OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Club Rugby Tarragona

El Club Rugby Tarragona és un club de rugbi del Camp de Tarragona. Actualment disposa d'equips en totes les categories des de Sub 6-8 a sènior i un equip social de veterans, els Old Vultures.
Puntualment, s'han disputat altres trofeus, com el Quatre Barres, que el 2007 els va dur per primer cop a jugar fora de Catalunya. La temporada 2009 es va crear un equip de rugbi a 13 que participà en el Campionat de Catalunya de Rugby Lliga. L'any 2011 va celebrar el seu 25è aniversari amb diverses activitats. La temporada 2014-2015 el Primer Equip sènior va jugar a la lliga de Primera Catalana de la Federació Catalana de Rugby, obtenint el títol de campió. Les darreres temporades 2015-2016 i 2016-2017 ha competit al màxim nivell a Catalunya, la Divisió d'Honor Catalana.
El Club Rugby Tarragona organitza la Trobada d'Escoles de Rugbi Ciutat de Tarragona que se celebra cada any entre els mesos de febrer i març. Aquest esdeveniment està reconegut per la Federació Catalana de Rugby com una de les trobades d'escoles de rugby més importants del territori català.

## Referències

* ↑ «Seccions esportives del Club». Club de Rugby Tarragona. Arxivat de l'original el 2012-07-18. [Consulta: 13/52015].
* ↑ 324.cat. El Club Rugby Tarragona juga el seu primer partit fora de Catalunya disputant la Copa Quatre Barres. 324.cat, 18 de desembre del 2007.
* ↑ El Punt. El Tarragona-Valls enceta el català de rugbi lliga. El Punt, 18 d'abril de 2009.
* ↑ Tarragona21. Uns 800 infants participaran a la VIII Trobada d'Escoles de Rugbi a Tarragona. Tarragona21.
* ↑ «El CR Tarragona, campió de Primera Catalana». [Consulta: 29 maig 2015].
* ↑ «pàgina web Club Rugby Tarragona». Arxivat de l'original el 2015-05-29. [Consulta: 29 maig 2015].

## Enllaços externs

* Club Rugby Tarragona - Lloc web oficial
# Cercidiphyllum japonicum

Cercidiphyllum japonicum, conegut en japonès com katsura (カツラ, 桂), és una espècie d'arbre dins la família Cercidiphyllaceae que és planta nativa de la Xina i Japó. És un arbre caducifoli que fa fins a 45 metres d'alt.
El gènere Cercidiphyllum es trobava també a Europa, inclosa la Península Ibèrica, des del Cretàcic i fins al Pliocè.
Els seus brots són dimòrfics segons la seva edat. Les fulles prenen colors variats a la tardor i de vegades fan olor de caramel. Les flors són poc vistoses i la planta és dioica. El fruit és un grup de 2 a 4 fol·licles i fa 1–1,8 cm de llargada i 2–3 mm d'amplada, cada fol·licle conté diverses llavors alades.
Aquesta espècie està en la llista de les amenaçades a la Xina, però en conjunt (incloent les poblacions japoneses), està classificadacom de Risc menor. En el passat les poblacions xineses es distingien com Cercidiphyllum japonicum var. sinense Rehder & E.H.Wilson, però actualment es consideren del mateix tipus. Se'n cultiven diversos cultivars, incloent 'Aureum', 'Heronswood Globe', i 'Ruby'.

## Referències

* 1 2 3 Andrews, S. (1998, 1999). Tree of the Year: Cercidiphyllum japonicum. International Dendrology Society Yearbook 1997: 17-45; 1998: 33-38.
* 1 2 3 Flora of China: Cercidiphyllum japonicum
* 1 2 Chen, C., Liu, Y-H., Fu, C-X., & Qiu, Y-X. (2010). New microsatellite markers for the rare plant Cercidiphyllum japonicum and their utility for Cercidiphyllum magnificum. Amer. J. Bot. 97 (9): e82–e84 full text
# Cercivento

Cercivento (friülà Çurçuvint) és un municipi italià, dins de la província d'Udine. És situat dins la Valcalda, a la Cjargne. L'any 2007 tenia 737 habitants. Limita amb els municipis de Paluzza, Ravascletto i Sutrio.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Dario de Alti | Llista cívica |
# Cistícola de Hunter

La cistícola de Hunter (Cisticola hunteri) és una espècie d'ocell de la família dels cisticòlids (Cisticolidae) que en diverses llengües rep el nom de Hunter's Cisticola (anglés) o Cisticole de Hunter (francés).
Viu a les clarianes dels boscos de les muntanyes de l'oest de Kenya, Uganda i nord de Tanzània.

