com la resta d'edificis és de paredat o maçoneria amb teules àrabs i dues vessants, i obertures amb arcs de mig punt amb dovelles, o bé, rectangulars amb llindes. L'habitatge pel seu costat és un edifici de planta quadrangular de dimensions més grans format per planta baixa i un pis. El magatzem es construeix i recupera a manera de paller. Tot ha estat modificat en relació a la seva imatge original, distorsionant els acabaments d'obra però mantenint amb acurada atenció els elements rellevants. Rere la restauració o rehabilitació que va sofrir en queden elements bàsics que conformen un molí: grua de les rodes o agafador, la mola sotana fixada, la trituradora, i un ventall molt nombrós i interessant d'eines de mà relacionades amb el funcionament del molí, que es conserven amb molta cura a l'interior. Entre altres elements exteriors trobem la séquia i la boca del carcabà.

## Història

El molí de la Clota està en un excel·lent estat de conservació. Va quedar molt malmès a les riuades del Segre de l'any 1982, quan cessa totalment la seva activitat. També utilitzaven per a generar corrent elèctric, fins i tot posteriorment al seu desús com a molí. L'any 2005 es finalitzen les obres de restauració de l'edifici. A part de l'edifici del molí, també es van restaurar els habitatges annexos. En la rehabilitació s'han potenciat al màxim totes les peses característiques del molí.

## Referències

* 1 2 «Molí de la Clota». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 desembre 2015].
# Minetest

Minetest (anomenat originalment test-c55) és un joc lliure publicat sota llicència GNU Lesser General Public License) de món obert per Windows, Linux, FreeBSD i Mac OS. El joc genera aleatòriament un món format majoritàriament per blocs, a partir dels quals el jugador pot obtenir diverses matèries primeres amb els quals construir o fabricar objectes. El joc va ser desenvolupat en 2010 sota la direcció de Perttu Ahola (també conegut com a "celeron55") i des de llavors, amb l'ajuda d'una creixent comunitat de desenvolupadors.
Minetest s'inspira en Infiniminer, Minecraft i altres jocs de món obert similars i se centra en la construcció creativa d'estructures fetes de blocs amb diferents textures en un món 3D, també conegut com a món-vòxel.
Els jugadors poden triar entre dues maneres de joc: supervivència, en el qual cal recollir totes les matèries primeres amb la mà; i creatiu, on el jugador posseeix una quantitat infinita de totes les matèries primeres i li està permès volar. Tots dos maneres es poden jugar en manera individual o multijugador.
Tècnicament el joc se centra en dos objectius: ser fàcilment modificable (usant Lua) i poder executar-se de forma nativa en equips tant nous com antics. Per aquesta raó Minetest està implementat en C++ i utilitza el motor gràfic 3D Irrlicht.
* Blocs i objectes en Minetest.
* Inventari en el joc en manera creativa.

## Referències

* 1 2 3 «Lloc web de Minetest» (en anglès). [Consulta: 16 novembre 2013].
* ↑ «Free open-source Minecraft-inspired game» (en anglès). iloveubuntu.net. Arxivat de l'original el 9 d’agost 2012. [Consulta: 16 novembre 2013].
* 1 2 «Minetest, Free and Open Source Sandbox Game Inspired by Minecraft» (en anglès). Linux Game News. [Consulta: 16 novembre 2013].

## Enllaços externs

* Lloc web de Minetest
# Mines del Torrent de Can Pau Sires

Les Mines del Torrent de Can Pau Sires es troben al Parc de la Serralada Litoral, les quals són un conjunt de quatre mines d'aigua disposades en un tram de 150 metres al torrent de Can Pau Sires.

## Descripció

No són especialment interessants, però són adients per entendre fins a quin punt s'aprofitaven totes les possibilitats d'obtindre aigua. Dues són obertes i es pot veure llurs galeries, les quals aparentment no ragen. Les altres dues són tancades.

