OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Comtat de Barby

El comtat de Barby fou una jurisdicció feudal del Sacre Imperi Romanogermànic centrat a Barby a la moderna Saxònia-Anhalt, districte de Salzlandkreis, a la riba esquerra de l'Elba prop de la confluència amb el Saale, a uns 25 km al sud-est de Magdeburg.
El burgraviat de Barby s'esmenta per primer cop el 961 sota el rei Otó I. En la primera part del segle XI l'àrea fou donada en feu als comtes d'Arnstein o Arnstedt (població propera), que van agafar el nom de comtes de Barby. Els comtes van aconseguir la immediatesa imperial el 1497. La nissaga es va extingir el 1659 i el comtat va passar als ducs de Saxònia-Weissenfels, que era una branca júnior de la casa dels Wettin de la Saxònia Electoral. A la mort del duc Jordi Albert de Saxònia-Weissenfels sense fills el 1739 els seus dominis, incloent Barby, van passar a l'Electorat de Saxònia. L'elector va llogar Barby al comte de Zinzendorf a canvi d'una quantitat de diners, i va esdevenir seu del quarter general de l'Església Morava i del seu seminari teològic.

## Comtes de Barny

* Gualter I d'Arnstedt vers 1060
* Gualter II, mort 1126: with...
* Annó, esmentat el 1122
* Gualter III d'Arnstein vers 1135-1166 i I de Barby
* Gualter II 1172-1199
* Divisió en les línies de Barby-Barby, Barby-Arnstein i Barby-Lindow

## Barby-Arnstein

* Albrecht 1209-1229
* Walter 1229-1284
* A Barby-Barby

## Barby-Barby (I)

* Gualter I d'Arnstein 1213-1253
* Albert I vers 1268
* Günther I mort vers 1260
* Burcard I de Mühlingen 1260-1271
* Gualter III 1260-1282
* Albert II 1271-1314
* Albert III 1271-1318
* Walter IV de Rosenburg 1281-1326
* Burcard II 1284-1308
* Albert IV 1318-1332
* Günther II 1332-1404
* Albert V 1332-1358
* Joan 1404-1405
* Burcard III 1404-1420
* Günther IV 1420-1493
* Burcard IV (comte imperial immediat 1497) 1493-1506
* Just I 1506-1515
* Baltasar 1515-1535
* Wolfgang I 1535-1565
* Divisió en Barby-Barby i Barby-Mühlingen

## Barby-Barby (II)

* Wolfgang II 1565-1615
* Wolfgang Frederic 1615-1617
* Just Günther 1617-1651
* A Barby-Mühlingen

## Barby-Mühlingen

* Just III 1565-1609
* Albert Frederic 1609-1641
* August Lluís 1641-1659
* A Saxònia-Weissenfels

## Barby-Lindow

* Gebhard 1211-1256
* Günther I (a Lindow i Mühlingen) 1256-1284
* Walter 1256-1279
* Divisió en tres branques: vella, mitjana i jove

## Vella de Lindow

* Albert 1284-1290
* Adolf 1290-1346
* Cristòfol 1290-1302
* Valdemar 1346-1360
** Ulric III 1360-1372 (+1377)
* A Anhalt 1372

## Mitjana de Lindow

* Burcard 1284-1311
* Günther II 1311-1312
* Joan I 1311-1318
* A la línia vella de Lindow 1318

## Jove de Lindow

* Ulric I 1284-1316
* Günther III 1316-1334
* Ulrich II 1316-1360
* Divisió en Barby-Ruppin i vella de Lindow

## Barby-Rupin

* Günther IV 1360-1377
* Albert II 1360-1391
* Günther V 1391-vers 1413
* Albert III 1391-1420
* Albert IV 1420-1460
* Joan II 1460-1500
* Joaquim 1500-1507
* Wichmann 1507-1524
* A Brandenburg 1524

## Referències

Regnal Chornologies Arxivat 2019-09-26 a Wayback Machine.
# Bentesicímids

Els bentesicímids (Benthesicymidae) són una família de crustacis decàpodes del subordre dels dendrobranquiats.