## Referències

* ↑ «Cistícola de Hunter». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 02/12/2022(català)
# Comitent

El comitent és la persona que paga i encarrega a una altra persona (mestres d'obra, artistes, etc.) la realització d'una obra d'art. El comitent pot ser una o diverses persones, o una organització o comunitat. El comitent no té per què ser a més la persona que rep o gaudeix de l'obra d'art, que és el fruitori. Una comitent coneguda va ser, per exemple, a Catalunya, Ermessenda de Carcassona.
Per a conèixer plenament una obra d'art, és a dir, incloent el seu valor històric i social, i no només l'estil artístic, cal tenir presents tres elements bàsics: el comitent, l'artista i el fruitori.
Els comitents de vegades són mencionats per algun document. Per exemple, en els temps més moderns solen figurar als contractes fets amb l'artista i en èpoques més anteriors poden constar en testaments, documents relacionats amb donacions, en dotalies o actes de consagració.

## Referències

* ↑ «Comitent». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* 1 2 3 4 La comtessa de Barcelona, Ermessenda de Carcassona, i la seva contribució als inicis de l'art romànic., pàg. 7, de Antonio Pladevall Font i Antoni Pladevall. Institut d'Estudis Catalans, 2000. ISBN 8472835278
# Ciclotrimetilentrinitramina

La ciclotrimetilentrinitramina, també coneguda com a RDX, és un alt explosiu utilitzat en aplicacions militars i industrials. Va ser desenvolupat com un explosiu més potent que el trinitrotoluè (TNT) i fou àmpliament utilitzat durant la Segona Guerra Mundial.
En la seva forma pura l'RDX és un sòlid cristal·lí de color blanc. Sovint s'utilitza formant compostos amb altres materials o plastificants o estabilitzadors. L'RDX és estable en emmagatzemament i és considerat un dels explosius militars més potents.

## Denominacions

La denominació del compost químic és ciclotrimetilentrinitramina però aquest explosiu compta amb diverses denominacions sorgides als diversos països que l'han produït i utilitzat. Així es denomina sovint amb les inicials RDX, denominació forjada al Regne Unit, a Alemanya s'anomenà Hexògen, mentre que als Estats Units ciclonita.

## Referències

* ↑ Department of the Army Technical Manual TM 9-1300-214: Military Explosives. Headquarters, Department of the Army (United States).
* ↑ Davis (1943, Volume II)

## Bibliografia

* Davis, Tenney L. The Chemistry of Powder and Explosives. II. Nova York: John Wiley & Sons Inc., 1943.
# Color monocromàtic

Els colors monocromàtics són tots els colors (tonalitats) d'un sol matís o to.
Els esquemes de color monocromàtics es deriven d'un sol color base que és estesa mitjançant l'ús de tonalitats clares i fosques del mateix color. Les tonalitats clares (tints en anglès) s'aconsegueixen afegint blanc i les tonalitats fosques s'aconsegueix (shades i tones en anglès) afegint negre o gris.
Els esquemes de color monocromàtics proporcionen oportunitats en l'art i les comunicacions visuals ja que permeten un major rang de contrast de tons que pot ser usat per atreure la moral, crear enfocament i ajudar a la llegibilitat.
L'ús del color monocromàtic proporciona una forta sensació de cohesió visual i pot ajudar a l'objectiu de la comunicació a través de l'ús de les connotacions del color. L'absència relativa de contrastos de to pot ser compensada mitjançant variacions en to i l'addició de textures.
Monocromàtic significa, segons la ciència, constar d'una sola longitud d'ona de llum o una altra radiació (els làsers, per exemple, normalment produeixen llum monocromàtica), també tenir o aparentar només un color (en contraposició a policromático). Això vol dir que segons la ciència les imatges monocromàtiques certes només poden ser creades estrictament d'ombres d'un color que s'acosta al negre.
Així i tot, monocromàtic també posseeix un altre significat proper a les paraules “avorrit” o “incolor”, la qual cosa de vegades porta a crear un disseny compost de les tonalitats de color veritablement monocromàtiques (un to esvaint-se cap a negre), i de colors creats a partir d'aquest to però esvaint-se a blanc. Aquest disseny no hauria de ser anomenat monocromàtic en un significat estrictament científic.