## Accés

Són ubicades a Premià de Dalt: cerquem el carrer Torrent de Can Pau Sires de Premià de Dalt. Pot costar de trobar, però hi ha una placa de carrer que ens confirmarà que som al lloc correcte. Pugem fins que s'acaba l'asfalt i comença un caminet bastant embardissat. A menys de 100 metres trobem a la dreta un safareig i al costat la primera mina, la qual és la més baixa de totes quatre. A dalt i a un xic a l'esquerra del safareig veurem la boca de la mina, la qual no té porta i permet veure la seua galeria. El portal té una curiosa llinda feta de maons a sardinell. La segona mina (tancada) la trobarem 100 metres més endavant, a la dreta del camí i dins de la bardissa. Des de la segona mina, pugem per la llera del torrent. Trobarem la tercera 60 metres més amunt, al peu d'una roca. La galeria és de paret de totxo i el sostre de peces de ceràmica que fan una volta de canó una mica apuntada. Una porta de fusta tanca la boca. La quarta mina (tancada) la trobem a molt pocs metres de la tercera, un xic més amunt i a l'altra banda del torrent. Cal destacar-ne el bloc de pedra que fa de llinda del portal. Coordenades de la primera mina: x=445096 y=4595914 z=169.

## Referències

* 1 2 3 Triquell i Salomé, Adrià, 2012. Parc de la Serralada Litoral (Història i Itineraris). Editorial Piolet, Barcelona. ISBN 9788415075615. Pàgs. 133-134.

## Enllaços externs

* Llibre-Guia de la Serralada Litoral - Història i itineraris Arxivat 2015-11-17 a Wayback Machine. (català)
# Moravian Falls

Moravian Falls és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 1.440 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Moravian Falls tenia 1.440 habitants, 600 habitatges i 415 famílies. La densitat de població era de 109,2 habitants per km².
Dels 600 habitatges en un 26,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,5% hi vivien parelles casades, en un 10,2% dones solteres, i en un 30,7% no eren unitats familiars. En el 26,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,39 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,86.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22% tenia menys de 18 anys, un 9,1% entre 18 i 24, un 29% entre 25 i 44, un 25,8% de 45 a 60 i un 14,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.607 $ i la renda mediana per família de 48.906 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.911 $ mentre que les dones 24.013 $. La renda per capita de la població era de 19.405 $. Entorn del 5,7% de les famílies i el 12,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Moravian Falls». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Moravian Falls». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Pol Pla Vegué

Pol Pla Vegué (Barcelona, 18 de febrer de 1993) és un jugador de rugbi a set català. Va competir amb la selecció espanyola de rugbi a set als Jocs Olímpics d'estiu de 2016. També va formar part de l'equip que va guanyar l'últim lloc de classificació per als Jocs Olímpics a Mònaco.
Va aconseguir la categoria de core team amb la selecció nacional per al world rugby seven sèries el 2017 i fins a l'actualitat, després de guanyar el torneig classificatori de Hong Kong. És el jugador de la selecció espanyola amb més marques a les sèries mundials de rugbi seven de la història.
La germana gran de Pla, Bárbara també va competir als Jocs Olímpics amb la selecció espanyola femenina de sevens.

## Referències

* ↑ «PLA Pol». Rio 2016. Arxivat de l'original el 2016-08-26. [Consulta: 21 agost 2016].
* ↑ «Rio Olympics: Team squads for the 7s». skysports.com, 28-07-2016. [Consulta: 22 agost 2016].
* ↑ «Spain keep faith with repechage heroes for Rio» (en anglès britànic). worldrugby.org, 2016. [Consulta: 21 agost 2016].
* ↑ «Seven Relation Army: Meet the 7 sets of siblings competing in the Olympic rugby sevens at Rio 2016». Rio 2016.com, 01-08-2016. Arxivat de l'original el 2016-08-06. [Consulta: 21 agost 2016].
* ↑ Ballou, Elizabeth. «Which Olympic Athletes Are Siblings? There Are More Than 30 Pairs And Trios Competing In Rio». www.bustle.com, 01-08-2016. [Consulta: 21 agost 2016].
# Prasos