## Taxonomia

La família Benthesicymidae inclou 9 gèneres:
* Altelatipes Crosnier & Vereshchaka, 2008
* Bathicaris Vereshchaka & Kulagin 2019
* Bentheogennema Burkenroad, 1936
* Benthesicymus Spence Bate, 1881
* Benthoecetes Smith, 1884
* Benthonectes Smith, 1885
* Boreogennema Lunina et al. 2019
* Dalicaris Vereshchaka & Lunina 2019
* Gennadas Spence Bate, 1881
* Maorrancaris Vereshchaka & Lunina 2019

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Benthesicymidae Wood-Mason in Wood-Mason & Alcock, 1891». [Consulta: 10 setembre 2021].
# Kristoffer Halvorsen

Kristoffer Halvorsen (13 d'abril de 1996) és un ciclista noruec, professional des del 2016 i fins al 2023.
El 2016 es proclamà campió del món en ruta sub-23 als Mundials de Doha.

## Palmarès

* 2013
** Vencedor d'una etapa al Trofeu Karlsberg
** Vencedor d'una etapa a la Kroz Istru
* 2016
** Campió del món sub-23 en ruta
** 1r al Gran Premi d'Isbergues
** Vencedor d'una etapa al Tour de l'Avenir
** Vencedor de 2 etapes a l'Olympia's Tour
* 2017
** 1r a la Handzame Classic
** Vencedor d'una etapa al Tour de l'Avenir
* 2019
** Vencedor d'una etapa del Herald Sun Tour
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Noruegaç
* 2021
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Eslovàquia

## Referències

* ↑ «Kristoffer Halvorsen, à l'âge de 27 ans, va prendre sa retraite» (en francès). cyclismactu, 25-08-2023. [Consulta: 19 octubre 2023].
* ↑ «El noruego Halvorsen, el más fuerte en el esprint; Cortina séptimo». mundodeportivo.com, 13-10-2016 [Consulta: 13 octubre 2016].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a procyclingstats.com
# Aripert

* Per a altres significats, vegeu «Aripert II».
Aripert I, Aribert, Caribert o Chairibert (? - 661) va ser rei dels longobards i rei d'Itàlia (653-661).
Fill de Gundoald, el popular duc d'Asti germà de la reina Teodolinda i, probablement, al seu torn, duc d'aquesta ciutat, va ascendir al tron en l'any 653 després de la mort del seu predecessor, Rodoald. La seva elecció va derivar del predomini aleshores entre els ducs longobards, de la tendència catòlica sobre l'arriana representada pels últims reis longobards, fins a Rodoald. Amb el catòlic Aripert també va tornar al tron de Pavia la dinastia bavaresa, portadora del "carisma" de l'antiga dinastia Letingi.
Des de la pujada al tron, Aripert va afavorir el catolicisme sobre el cisma tricapitolí i l'arrianisme (Pau el Diaca escriu, potser exagerant, que «va extirpar l'heretgia arriana»); més enllà de consideracions religioses, aquesta actitud pot indicar la voluntat per part de l'aristocràcia longobarda, d'inclinar-se per l'Església Catòlica per tal d'aconseguir la total subjugació d'Itàlia, encara parcialment en mans dels romans d'Orient. El projecte es va fer plausible perquè en aquests anys el papat es va oposar al Patriarcat de Constantinoble, el papa Martí I va ser elegit i consagrat sense l'aprovació de l'emperador romà d'Orient i el mateix any 653, va convocar un concili per condemnar la doctrina monoteleta, que era majoritària a Orient.
El projecte no es va dur a terme immediatament perquè l'exarca de Ravenna Teodor I Cal·liopes, en execució de les disposicions de l'emperador Constant II (que havia prohibit les disputes teològiques que fossin perilloses per a la unitat de l'Imperi), va detenir i deportar a Martí. Amb el seu successor Vitalià I, triat el 657, el papat va tornar a estar encara més a prop de Constantinoble.
En virtut del que va disposar Aripert, quan va morir (661) el regne longobard va ser dividit entre els seus dos fills, Godepert i Pertari. Aquesta pràctica, comuna entre els francs, fou un cas singular en la història dels longobards.

## Notes

* ↑ Carlo Cipolla, Appunti per la storia di Asti.