## Referències

* ↑ O'Connor, Z. Colour Combination Techniques. Sydney AUS: Design Research Associates, 2014.
* ↑ «the definition of monochromatic». Dictionary.com.
# Commutador de creuament

El commutador de creuament és un dispositiu elèctric que té quatre punts de connexió i, tal com el seu nom indica, serveix per crear circuits elèctrics. S'utilitza a les instal·lacions elèctriques per fer circuits commutats que permetin encendre i apagar un llum d'una habitació des de més de 2 punts. Els commutadors de creuament s'instal·len en els punts intermedis del circuit de commutació i als extrems es munten commutadors normals de tres punts de connexió.
# Commèrcion

El commèrcion (κομμέρκιον, kommérkion) fou un aranzel introduït per l'Imperi Romà d'Orient a finals del segle viii en substitució de l'octava de l'antiguitat tardana i l'alta edat mitjana. Es tractava d'un impost sobre tota mercaderia importada, exportada o en circulació. Es cobrava a les fires, sobre els béns en circulació i a les fronteres de l'imperi. La taxa aplicable fou del 10% fins a mitjan segle xiv, quan l'emperador Joan VI Cantacuzè la reduí al 2%. El funcionari encarregat del seu cobrament era el commerciari.

## Notes

* ↑ Conegut igualment pel nom anacrònic de Imperi Bizantí.

## Referències

* ↑ Asakura, 2003, p. 112.
* ↑ Kajdan, 1991, p. 1.141 i 1.142, «Kommerkion» (N. Ikonomidis).
* ↑ Asakura, 2003, p. 113.

## Bibliografia

* Asakura, H. World History of the Customs and Tariffs (en anglès). Organització Mundial de Duanes, 2003. ISBN 9782874920219.
* Kajdan, A. The Oxford Dictionary of Byzantium (en anglès). Oxford University Press, 1991. ISBN 0-19-504652-8.
# Claudia Frontino

Claudia Frontino (Mollet del Vallès, 1989), fotògrafa i periodista establerta a Barcelona. Llicenciada en periodisme per la UAB amb postgrau en mitjans online per la UOC i estudis superiors en fotografia documental i fotoperiodisme per Fuga, Centre de Fotografia. Des de 2015 és col·laboradora del diari Ara i des de 2019 fa de guia per a escoles de l'exposició World Press Photo a Barcelona de la mà de l'equip de Photographic Social Vision. Des de 2019 és sòcia de la cooperativa Agència Talaia, on treballa com a comunicadora, docent, periodista i fotògrafa.
L'any 2020 va guanyar el premi Montserrat Roig que atorga l'Ajuntament de Barcelona que li va permetre investigar sobre les causes i conseqüències del sensellarisme femení a la capital catalana. Posteriorment, va publicar el reportatge al diari Ara i fruit de la recerca feta ha guanyat els premis Mila de Periodisme per a la Igualtat de Gènere, el Premi de Periodisme Feminista María Luz Morales i el Premi de Periodisme Solidari Memorial Joan Gomis.
La recerca feta sobre el sensellarisme femení s'ha convertit també en dues exposicions fotogràfiques que ha itinerant per espais de la ciutat, com La Bonne, el Centre Cívic Pati Llimona o diverses biblioteques barcelonines. Aquesta mostra posa de manifest la vulnerabilitat de les dones que viuen al carrer, explicant el problema que pateixen les dones sense llar.
Com a fotoperiodista, anteriorment ha cobert, entre d'altres, espectacles de Pallassos sense Fronteres a Bòsnia i Polònia, i l'atenció de Metges sense Fronteres a joves que migren sense referents familiars a París.

## Referències

* ↑ «“Dones sense llar. Històries de supervivència” de Claudia Frontino». [Consulta: 5 desembre 2023].
* ↑ bonne, La. «Dones sense llar, de Clàudia Frontino», 01-05-2023. [Consulta: 5 desembre 2023].
* ↑ «Claudia Frontino | Photographer & Journalist Barcelona» (en espanyol europeu). [Consulta: 5 desembre 2023].

## Enllaços externs

* http://www.claudiafrontino.com
# Codi d'autenticació de missatge

En criptografia, un codi d'autenticació de missatge (MAC, en anglès) és una breu informació emprada per autenticar un missatge, és a dir, per confirmar que el missatge prové de l'emissor que diu ser-ho (autenticitat) i que no ha estat modificat en trànsit (integritat).

