OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bathyraja hubbsi

Bathyraja hubbsi és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.

## Reproducció

És ovípar i les femelles ponen càpsules d'ous, les quals presenten com unes banyes a la closca.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima temperat i demersal que viu entre 400-1000 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Pacífic nord-occidental: el Mar de Bering.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Ishiyama R., 1958. Studies on the rajid fishes (Rajidae) found in the waters around Japan. J. Shimonoseki Coll. Fish. v. 7 (núms. 2-3). 191-394.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Dulvy, N.K. i J.D. Reynolds, 1997. Evolutionary transitions among egg-laying, live-bearing and maternal inputs in sharks and rays. Proc. R. Soc. Lond., Ser. B: Biol. Sci. 264:1309-1315.
* ↑ Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Ishihara, H. i R. Ishiyama, 1985. Two new North Pacific skates (Rajidae) and a revised key to Bathyraja in the area. Jap. J. Ichthyol. 32(2):143-179.

## Bibliografia

* McEachran, J.D. i K.A. Dunn, 1998. Phylogenetic analysis of skates, a morphologically conservative clade of elasmobranchs (Chondrichthyes: Rajidae). Copeia (2):271-290.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.
# Canal Winchester

Canal Winchester és una ciutat dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 4.478 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Canal Winchester tenia 4.478 habitants, 1.664 habitatges, i 1.264 famílies. La densitat de població era de 271,4 habitants/km².
Dels 1.664 habitatges en un 37,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 65,6% hi vivien parelles casades, en un 7,6% dones solteres, i en un 24% no eren unitats familiars. En el 20,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,61 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27% tenia menys de 18 anys, un 5,1% entre 18 i 24, un 30,2% entre 25 i 44, un 23,2% de 45 a 60 i un 14,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 55.645 $ i la renda mediana per família de 67.833 $. Els homes tenien una renda mediana de 39.123 $ mentre que les dones 37.399 $. La renda per capita de la població era de 24.394 $. Aproximadament l'1,2% de les famílies i el 2,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Canal Winchester». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Canal Winchester». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Dídac d'Osma

* Per a altres significats, vegeu «Dídac d'Alcalà».
Dídac d'Osma o Diego de Acebes (de vegades citat com a Diego de Acevedo) (Villaseca de Arciel, Sòria, segona meitat del segle xii - El Burgo de Osma, 30 de desembre de 1207) fou bisbe de la diòcesi d'Osma. Ha estat proclamat venerable per l'Església catòlica.

## Biografia

Diego de Acebes fou bisbe d'Osma des de 1201 fins a la seva mort. Hi conegué el jove Domènec de Guzmán a qui nomenà canonge.
En 1206 Acebes i Sant Domènec deixaren Castella; no se sap del cert i l'objectiu era demanar al papa Innocenci III que li permetés de renunciar al bisbat, si fer un pelegrinatge a Roma o si anaven en missió diplomàtica a Dinamarca, on Alfons VIII de Castella volia fer arribar un missatge al rei Valdemar II de Dinamarca. En tornar i passar per les terres occitanes, veieren l'auge que hi prenia el catarisme: per combatre'l, decidiren de restar-hi i es dedicaren a predicar l'ordodòxia catòlica a la regió.
Des de 1205 i fins a la seva mort fundà, amb Domènec, diverses comunitats de preveres i diaques que vivien en comunitat i predicaven entre els càtars. L'obra evangelitzadora continuà i, ja mort Acebes, Domènec fundà, a partir de les comunitats, l'Orde de Predicadors.

## Veneració

És sebollit a una capella de la catedral d'El Burgo de Osma; el seu crani fou enviat, al segle xvii, al convent dels dominics de Màlaga. Fou tingut per persona santa i, especialment en l'Orde Dominic, fou venerat. L'Església catòlica proclamà venerable el bisbe Acebes.

## Bibliografia

* ↑ Theatro eclesiastico de las ciudades e iglesias catedrales de España, II, cap. VI.
* ↑ Juan Loperráez Corvalán. Descripcion histórica del obispado de Osma, vol. I, p. 187-195.

### Enllaços externs

* Historia de los dominicos Arxivat 2011-11-19 a Wayback Machine.
# Girka (Crimea)

* Per a altres significats, vegeu «Gorka».
Girka (en ucraïnès: Гірка) és un poble de la República Autònoma de Crimea, a Ucraïna, que el 2014 no tenia cap habitant. Pertany al districte de Bakhtxissarai.