Prasos (en llatí Praesus o Prasus, en grec antic Πραῖσος o Πρᾶσος) era una ciutat de Creta. Estrabó diu que eren un poble molt antic i parlaven eteocretenc, i a la ciutat hi havia un temple de Zeus Dicteu, ja que el mont Dikti amb la Cova de Dicte, lloc on havia nascut el déu, es trobava al seu territori.
També diu Estrabó que la ciutat i el seu territori tocaven a Lebena i estaven a 70 estadis del mar i a 180 de Gortina, és a dir al sud de l'illa; però en un altre passatge la situa prop de la mar entre els caps Samonion i Quersonès, és a dir a l'extrem oriental. Sembla que la segona és la correcta i en tot cas la primera es refereix a una altra ciutat amb el mateix nom o similar (possiblement Priansos). Heròdot diu que aquesta ciutat i la de Polikhna van ser les dues úniques de Creta que no es van unir als altres cretencs a l'expedició contra la ciutat de Camicos a Sicília per venjar la mort de Minos. La ciutat va ser destruïda pels habitants de Hierapytna. Agàtocles de Cízic diu que els habitants de Prasos acostumaven a sacrificar un porc abans de casar-se.
Les seves ruïnes són al lloc anomenat actualment Praisos, l'est de Creta.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Praesus». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 15 gener 2021].
# Molokai

Molokai (oficialment en hawaià Molokaʻi) és una de les illes Hawaii. Està situada a 40 km a l'est d'Oahu, separada pel canal Ka-iwi, i al nord de Lanai, separada pel canal Kalohi. Administrativament Molokai depèn del Comtat de Maui, excepte la península de Kalaupapa que forma el Comtat de Kalawao.
L'illa està formada per dos volcans, coneguts com a East Molokaʻi i West Molokaʻi. La superfície total és de 673,44 km². L'altitud màxima és Kamakou a l'East Molokaʻi amb 1.515 m sobre el nivell del mar.
La meitat de la població és d'ascendència hawaiana. La població total al cens del 2000 era de 7.404 habitants. L'única ciutat de l'illa és Kaunakakai, amb un port. L'aeroport és a West Molokaʻi. La platja de Pāpōhaku, a la costa oest de l'illa, és la més llarga de les illes Hawaii.

## Leproseria de Kalaupapa

La península de Kalaupapa, al nord de l'illa, està aïllada de la resta per uns penya-segats de 1.010 m d'altitud, uns dels més alts del món. Al peu dels penyasegats hi ha la vila de Kalaupapa. Va ser el lloc escollit pel rei Kamehameha V per a aïllar els leprosos. Els primers exiliats van arribar el 1866. Les víctimes eren transportades en vaixell, tirades per la borda i abandonades. El 1873 hi va arribar el Pare Damià, el missioner catòlic belga Jozef van Veuster Wouster avui màrtir de la caritat. Durant 16 anys es va dedicar a la cura dels malalts fins que, el 1889 va morir afectat de lepra. Amb la constitució de l'estat de Hawaii, la península va quedar a part sota l'administració del Departament estatal de Salut, formant el comtat de Kalawao. La reclusió dels leprosos va continuar fins al 1969 quan es va començar a tractar la malaltia i es tenien els mitjans per evitar-ne el contagi. Molts dels pacients van decidir continuar vivint a Kalaupapa i l'estat els va assegurar la residència de per vida.
Avui no s'admeten nous pacients ni altres residents. Les visites estan estrictament regulades i prohibides als menors de 16 anys. El comtat de Kalawao és el segon menys poblat dels Estats Units. L'any 1900 hi havia 1.177 habitants i avui hi queda un centenar d'antics pacients. El comtat no té un govern local i l'únic oficial és un sheriff nomenat pel Departament de Salut. Amb una superfície de 34 km² és el comtat més petit dels Estats Units. El president Bill Clinton va designar tot el comtat com a Parc Històric Nacional.

## Enllaços externs

* Parc Històric Nacional de Kalaupapa (anglès) (castellà)
# Molodiójnoie (Primórie)

* Per a altres significats, vegeu «Molodiójnoie».
Molodiójnoie (en rus: Молодёжное) és un poble del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 218 habitants.

## Referències

* ↑ Законодательное собрание Приморского края. Сборник «Муниципальные образования Приморского края»
# Verkhni Baliklei

Verkhni Baliklei (en rus: Верхний Балыклей) és un poble de l'óblast de Volgograd, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 1.730 habitants.