## Definició

Els valors MAC necessiten per al seu càlcul una clau privada (o simètrica) K, que només coneguin remitent i destinatari, però no els atacants. Matemàticament, es defineix com una funció que pren dos arguments: una clau K de mida fixa i un missatge M de longitud arbitrària. El resultat és un codi MAC de longitud fixa:
    MAC = C $_K$ (M)
on:
* M és un missatge de longitud arbitrària.
* C $_K$ és la funció que transforma el missatge en un valor MAC i que utilitza una clau secreta K com a paràmetre.
* MAC és el valor MAC calculat de longitud fixa.
Si el valor MAC enviat coincideix amb el valor que el destinatari calcula, aquest pot garantir que:
* El missatge no ha estat alterat.
* El missatge prové del remitent indicat en el missatge.
* Si el missatge inclou un nombre de seqüència, que el missatge segueix la seqüència correcta.

## Funció MAC ideal

Igual que una funció hash ideal, es defineix la funció MAC ideal com un mapeig aleatori de tots els possibles valors del missatge d'entrada M en sortides de mida de n bits.

## Propietat de seguretat de les funcions MAC

Sigui n la mida del resultat de la funció MAC, i x el grau d'incertesa, mesurat en bits, que té l'atacant sobre el valor de la clau K utilitzada en la funció C $_K$. Un atac sobre la funció MAC es defineix com una forma no trivial de distingir aquesta funció C $_K$ de la funció C $_K$ ideal en menys de 2 min (n, x) passos.

## Tipus de funcions MAC

Actualment, hi ha 3 grans grups de funcions MAC:
* CBC-MAC: La idea darrere d'aquest algorisme és la de convertir un algorisme de xifrat simètric en una funció MAC. El funcionament bàsic consisteix a xifrar el missatge utilitzant un algorisme en mode CBC i llençar tot el resultat de text xifrat a excepció de l'últim bloc.
* HMAC: Atès que una funció MAC és un mapatge aleatori, i que les funcions hash es comporten com a tals, podem explotar la idea d'utilitzar una funció hash per implementar una funció MAC. L'opció més popular avui en dia és la d'usar HMAC-SHA-256.
* UMAC: Les funcions UMAC parteixen de la premissa que l'atacant necessita interaccionar amb el sistema per comprovar si el resultat MAC que ha generat és vàlid o no. És a dir, no existeix res semblant a un atac exhaustiu off-line contra les funcions MAC. Així, argumenten que es pot reduir el resultat a només 64 bits. Tanmateix, no hi existeix cap norma ben definit de funcions MAC com passa amb les funcions hash, la qual cosa té efectes contraproduents a llarg termini des del punt de vista de la implementació.

## Principi de Horton

El principi de Horton estableix que s'ha d'autenticar el significat del missatge, i no el codi del missatge.

## Vegeu també

* Data Authentication Code, un algorisme de càlcul de valors MAC de ANSI basat en el cifrador simètric DES.
* UMAC
* HMAC
* CMAC
* Poly1305-AES
* Poly1305-AED
* Hash
# Companyia dels Sacerdots de Sant Sulpici

La Companyia dels Sacerdots de Sant Sulpici, en llatí Societas Presbyterorum a Sancto Sulpitio, és una societat de vida apostòlica de clergues, de dret pontifici. Els seus membres reben el nom de sulpicians i posposen al seu nom les sigles P.S.S.

## Història

Va ésser fundada al carrer de Vauginard, a París, el 29 de desembre de 1641 pel sacerdot Jean-Jacques Olier, exponent de l'escola francesa d'espiritualitat, per a fomentar la formació del clergat i el jovent mitjançant un seminari. Quan el fundador va ésser nomenat rector de l'església de Saint-Sulpice, hi va traslladar la seu del seminari que havia fundat. Aviat, per formar els estudiants, es creà una societat de clergues que els ensenyaven i s'encarregaven de la gestió del seminari.
La societat va ésser aprovada el 5 d'agost de 1664 pel cardenal Flavio Chigi (1631-1693), legat del papa Alexandre VII, però no va tenir l'aprovació definitiva de la Santa Seu fins al 8 de juliol de 1931.
A imitació del de París, es crearen altres seminaris sulpicians, coneguts per l'ortodòxia de la doctrina catòlica i un alt sentit de la moral. Contraris a qualsevol tipus d'heretgia, van salvaguardar el catolicisme de manera que Pius X afirmà que els sulpicians havien estat la salvació del cristianisme a França. Durant el segle xviii aquests seminaris van atraure com alumnes fills de nobles, que van formar una jerarquia en l'església francesa del període. Entre els alumnes del seminari de París hi hagué Jean-Baptiste de La Salle i Louis-Marie Grignion de Montfort.
El 1657 els sulpicians van fundar una casa a Montreal, intervenint decisivament en l'evangelització de les colònies franceses del Canadà.