## Referències

* ↑ «Учь азиз дюрбеси (Айвовое / Эфендикой, АР Крым)». IMUSLIM. Arxivat de l'original el 2014-10-06. [Consulta: 3 octubre 2014].
* ↑ Встречается также написание Коджа-Сала
# Florencio Rodríguez Vaamonde

Florencio Rodríguez Vaamonde (Tui, 22 de febrer de 1807 - Madrid, 10 de juny de 1886) fou un polític gallec, ministre durant el regnat d'Isabel II d'Espanya.

## Biografia

Era fill d'Agustín Rodríguez Vaamonde. Es llicencià en dret a la Universitat de Santiago de Compostel·la. Va pertànyer al Partit Moderat. Fou fiscal del jutjat de Tui (1837-1838), diputat a Cortes per Pontevedra en quatre legislatures (1839-1846) i per Ribadavia (1846-1847), i senador vitalici el 1847. També fou rector de la Universitat de Madrid els anys 1846 i 1847.
En 1847 fou designat Ministre de Gràcia i Justícia en el gabinet del president Joaquín Francisco Pacheco Gutiérrez. Fou nomenat ministre de la Governació entre 1863 i 1864 en el gabinet de Manuel Pando Fernández de Pinedo, membre de la Reial Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques des de la seva fundació el 1857, també en fou president des de 1869 fins a la seva mort. Tornaria a ser senador per La Corunya el 1876 i per l'Acadèmia el 1877.

## Obres

* Ensayo sobre la prisión por deudas, 1867
* Estudio sobre la propiedad enfitéutica: y las leyes de 20 de agosto y 16 de septiembre de 1873 relativas a la redención de foros y otras cargas territoriales, 1883.

## Referències

* ↑ Congrés dels Diputats: Arxiu històric de diputats.
* 1 2 Senat d'Espanya: Expedient personal del Senador D. Florencio Rodríguez Vaamonde.
* ↑ Reial decret nomenant Ministre de Gràcia i Justícia Florencio Rodríguez Vaamonde, 30 de març de 1847.
* ↑ Institut d'història del CSIC: Diccionario biográfico de los ministros españoles en la edad contemporánea (1808-2000) Arxivat 2009-12-14 a Wayback Machine.
* ↑ Ressenya biogràfica en la de Ciències Morals i Polítiques

## Enllaços externs

* (gallec) Biografia al bloc tudensia
# Natàixine

Natàixine (en (ucraïnès): Наташине, en rus: Наташино, Natàixino) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 979 habitants. Pertany al districte rural de Saki.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утверждённые приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Tetuán

«Tetuan o Tetuán» té aquests significats:
* Tetuan, ciutat del nord del Marroc
* Tetuán (Madrid) districte de la vila de Madrid
* Club Atlético Tetuán, club d'Espanya al Protectorat Espanyol al Marroc
* Batalla de Tetuan, combat de la guerra d'Àfrica entre Marroc i Espanya (1859-1860)
* Plaça de Tetuan, a Barcelona.
# Escut de Qatar

L'escut de Qatar, més aviat un emblema que no un escut heràldic, té com a senyal principal dues simitarres travessades pel mànec dins un cercle groc, entre les quals hi ha un vaixell del tipus dau navegant sobre un mar d'ones blaves i blanques vora una illa amb dues palmeres. Vorejant el cercle central hi ha una bordura dividida horitzontalment per una línia dentada; a la part superior, de color blanc, hi figura el nom oficial de l'estat escrit en àrab: دولة قطر (Dawlat Qatar, «Estat de Qatar»), en caràcters cúfics de color granat, mentre que la part inferior, de color granat, de vegades conté també aquest mateix nom oficial escrit en anglès (State of Qatar) en lletres de color blanc. Aquest escut presenta algunes variacions en el color del cercle central o de les espases, que tan aviat poden ser blanques com granats.
La versió actual data del 1976 i en va substituir una altra, en ús des del 1966, que consistia també en dues simitarres però posades verticalment, una ostra perlífera i dues fulles de palma, amb el nom de Qatar en àrab (قطر) escrit a sobre.
Els elements de l'escut són bastant comuns en diversos estats de l'Orient Mitjà: l'espasa corbada tradicional dels països àrabs és present també en els escuts de l'Aràbia Saudita i d'Oman, i el dau apareix també a l'escut de Kuwait i a l'antic escut dels Emirats Àrabs Units. La palmera també és un símbol nacional saudita. Els colors i la separació dentada del cercle exterior provenen de la bandera estatal.

## Nota

* ↑ L'escut que inclou el nom en anglès es pot veure, per exemple, a la pàgina de l'Ambaixada de Qatar a Washington Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine., Londres, París Arxivat 2009-11-10 a Wayback Machine. o Bangkok. [Consulta: 3 de març de 2011].