## Bibliografia

* Pau el Diaca, Historia Langobardorum (Storia dei Longobardi, Lorenzo Valla/Mondadori, Milà 1992)
* Carlo Cipolla, Appunti per la storia di Asti, 1891.
* Jörg Jarnut, Storia dei Longobardi, Torí, Einaudi, 2002. ISBN 8846440854
* Sergio Rovagnati, I Longobardi, Milà, Xenia, 2003. ISBN 8872734843
# Partit Socialista Unificat del País Valencià

Partit Socialista Unificat del País Valencià (PSUPV) fou un partit polític valencià, de caràcter socialista i nacionalista, que segons el seu programa pretenia l'alliberament de les classes oprimides i l'alliberament del País Valencià mitjançant el Dret d'Autodeterminació. Va sorgir a començaments dels anys setanta amb antics membres del Front Marxista Valencià, com Antoni Bargues i Domènech Serneguet. Es va legalitzar el 21 de gener de 1977 i va formar front comú amb el PSAN, amb qui organitzà les primeres manifestacions a Tàrbena el 25 d'abril.
El 8 d'octubre de 1978, però, va signar el Compromís autonòmic amb altres partits que donaven suport al Consell del País Valencià, i el juny de 1982 va participar en la fallida Unitat Valenciana, embrió de partit nacionalista unitari a partir del PNPV, el Partit Radical Socialista de Josep Lluís Albinyana, i UDPV de Ruiz Monrabal. Finalment, s'integraria primer en Esquerra Unida del País Valencià i després en Unitat del Poble Valencià.
# Àcid octandioic

L'àcid octandioic, anomenat àcid subèric, és un àcid carboxílic amb dos grups carboxil de cadena lineal amb vuit àtoms de carboni, la qual fórmula molecular és ${\ce {C8H14O4}}$. En bioquímica és considerat un àcid gras.
A temperatura ambient és un sòlid de color blanc o crema amb un punt de fusió de 140–144 °C, la seva temperatura d'ebullició a només a 15 mmHg és de 230 °C. La seva solubilitat en aigua és d'1,6 g/l i el seu pK$_a$ val 4,52 a 20 °C.
El químic llombard Luigi-Valentino Brugnatelli (1761-1818) el 1787 observà la formació d'una substància àcida en fer reaccionar el suro amb àcid nítric. L'anomenà àcid subèric, del llatí sūber, -ĕris "suro". Malgrat haver-lo descobert no l'estudià i fou el farmacèutic i químic francès Edme-Jean Baptiste Bouillon-Lagrange (1764-1844) qui el 1797 seguí la recerca de Brugnatelli i demostrà que era un nou àcid, malgrat que molts químics creien que era l'àcid oxàlic.
De forma natural s'ha aïllat en petites quantitats en algunes plantes: Bupleurum falcatum, xuclamel japonès o Lonicera japonica, Agastache rugosa, Evodia ruticarpa, etc.

## Producció

L'àcid octandioic s'ha obtingut tradicionalment seguint el procediment de Brugnatelli a partir de l'oxidació del suro o de l'oli de ricí, o de l'electròlisi del glutarat de metil i potassi.
A la indústria actualment s'obté per oxidació del ciclooctè mitjançant ozó i oxigen o ozó i peròxid d'hidrogen. Es forma juntament amb d'altres àcids dicarboxílics en l'ozonització de l'àcid palmític, així com durant la divisió de l'acid ricinoleic mitjançant àcid nítric. D'altres mètodes d'obtenció són l'oxidació del ciclooctanol-ciclooctanona mitjançant tetraòxid de dinitrogen o amb àcid nítric, i per acció de l'1,3-dibromopropà amb magnesi i diòxid de carboni.

## Aplicacions

La principal aplicació de l'àcid octandioic és com a reactiu en la síntesi de poliamides. Així el niló 6,8 s'aconsegueix fent-lo reaccionar amb l'hexan-1,6-diamina, i el niló 8,8 amb l'octan-1,8-diamina. Alguns dels seus èsters s'empren com a lubricants.

## Referències

* ↑ «Suberic acid | 505-48-6» (en anglès). [Consulta: 7 maig 2018].
* 1 2 Thomson, Thomas. A System of Chemistry of Inorganic Bodies (en anglès). Baldwin & Cradock, 1831.
* ↑ «Àcid octandioic». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Bouillon La Grange «Extrait de deux Némoires sur le Liége, contenant son analyse et celle d'un acide qu'on retire de cette substance, ainsi que les combinaisons de cet acide». Ann. Chim., XXIII, 1797, pàg. 42-62.
* ↑ Nicholson, William. A Journal of Natural Philosophy, Chemistry and the Arts (en anglès). G. G. and J. Robinson, 1809.
* ↑ «PlantFAdb: 7-COOH-7:0; Octanedioic acid; Suberic acid; 1,6-Dicarboxyhexane; 1,6-Hexanedicarboxylic acid; 1,8-Octanedioic acid; Cork acid; Hexamethylenedicarboxylic acid; NSC 25952; NSC 53777». [Consulta: 8 maig 2018].
* 1 2 Whitmore, Frank C. Organic Chemistry, Volume One: Part I: Aliphatic Compounds Part II: Alicyclic Compounds (en anglès). Courier Corporation, 2012-11-13. ISBN 9780486311159.
* 1 2 Wiley-VCH. Ullmann's Fine Chemicals (en anglès). John Wiley & Sons, 2014-01-07. ISBN 9783527683598.
# Comanda d'Avinyonet de Puigventós