## Activitat i difusió

L'objectiu de la societat és l'educació dels sacerdot i la seva tasca parroquial. Els prevere es fan membres de la congregació quan ja han estat ordenats i han fet alguns anys de servei pastoral.
Al final de 2005, la companyia tenia 28 cases i 316 membres, tots ells preveres.

## Bibliografia

* Annuario Pontificio per l'anno 2007. Città del Vaticano: Libreria Editrice Vaticana, 2007, p. 1510-1511. ISBN 978-88-209-7908-9.
* «Society of Saint-Sulpice», en: Catholic Encyclopaedia

## Vegeu també

* Jean-Jacques Olier

## Enllaços externs

* Lloc web de la societat Arxivat 2020-12-05 a Wayback Machine.
* Prêtres de Saint-Sulpice, province américaine
* Séminaire de Saint-Sulpice à Issy-les-Moulineaux Arxivat 2010-04-07 a Wayback Machine.
# Companyia del Mississipi

La Companyia del Mississipi fou una companyia colonial francesa que operava a Louisiana, i una de les primeres empreses cotitzades a la Borsa de París, des del segle xviii.

## Història

La "Companyia del Mississipi" (de 1684) es convertí en la "Companyia de l'Oest" (1717) i s'expandí com la "Companyia de les Índies" (1719). El maig de 1716, La Banque Générale Privée (en català: "Banc Privat General"), que desenvolupà l'ús de la moneda en paper, va ser establit per John Law. Era un banc privat, però tres quartes parts del capital van consistir en factures i bitllets acceptats per l'administració del govern. L'agost de 1717, John va comprar la Companyia del Mississipi per ajudar la colònia francesa a Louisiana. La Companyia del Mississipi progressivament, va acabar amb el 100% del deute nacional del govern francès.

## Referències

* ↑ «The French Period» Arxivat 2012-10-09 a Wayback Machine. (de l'àrea de Nova Orleans), 2009.
* ↑ Fernando Trias de Bes, L'home que va canviar casa seva per una tulipa: Què podem aprendre de la crisi i com evitar que torni a passar, Barcelona, Columna, 2009, pàgina 57, ISBN 9788466411059

## Enllaços externs

* "The Compagnie des Indes" Arxivat 2007-12-25 a Wayback Machine. (per Howard Shakespeare).
* "Famous First Bubbles - Mississippi Bubble" Arxivat 2005-11-29 a Wayback Machine..
* "Learning from past investment manias" Arxivat 2004-12-05 a Wayback Machine. (AME Info FN).
# College (pel·lícula de 1927)

College és una pel·lícula muda de comèdia i drama de 1927 dirigida per James W. Horne i Buster Keaton, i protagonitzada per Keaton, Anne Cornwall, i Harold Goodwin.

## Trama

Al sud de Califòrnia, Ronald es gradua de secundària com l'"estudiós més brillant". En la seva graduació, Ronald parla sobre "la maledicció de l'esportista", argumentant que els llibres són més importants que l'atletisme. El seu discurs ofen la major part del cos estudiantil, especialment el popular atleta Jeff, i fa que la estimada de Ronald, Mary, el rebutgi.
Ronald decideix seguir Mary a Clayton, que el degà descriu com una "universitat infestada d'atletes". Amb l'esperança d'impressionar la Mary, Ronald prova per als equips de beisbol i atletisme, però demostra ser totalment inepte. Al mateix temps, intenta treballar com a cambrer a blackface mentre intenta mantenir aquests treballs en secret per a Mary, que ha començat a sortir amb Jeff.
Finalment, el degà li pregunta a Ronald per què pateixen les seves notes. Després que Ronald li expliqui la situació, el degà empatitza amb ell i ordena a l'entrenador de rem que faci de Ronald el timoner en la propera competició. L'entrenador intenta sabotejar en Ronald posant-li una poció per dormir perquè no pugui competir, però la poció és consumida accidentalment per l'altre timonel de l'equip. Tot i que Ronald va bolcar el vaixell, treure el timó a mitja regata i provocar col·lisions amb altres vaixells, l'equip de Clayton guanya la regata de totes maneres.
Mentrestant, la Mary comença a apreciar els esforços inútils de Ronald per impressionar-la. No obstant això, el dia de la cursa de vaixells, Jeff és expulsat de la universitat i la pren com a ostatge a la seva habitació, tancant-se en un esforç per fer-la expulsar perquè es casarà amb ell. Al final, aconsegueix contactar per telèfon amb Ronald, que en una sobtada demostració d'atletisme corre cap al seu dormitori, salt amb perxa a la seva finestra, i lluita contra Jeff llançant-li objectes de la llar i demostrant habilitats amb javelina. llançament de pes i futbol d'entrada. Mary accepta casar-se amb Ronald i viuen la resta de les seves vides junts, acabant amb un tret de làpides una al costat de l'altra.