## Referències

* ↑ «Газ пришел в хутор Ближнемельничный». Arxivat de l'original el 2018-01-04. [Consulta: 4 gener 2018].
# Molodohvardíisk

Molodohvardíisk (en ucraïnès: Молодогвардійськ, en rus: Молодогвардейск, Molodogvardeysk) és una ciutat de la província de Luhansk a Ucraïna, situada actualment a zona autoproclamada República Popular de Luhansk de la Rússia. Es troba al municipi de Sorokine al raion de Dovjansk a l'óblast de Luhansk. La seva població és d'aproximadament 22.514 (2021).

## Història

Els assentaments anteriors en aquest lloc es van anomenar Sotsmistetxko a la dècada de 1950 i Atamanivka a la dècada de 1940. Molodohvardíisk es va establir originalment el 1955, porta el nom del grup de resistència de la Guàrdia Jove. L'any 1961 se li va concedir l'estatus de ciutat.
El gener de 1989 la població de la ciutat era de 31.766 persones.
L'any 2013 la població de la ciutat era de 23.332 habitants.
Des del 2014, Molodohvardíisk està controlat per la República Popular de Luhansk i no per les autoritats ucraïneses.

## Demografia

Llengua nativa segons el cens d'Ucraïna de 2001:
* Rus 88,6%
* Ucraïnès 10,9%
* Belarús 0,2%

## Instal·lacions

La ciutat té tres escoles d'educació integral, una escola de música, una escola d'art i un centre cultural "Dom Kultury" ("Casa de Cultura").

## Referències

* ↑ Всесоюзная перепись населения 1989 г.
* ↑ «Чисельність наявного населення України на 1 січня 2013 року. Державна служба статистики України. Київ, 2013. стор.74». Arxivat de l'original el 2013-10-12. [Consulta: 17 desembre 2022].
* ↑ «Численность населения по состоянию на 1 октября 2015 года по Луганской Народной Республ ике» (en russian). Luhansk People's Republic. Arxivat de l'original el 4 febrer 2016. [Consulta: 21 desembre 2015].
* ↑ «Home». ukrcensus.gov.ua.
# Prevenció

«Prevenció» té aquests significats:
* Prevenció de la malaltia, activitat de salut pública dirigida a reduir la càrrega de la mortalitat o la morbiditat
* Prevenció de riscos laborals, conjunt de mesures laborals establertes per a disminuir riscos a la salut derivats del treball.
# Pont dels Pedrissos

El Pont dels Pedrissos és un pont de la carretera de Paüls de Flamisell sobre el barranc de les Espones. Pertany al terme municipal de la Torre de Cabdella, dins de l'antic terme de Mont-ros.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Molí de vent (Garriguella)

Molí de vent és una obra del municipi de Garriguella (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Està situat al nord-oest del nucli urbà de la població i al nord del veïnat de Garriguella Vella. Un cop passada la rotonda de la carretera C-252 en direcció Rabós, s'agafa el primer carrer a la dreta, que porta el nom del molí.

## Descripció

És un edifici de planta irregular, format per diversos cossos adossats i determinat per la tipologia d'aquests. El nucli central està format per un cos rectangular, amb la coberta a dues aigües de teula, i distribuït en una sola planta. La porta principal, orientada al sud, és d'arc rebaixat i està bastida amb maons. Als extrems de llevant i ponent hi ha les dues grans torres cilíndriques, amb diferent alçada. La torre oest té uns 6 metres, distribuïts en planta baixa i dos pisos, i és troncopiramidal. Presenta la coberta a dos vessants de teula i dues obertures orientades a l'est, damunt la teulada del cos central. Són rectangulars, amb muntants i la llinda de maons, en el cas de la del primer pis. La superior presenta la llinda i l'ampit bastits amb dues lloses de pissarra.
A la part superior, el molí presenta unes aspes restituïdes, orientades al sud. La torre est té força menys alçada que l'anterior i també presenta coberta a dues aigües. Hi ha una única finestra, bastida amb posterioritat. A la part posterior de la torre oest hi ha adossat un altre cos rectangular, amb coberta a dues vessants, afegit posteriorment i utilitzat com a menjador. L'interior del molí presenta sostres coberts amb voltes de canó bastides amb pedra i abundant morter de calç, a la zona del molí. Els murs són d'una amplada considerable, aproximadament un metre. Les portes són d'arc rebaixat, amb les llindes de maons. El cos afegit a l'oest presenta bigues de fusta al sostre. Tota la construcció es troba bastida amb pedres desbastades i lloses de pissarra, lligades amb abundant morter de calç.