La Comanda d'Avinyonet de Puigventós fou una dependència de l'Orde de l'Hospital situada a l'actual municipi d'Avinyonet de Puigventós, a l'Alt Empordà. Es té notícia del castell d'Avinyó al segle xii i des de 1257 ja consta com a dependència hospitalera. El primer comanador fou Gombau de Vallfort. Durant el segle xv fou unida a la comanda de Castelló d'Empúries i més tard a la de Sant Llorenç de les Arenes. La comanda va existir fins al 1804, per bé que durant l'edat moderna la comanda ja estava en gran decadència i el comanador no hi residia, només en cobrava les rendes. Se sap que el 1610 el comanador era Felip d'Olms, que també ho era d'Aiguaviva.
Del castell de la comanda es conserva part de la muralla i una portada adovellada. L'església estava dedicada a Sant Joan i el 1907 fou convertida en l'ajuntament, mentre que l'església parroquial, dedicada a Sant Esteve, presenta elements fortificats i segurament fou construïda amb l'ajuda dels hospitalers.

## Bibliografia

* Comanda d'Avinyonet al web Monestirs de Catalunya.
# Mokhóvoie (Suróvtsev)

* Per a altres significats, vegeu «Mokhóvoie».
Mokhóvoie (en rus: Моховое) és un poble de l'óblast d'Oriol, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 6 habitants, pertany al municipi de Suróvtsev.

## Referències

* ↑ «Схема территориального планирования Верховского района Орловской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Kolodetskiy». GeoNames.
# Mulay Said

Mulay Said ibn Yazid fou sultà rebel del Marroc, de la dinastia alauita, fill de Mulay Yazid.
El seu germà Mulay Ibrahim es va revoltar i es va proclamar sultà a Fes el 10 de novembre de 1820, en la part final del regnat del seu oncle Mulay Sulayman; Said, que era khalifa (lloctinent) de Marraqueix, li va donar suport. Ibrahim va morir el 15 de març de 1821 i Mulay Said el va succeir. El 1822 fou derrotat i probablement mort.

## Referències

* Genealogia
* Caps d'estat
# Kristoffer Nielsen

Kristoffer Gudmund Nielsen (Brønshøj, municipi de Copenhaguen 20 de maig de 1985) és un ciclista danès, que fou professional entre 2004 i 2009. Un cop retirat ha passat a la direcció esportiva d'equips ciclistes.

## Palmarès

* 2003
** Campió de Dinamarca de contrarellotge per equips
* 2005
** Campió de Dinamarca de contrarellotge per equips
* 2006
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Eslovàquia
* 2008
** Campió de Dinamarca de contrarellotge per equips
** 1r a la Volta a Eslovàquia

## Referències

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a museociclismo.it
* Resultats a procyclingstats.com
# Districte de Passau

El districte de Passau, en alemany Landkreis Passau, és un districte rural (Landkreis), una divisió administrativa d'Alemanya, situat al sud-est de la regió administrativa de la Baixa Baviera a l'estat federat de l'Estat Lliure de Baviera (Freistaat Bayern). Engloba la ciutat de Passau geogràficament en dos costats. Limita a l'est i en sentit horari amb el districte de Rottal-Inn, Deggendorf i Freyung-Grafenau. Al sud limita amb Àustria. Compta amb una població de 187.355 habitants (2017).

## Història

Les troballes arqueològiques demostren que la zona var ocupada fa més de 7000 anys. El 1971 el districte va ser creat mitjançant la fusió dels districtes anteriors Wegscheid, Vilshofen, Griesbach (Rottal) i parts dels districtes Pfarrkirchen i Eggenfelden. El nom original de la ciutat era Batava (també coneguda com a Batavia) en època romana. Passau va sobreviure a tres grans incendis, el més gran va ser el foc destructiu de 1662. Després que s'havia cremat gran part de la ciutat, els bisbes la van reconstruir en estil barroc. Fins a l'actualitat, les catedrals massives com el Dom de Sant Esteve (Dom significa "catedral" en alemany) atreuen visitants de tot el món. Al Sant Esteve alberga l'òrgan d'església més gran del món.