## Vegeu també

* Bandera de Qatar

## Enllaços externs

* Hubert Herald – Escut de Qatar (anglès)
# Bartomeu Gual

Bartomeu Gual fou un arquitecte català del segle xv.
Substitut d'Arnau Bargués, exercí com a mestre major de les d'obres de la catedral de Barcelona des de l'any 1412 fins al 1441, quan el va succeir Andreu Escuder.
En aquesta catedral va realitzar treballs al claustre i al sector dels peus de l'edifici. Aquí hi destaca la gran obra realitzada a l'arrancament del cimbori, element que no es va concloure fins al segle xx. Quan va haver de construir-lo, segons explica Carreras Candi, va viatjar a València,
| « | per anar a veure lo simbori | » |
per tal d'estudiar i prendre nota del que s'havia construït a la seva catedral.
Va participar en la gran consulta realitzada l'any 1416 per a la prossecució de la nau de la catedral de Girona, i aquí va ser un dels arquitectes que es van decantar per a seguir les obres amb tres naus.
També va ser el responsable de construir un moll a Guardamar (a l'actual Hospitalet de l'Infant), amb elements de càrrega i descàrrega i fortificacions, després que la ciutat de Barcelona comprés la baronia de Flix amb la intenció que el blat d'Aragó no passés per Tortosa.

## Referències

* ↑ Carreres Candi, F. Les obres de la Catedral de Barcelona, Butlletí de la Reial Acadèmia de Bones Lletres de Barcelona, vol.VII, p.313
* ↑ J. Vidal, "Un trienni liberal en època d'Alfons el Magnànim (activitat constructiva i promoció artística del Consell de Tortosa, 1440-1442)", Capitula facta et firmata, Cossetània, Valls, 2011, p. 375-410:377-378

## Enllaços externs

* Institut del Patrimoni Artístic Espanyol
# Canal adjacent

En Radiodifusió un canal adjacent és un canal d'AM, FM o TV que està al costat d'un altre canal. El primer canal adjacent és el que està immediatament al costat d'un altre canal, el segon adjacent és el que és a dos canals de distància, i així successivament. La informació sobre els canals adjacents es fa servir per impedir que dues estacions confrontants (adjacents) s'interfereixin l'una amb l'altra.

## Interferència de canal adjacent

La interferència de canal adjacent és una interferència causada per restes espuris d'una radiació electromagnètica d'un canal adjacent. Una ACI pot ser causada per un filtrat insuficient (com el filtratge incomplet de productes modulació no desitjat en sistemes de modulació de freqüència), per una sintonització incorrecta o per un control de freqüència incorrecte (al canal de recepció, al canal emissor de la interferència o en tots dos).
Resumint: el senyal de B pateix una distorsió d'intermodulació amb fuites de senyal en freqüències adjacents. que passa a través d'amplificadors d'entrada RF del receptor A, que deixa passar algunes emissions de canal de B, a causa del flanc d'atenuació dels filtres de recepció d'A, en principi aquests filtres selectius estan dissenyats per “deixar passar” únicament uns canals determinats.

## Referències

* ↑ Estàndard Federal 1037C - Accés: 2011-10-19.
* ↑ Rao, Gottapu Sasibhushana. Cellular Mobile Communication (en anglès). Pearson Education India. ISBN 9788131798614 [Consulta: 31 març 2016].
* ↑ Tadeusz Wysocki; Hashem Razavi; Bahram Honary Digital Signal Processing for Communication Systems. Springer Science & Business Media, 31 juliol 1997, p. 174–. ISBN 978-0-7923-9932-2.
# Gottfried Reinhold Treviranus

Gottfried Reinhold Treviranus (Bremen, 4 de febrer de 1776 - Bremen, 16 de febrer de 1837) fou un biòleg molt important va ser qui va inventar la biologia a partir de la seva obra biologia i fisiologia. Treviranus va ser un dels precursors dels estudis biològics a Alemanya. En el mateix any en què el naturalista francès Jean-Baptiste Lamarck va proposar i va popularitzar el terme «biologia» com a ciència dels éssers vius, Treviranus ho va emprar, a el parer de forma independent, com a títol de la seva principal obra, Biologia o Filosofia de la Naturalesa vivent (sis volums, 1802-1822), en la qual va resumir tots els coneixements de l'època sobre l'estructura i les funcions de la matèria viva.