## Repartiment

* Buster Keaton com a Ronald
* Anne Cornwall com a Mary Haynes
* Harold Goodwin com a Jeff
* Flora Bramley com a amiga de Mary
* Snitz Edwards com a Dean Edwards
* Carl Harbaugh com a entrenador de la tripulació
* Sam Crawford com a entrenador de beisbol
* Florence Turner com a mare de Ronald
* Madame Sul-Te-Wan com a cuinera principal

## Referències

* ↑ College a silentsaregolden.com

## Enllaços externs

* CollegeVideoQualityUpgrade College es pot descarregar gratis a Internet Archive [més]
* College a International Buster Keaton Society
# Confindustria

La Confederació General de la Indústria Italiana, coneguda com a Confindustria (Confederazione Generale dell'Industria Italiana), és la principal organització representativa de les empreses manufactureres i de serveis italianes, agrupant de forma voluntària a unes 142.000 empreses, amb un total de més de 5.200.000 membres. Forma part de la International Organization of Employers (IOE).

## Presidents de Confindustria

* 1910 - 1913 Luigi Bonnefon
* 1913 - 1918 Ferdinando Bocca
* 1918 - 1919 Dante Ferraris
* 1919 Giovanni Battista Pirelli
* 1919 - 1920 Giovanni Silvestri
* 1920 - 1921 Ettore Conti
* 1922 - 1923 Raimondo Targetti
* 1923 - 1934 Antonio Stefano Benni
* 1934 Alberto Pirelli
* 1934 - 1943 Giuseppe Volpi di Misurata
* 1943 Giovanni Balella
* 1943 Giuseppe Mazzini
* 1944 - 1945 Fabio Friggeri
* 1945 - 1955 Angelo Costa
* 1955 - 1961 Alighiero De Micheli
* 1961 - 1966 Furio Cicogna
* 1966 - 1970 Angelo Costa
* 1970 - 1974 Renato Lombardi
* 1974 - 1976 Giovanni Agnelli
* 1976 - 1980 Guido Carli
* 1980 - 1984 Vittorio Merloni
* 1984 - 1988 Luigi Lucchini
* 1988 - 1992 Sergio Pininfarina
* 1992 - 1996 Luigi Abete
* 1996 - 2000 Giorgio Fossa
* 2000 - 2004 Antonio D'Amato
* 2004 - 2008 Luca Cordero di Montezemolo
* 2008 - 2012 Emma Marcegaglia

## Referències

* ↑ Morirono bruciati in fabbrica l'azienda chiede i danni ai familiari
* ↑ «Incidenti sul lavoro, Umbria Olii chiede risarcimento a famiglie vittime». Arxivat de l'original el 2011-05-23. [Consulta: 17 agost 2014].
# Constitució de Gabon

La Constitució de Gabon és la llei fonamental del Gabon. Va ser revisada l'11 de gener de 2018 per modificar la Constitució de 1991 (revisada el 2003 i el 2011) que va seguir a la de 1961.

## Referències

* ↑ «Gabon : la révision constitutionnelle adoptée par le Congrès» (en francès). Jeune Afrique, 11 janv. 2018.
* ↑ «Gabon. Loi n° 047/2010 du 12 janvier 2011 portant révision de la Constitution Gabonaise» (en francès). OMPI.

## Enllaços externs

* Texte de la Constitution
* «La constitution» (en francès). assemblee-nationale.ga.
* Textes des anciennes constitutions sur Legigabon.