## Geografia

El districte està format per dues parts geogràficament diferents, separades pel riu Danubi. Al nord es troba la part sud de les muntanyes del Bayrischer Wald (Bosc de Baviera) amb turons de fins a 1000 metres. Al sud del riu Danubi el paisatge només és accidentat amb planes entre les valls de l'Inn i el riu Ilz.

## Escut d'armes

* La part inferior de l'escut mostra el símbol a quadres blau i blanc de Baviera. A la part superior hi ha un llop vermell i una pantera vermella. El llop representa l'abadia de Passau (Hochstift Passau), que ara és la part central del districte. La pantera és el símbol de la família dels Wittelsbach, i representa l'àrea dels antics districtes Vilshofen i Griesbach.

## Ciutats i municipis

| Ciutats | Municipis | |
| Bad Griesbach (Rottal) Hauzenberg Pocking Vilshofen | Aidenbach Rotthalmünster Tittling Markt Aidenbach Eging am See Fürstenzell Hofkirchen Hutthurm Obernzell Ortenburg Rotthalmünster Tittling Untergriesbach Wegscheid Windorf | Aicha vorm Wald Aldersbach Bad Füssing Beutelsbach Breitenberg Büchlberg Fürstenstein Haarbach Kirchham Kößlarn Malching Neuburg am Inn Neuhaus am Inn Neukirchen vorm Wald Ruderting Ruhstorf an der Rott Salzweg Sonnen Tettenweis Thyrnau Tiefenbach Witzmannsberg |

## Referències

* ↑ «Fortschreibung des Bevölkerungsstandes» (en alemany). Bayerisches Landesamt für Statistik und Datenverarbeitung, setembre 2018. [Consulta: 26 setembre 2018].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial (alemany)
# Ares Vallis

Ares Vallis es un canal de desbordament a Mart que porta el nom d'Ares en honor del déu de la guerra de l'antiga Grècia. Sembla que està tallat per un fluid, probablement d'aigua.

## Referències

* ↑ Mars Express - Ancient floods on Mars: Iani Chaos and Ares Vallis, ESA, June 1, 2005
* ↑ "Ares Vallis". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
# Partit Socialista Unificat

«Partit Socialista Unificat» té aquests significats:
# 1328
## Esdeveniments

* A Estella-Lizarra, massacre de jueus
* La dinastia Valois regna a França

## Naixements
### Resta del món

* Illueca (Aragó): Benet XIII d'Avinyó, antipapa conegut amb el nom de Papa Luna.
* Vincennes: Carles I de Navarra i IV de França, rei de França i de Navarra.

## Necrològiques
### Països Catalans

* 26 de març: Blanca d'Anglesola, abadessa del monestir de Vallbona de les Monges.

### Resta del món

* 16 de novembre - Japó: Príncep Hisaaki, tretzè shogun

## Referències

* ↑ Julio Giménez, Teresa. Catalanes del IX al xix. Vic: Eumo, octubre de 2010, p. 35. ISBN 978-84-9766-383-0.
# Mimesi

La mimesi (del grec clàssic μίμησις mīmēsis; μιμεῖσθαι mīmeisthai, 'imitar'; de μῖμος, mīmos, 'actor') és el concepte grec d'imitació, pel qual l'art copia o representa la natura (la vida), en la què l'acció és representada en lloc de ser narrada. Aquesta relació entre art i realitat va ocupar el centre de moltes poètiques o obres prescriptives sobre estètica.
En els temps de Plató i Aristòtil el concepte de diegesi es va oposar a mimesi, per la diferència entre mostrar les accions dels personatges, i explicar el que fan i suposadament pensen i senten els personatges involucrats per un tercer narrador. Plató va escriure sobre la mímesi tant a Ió com a La República. A Ió afirma que la poesia és l'art de la bogeria divina, o la inspiració. Com que el poeta està subjecte a aquesta bogeria divina, en comptes de posseir "art" o "coneixement" (techne) del subjecte, el poeta no diu la veritat (tal com es caracteritza pel relat de les Formes de Plató). Tal com diu Plató, la veritat és la preocupació del filòsof. Com que la cultura en aquells temps no consistia en la lectura solitària de llibres, sinó en l'escolta de representacions, els recitals d'oradors (i poetes) o la representació d'actors clàssics de la tragèdia, Plató va sostenir en la seva crítica que el teatre no era suficient per transmetre la veritat. Li preocupava que els actors o oradors poguessin persuadir un públic amb la retòrica en lloc de dir la veritat.
De manera semblant als escrits de Plató sobre la mimesi, Aristòtil també va definir la mimesi com la perfecció i la imitació de la natura. L'art no és només imitació sinó també l'ús de les idees matemàtiques i la simetria en la recerca de l'ésser perfecte, atemporal i contrastat amb l'esdevenir. La natura està plena de canvis, decadència i cicles, però l'art també pot buscar allò que és etern i les primeres causes dels fenòmens naturals. Aristòtil va escriure sobre la idea de quatre causes a la natura. La primera, la causa formal, és com un plànol, o una idea immortal. La segona causa és la causa material, o de què està feta una cosa. La tercera causa és la causa eficient, és a dir, el procés i l'agent pel qual es fa la cosa. La quarta, la causa final, és el bé, o el propòsit i la fi d'una cosa, conegut com a telos.