## Referències

* ↑ London Medical and Surgical Journal (en anglès), 1837.
* ↑ Google Books From Natural Philosophy to the Sciences: Writing the History of Nineteenth edited by David Cahan
* ↑ Origins of Neuroscience: A History of Explorations Into Brain Function by Stanley Finger
# Neolamprologus mustax

Neolamprologus mustax és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És un endemisme del llac Tanganyika (Àfrica oriental)

## Referències

* ↑ Colombé, J. & R. Allgayer 1985. Description de Variabilchromis, Neolamprologus et Paleolamprologus genres nouveaux du Lac Tanganyika, avec redescription des genres Lamprologus Schilthuis, 1891 et Lepidiolamprologus Pellegrin, 1904. Rev. Fr. Cichlido. Núm. 49: 9-28.
* ↑ BioLib
* 1 2 «Neolamprologus mustax» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Konings, A. (1998): Tanganyikan cichlids in their natural habitat. Cichlid Press.
* Maréchal, C. i M. Poll, 1991. Neolamprologus. p. 274-294. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Ribbink, A. 1991. Distribution and Ecology of the Cichlids of the African Great Lakes. Pp. 36-59 a M. Keenleyside, ed. Cichlid Fishes: Behavior, Ecology and Evolution. Londres, Gran Bretanya: Chapman and Hall.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Tetum

El tetum o tetun (en portuguès, tétum) és, juntament amb el portuguès, l'idioma oficial de Timor oriental. Es tracta d'una llengua austronèsica amb moltes paraules derivades del portuguès i del malai.
El tetum es va desenvolupar com una llengua de contacte durant el segle xvi, després de la colonització portuguesa. El dialecte principal, parlat en la capital Dili, s'anomena tetun-prasa, i la forma més tradicional, parlada en les altres parts del país, s'anomena tetun-terik.
Malgrat que el portuguès era la llengua oficial de l'antic Timor portuguès, el tetun-prasa va servir com a llengua franca, i agafà, per tant, vocabulari del portuguès. Quan Indonèsia envaí i ocupà Timor oriental el 1975, i la declarà la "vint-i-setena província de la república", l'ús del portuguès fou prohibit. Però l'Església catòlica, en lloc d'adoptar la bahasa indonèsia com a llengua litúrgica, adoptà el tetum, fent-ne una referència per a la identitat cultural i nacional de Timor oriental.
Viccionari
# Batalla de Lade (201 aC)

* Per a altres significats, vegeu «Batalla de Lade (494 aC)».
La batalla de Lade va ser un enfrontament entre les flotes de Rodes i Macedònia. La batalla, que va succeir l'any 201 aC, va formar part de la guerra cretenca, i va tenir lloc entre les costes de l'Àsia Menor i l'illa de Lade. Els macedonis van obtenir una gran victòria.

## Referències

* ↑ Polibi 16.15
* Philip Matyszak (2004). The Enemies of Rome:From Hannibal to Attila. Londres: Thames and Hudson. ISBN 0-500-25124-X.
* Polibi, traduït a l'anglès per Evelyn S. Shuckburgh (1889). Histories. Londres, Nova York: Macmillan. Reimprès per Bloomington (1962).
# Dídac Roca i Segrià

Dídac Roca i Segrià (Catalunya, segle xvii - Poblet, Conca de Barberà, ?) fou compositor i mestre de capella català.
Va ser escolà i després monjo. El pare Marvà, en el seu Memorial (1650), en parla elogiosament. Fou deixeble de Joan Marc a l'escolania de Montserrat i més tard organista i mestre de capella d'aquest monestir, del de Poblet i de la Seu d'Urgell (1662-1663). És autor de villancicos, tonos i jácaras a tres i quatre veus i de l'obra a cinc veus Estote fortes in bello.

## Referències

* ↑ Cortada, Maria Lluïsa. Anselm Viola: compositor, pedagog, monjo de Montserrat (1738-1798). L'Abadia de Montserrat, 1998. ISBN 8478269967.
* ↑ Alcalà, Cèsar. La música a Catalunya fa 300 anys. Barcelona: Tibidabo, 1994. ISBN 84-8033-018-X.
* ↑ «Dídac Roca i Segrià». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Grup de Heisenberg

En matemàtiques, el grup de Heisenberg sobre un anell commutatiu A és el grup de matrius triangulars superiors 3 × 3 de la forma
    ${\begin{pmatrix}1&a&c\\0&1&b\\0&0&1\\\end{pmatrix}}$
sota l'operació de multiplicació matricial, on a , b , c són elements de a A . Sovint es pren com anell A el cos dels nombres reals, en què el grup es nota per $H_{3}(R)$, o l'anell dels sencers racionals, notant llavors al grup per $H_{3}(Z)$.