## Referències

* 1 2 3 4 «Molí de vent». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2014].
# Molí de vent (Tiana)

El Molí de vent és una obra de Tiana (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un element urbà; es tracta d'un molí de vent -les seves aspes es mouen gràcies a l'acció de l'aire en moviment- muntat a sobre d'una torre metàl·lica que treu aigua de la propietat on s'allotja. Les seves dimensions considerables fa que sigui un element molt visible des de diversos punts. És l'únic molí d'aquest tipus que queda a Tiana.

## Referències

* ↑ «Molí de vent». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2016].
# Monjayaki

El monjayaki (もんじゃ焼き) (,'monjayaki''), sovint dit simplement monja, és un tipus d'empanada japonesa fregida en paella amb diversos ingredients. És semblant al okonomiyaki, però aquesta especialitat de la regió de Kantō, es fa amb una pasta molt més líquida. Els ingredients es piquen finament i es barregen amb la pasta abans de fregir. La mescla és molt més fluida que la del okonomiyaki, i té una consistència semblant a la del formatge fos quan es cuina. Es menja directament de la planxa usant una petita espàtula de metall. Hi ha molts bons restaurants de monjayaki en el districte Tsukishima de Tòquio, la major part dels quals serveixen també okonomiyaki.

## Vegeu també

* Teppanyaki
# Monjo

* Per a altres significats, vegeu «Monjo (desambiguació)».
Un monjo o monge i una monja és una persona consagrada a la religió. En el cristianisme sol anar associat ha fet vots solemnes i públics de castedat, obediència i pobresa, a més d'altres que pot demanar cada orde monàstic. A diferència del capellà i d'altres membres del clergat, viu en comunitat a un monestir o abadia seguint la regla del seu orde. Treballa al mateix monestir, tot i que hi ha ordes monàstics que fan activitats missioneres i d'apostolat i treballen amb els habitants de ciutats o zones de religió no cristiana. Els monjos més coneguts històricament han estat els benedictins, cistercencs i cartoixans. Els monjos depenen del seu superior (prior o abat) per al dia a dia i no del bisbe, ja que els monestirs solen ésser autònoms. En els ordes monàstics femenins, però, la superior de la comunitat sol tenir una dependència d'un superior d'un monestir masculí del mateix orde, que té la direcció espiritual de la comunitat femenina, o del bisbe. Només el Papa pot aprovar o dissoldre els diferents ordes, segons l'estil de vida proposat s'adigui o no amb la teologia oficial, l'esperit de la regla original i les necessitats de l'Església.

## Referències

* ↑ «DIEC2: monjo». [Consulta: 12 juliol 2022].

## Vegeu també

* Estilita
* Frare
* Giròvag
* Monjo budista
Viccionari
# Mont Douglas

El Mont Douglas (en anglès Mount Douglas) és un estratovolcà que es troba a la península d'Alaska, a l'estat d'Alaska, als Estats Units i que forma part de la Serralada Aleutiana. Es troba dins el Parc i Reserva Nacionals de Katmai, al Borough de Península de Kenai. El volcà va rebre el nom oficialment el 1906 a partir del proper cap Douglas i d'un informe de 1904 fet pel geòleg de l'USGS G. C. Martin.
El volcà té un llac de cràter de 160 metres d'amplada calent i àcid. El 1992 el llac tenia una temperatura de 21 °C i un pH de 1.1. El vessant nord del volcà no està glaçat i s'hi troben fluxos de lava poc erosionats. L'última erupció es considera que va tenir lloc durant l'Holocè.

## Referències

* ↑ «Douglas», Global Volcanism Program, Smithsonian Institution.
* ↑ Volcanoes of the Alaska Peninsula and Aleutian Islands-Selected Photographs
* ↑ «Mt. Douglas - Alaska Volcano Observatory». Arxivat de l'original el 2021-04-13. [Consulta: 1r desembre 2014].