## Referències

* ↑ Santamaria, Núria. La literatura dramàtica. Editorial UOC, 2009, p. 60. ISBN 8497880463.
* ↑ Plató. Ió, p. 532c.
* ↑ Plató. Ió, p. 540cc.
* ↑ Plató. Ió, p. 535bc.

## Vegeu també

* Erich Auerbach.
* Jacques Rancière.
* Homi K. Bhabha.
* Luce Irigaray.
* Essencialisme estratègic
# Mulberry

«Mulberry» té aquests significats:
* Mulberry (Califòrnia)
* Mulberry (Carolina del Nord)
* Mulberry (Carolina del Sud)
* Mulberry (Florida)
* Mulberry (Kansas)
* Mulberry (Indiana)
* Mulberry (Ohio)
* Mulberry Grove, població dels Estats Units a l'estat d'Illinois
# L'últim rei

L'últim rei (títol original en noruec Birkebeinerne) és una pel·lícula de drama històric de 2016, dirigit per Nils Gaup, coproduït per Noruega, Dinamarca, Suècia, Irlanda i Hongria, i basat en la història real dels birkebeiners. Es va estrenar a Noruega el 12 de febrer de l'any 2016, i els drets de la pel·lícula van ser venuts a 60 països. A Catalunya, la pel·lícula es va estrenar el 27 de gener de 2017 en versió doblada al català i en versió original subtitulada en català.

## Argument

Any 1206. Noruega està sent devastada per la Guerra Civil entre els dos grups armats: els baglers i els birkebeiners. El fill il·legítim del rei Håkon Sverresson, el príncep Håkon Håkonsson, a qui la meitat del regne volia mort, va ser protegit en secret per dos homes. L'obra és la història de la fugida amb esquís, a través de les muntanyes, del rei nen i que va acabar sent el monarca que més temps ha regnat a Noruega.

## Intèrprets

* Jakob Oftebro com a Skjervald
* Kristofer Hivju com a Torstein
* Pål Sverre Valheim Hagen com a Gisle
* Thorbjørn Harr com a Inge Bårdsson
* Benjamin Helstad
* Stig Henrik Hoff
* Nikolaj Lie Kaas
* Ane Ulmoen Øverli com a Inga de Varteig
* Thea Sofie Loch Næss
* Anders Dahlberg com a Aslak
* Elg Elgesem com a Frikk
* Torkel Dommersnes Soldal
* Adam Nemet com a Gisles vakt

## Crítica

La majoria dels crítics van lloar el bell paisatge de la filmació i la qualitat de les escenes d'esquí, cavalls i acció dramàtica. No obstant això, molts eren menys entusiastes sobre el guió i el diàleg. Aftenposten va destacar les escenes d'acció i l'actuació com a bones, però va criticar el diàleg. Jan Erik Tea va elogiar la forma "es fotografia la història de la fugida dels birkebeiners per les muntanyes de Rena en una brillant cinematografia". Jan Erik Holst va lloar el guió i l'execució, i creu que la pel·lícula ha acomplert les expectatives. Thomas Tolfsen-Strandby va posar l'èmfasi en què el film havia estat creïble i bonic.

### Història crítica acadèmica

L'historiador medieval Hans Jacob Orning ha criticat les rondalles populars per difondre els mites i les representacions amb prejudicis de l'època de la Guerra Civil. Segons la seva visió, la pel·lícula expressa un nacionalisme massa enèrgic que en polaritza molt la història.

## Referències

* ↑ «L'últim rei». Ésadir.cat. [Consulta: 3 juny 2022].

## Enllaços externs

* Tràiler en català