## Generalització a dimensions superiors

La generalització més simple consisteix en el grup de matrius quadrades reals d'ordre n+2 , de la forma
    ${\begin{pmatrix}1&a&c\\0&I_{n}&b\\0&0&1\end{pmatrix}}$
on $I_{n}$ és la matriu identitat d'ordre n , a és un vector fila i b un vector columna, ambdós de longitud n .

## Com a varietat subriemanniana

També es pot entendre el grup de Heisenberg tridimensional H$_3$(R) en els reals com a varietat diferenciable, i específicament, com a exemple simple d'una varietat subriemanniana. Donat un punt p=(x,y,z) en R$^3$, defineixi's un 1-forma diferencial Θ en aquest punt com
    $\Theta _{p}=dz-{\frac {1}{2}}\left(xdy-ydx\right).$
Aquesta 1-forma pertany al fibrat cotangent de R$^3$; és a dir,
    $\Theta _{p}:T_{p}\mathbf {R} ^{3}\to \mathbf {R}$
és un mapa en el fibrat tangent. Sigui
    $H_{p}=\left\{v\in T_{p}\mathbf {R} ^{3}\mid \Theta _{p}(v)=0\right\}.$
Es pot veure que H és un subfibrat del fibrat tangent TR$^3$. Una comètrica en H ve donada per projectar els vectors en l'espai bidimensional estès per vectors en les direccions x i y. És a dir, donats els vectors $v=(v_{1},v_{2},v_{3})$ i $w=(w_{1},w_{2},w_{3})$ en TR$^3$, el producte escalar donat per
    $\langle v,w\rangle =v_{1}w_{1}+v_{2}w_{2}.$
L'estructura resultat converteix H en la varietat del grup de Heisenberg. Un marc ortonormal en la varietat ve donat pels camps vectorials de Lie
    ${\begin{aligned}X&={\frac {\partial }{\partial x}}-{\frac {1}{2}}y{\frac {\partial }{\partial z}},\\Y&={\frac {\partial }{\partial y}}+{\frac {1}{2}}x{\frac {\partial }{\partial z}},\\Z&={\frac {\partial }{\partial z}},\end{aligned}}$
que compleixen les relacions [X, Y] = Z i [X, Z] = [Y, Z] = 0. Com que són camps vectorials de Lie, formen una base invariant per l'esquerra per l'acció de grup. Les geodèssiques en la varietat són espirals, que projecten cercles en el pla horitzontal bidimensional. És a dir, si
    $\gamma (t)=(x(t),y(t),z(t))$
és una corba geodèssica, llavors la corba $c(t)=(x(t),y(t))$ és un arc d'un cercle, i
    $z(t)={\frac {1}{2}}\int _{c}xdy-ydx$
amb la integral limitada al pla bidimensional. És a dir, l'alçada de la corba és proporcional a l'àrea del cercle subtingut per l'arc circular, com es desprèn del teorema de Stokes.

## Referències

* ↑ Richard Montgomery, A Tour of Subriemannian Geometries, Their Geodesics and Applications (Mathematical Surveys and Monographs, Volume 91), (2002) American Mathematical Society, ISBN 0-8218-1391-9.
* Hans Tilgner, "A class of solvable Lie groups and their relation to the canonical formalism Arxivat 2011-06-05 a Wayback Machine.", Annales de l'institut Henri Poincaré (A) Physique thèorique , 13 no. 2 (1970), pp. 103-127.
# Fudi de Rodrigues

El fudi de Rodrigues (Foudia flavicans) és un ocell de la família dels ploceids (Ploceidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de l'illa de Rodrigues.

## Referències

* ↑ «Fudi de Rodrigues». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2022(català)
# Tautogolabrus

Tautogolabrus és un gènere de peixos de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Tautogolabrus adspersus (Walbaum, 1792)
* Tautogolabrus brandaonis (Steindachner, 1867)

## Referències

* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Walbaum, J. J. 1792. Petri Artedi sueci genera piscium. In quibus systema totum ichthyologiae proponitur cum classibus, ordinibus, generum characteribus, specierum differentiis, observationibus plurimis. Redactis speciebus 242 ad genera 52. Ichthyologiae pars III. Ant. Ferdin. Rose, Grypeswaldiae [Greifswald]. Artedi Piscium Pt. 3: [i-viii] + 1-723, Pls. 1-3.
* ↑ Robins, C.R. i G.C. Ray, 1986. A field guide to Atlantic coast fishes of North America. Houghton Mifflin Company, Boston, U.S.A. 354 p.
* ↑ Parenti, P. i J.E. Randall, 2000. An annotated checklist of the species of the labroid fish families Labridae and Scaridae. Ichthyol. Bull. J.L.B. Smith Inst. Ichthyol. (68):1-97.
* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)