OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Luis de Molini Martínez

Luis de Molini Martínez (Requena, 30 de juliol de 1822 - ?) fou un polític valencià, diputat a les Corts Espanyoles durant el Sexenni democràtic.

## Biografia

D'idees liberals, milità al Partit Progressista, amb el que el 1848 fou escollit regidor de Requena i el 1851 alcalde. Després de la revolució de 1854 fou nomenat novament alcalde de Requena, diputat provincial i representant de Requena en la Junta Revolucionària. També fou comandant de la Milícia Nacional.
Durant els anys següents es vinculà als moviments demòcrates progressistes, raó per la qual va dimitir de tots els seus càrrecs quan els moderats tornaren al poder el 1856. El 1863 es traslladà a Madrid i participà en els revoltes de 1866 i 1867, raó per la qual fou empresonat. Un cop va triomfar la revolució de 1868 fou nomenat governador civil de la província de Sevilla i diputat del Partit Progressista pel districte de Llíria a les eleccions generals espanyoles de 1869, encara que renuncià l'any següent i fou substituït per José Pérez Guillén. Fou novament elegit diputat per Albuñol (província de Granada) a les eleccions generals espanyoles de 1871 i pel de Requena a les eleccions generals espanyoles d'abril de 1872 i d'agost de 1872

## Referències

* Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.377. ISBN 9788495484802.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Luis de Palafox y Melzi

Luis Rebolledo de Palafox i Melzi, Marquès de Lazán (Saragossa, 2 de juny de 1772 - Madrid, 28 de desembre de 1843) va ser un aristòcrata, militar i polític espanyol, de tendència absolutista.
Fill gran de Juan Felipe Rebolledo de Palafox (marquès de Lazán, de qui va heretar el títol) i de Paula Melci de Eril, era germà del també militar José de Palafox (de tendència política oposada), i de Francisco Rebolledo de Palafox y Melzi.
Va estudiar amb Basilio Boggiero als escolapis de Saragossa.
Durant la guerra del francès va intervenir amb el seu germà en la defensa de Saragossa, i en 1809 en la campanya de Catalunya.
Amb la restauració absolutista passa a ocupar càrrecs de confiança del rei Ferran VII i a exercir la repressió contra els liberals. El 27 de setembre de 1815 va substituir al seu germà com a capità general d'Aragó. En la revolució de 1820 és forçat per la revolta militar i popular a acceptar la Constitució; no obstant això, és destituït al desembre del mateix any, sent substituït pel mateix Rafael del Riego. Passat el Trienni Liberal, en la denominada Dècada Ominosa, torna a ocupar càrrecs, en aquest cas protector del Canal Imperial d'Aragó, i amb el canvi de regnat (1833) va passar la resta de la seva vida a Madrid.

## Referències

* ↑ Luis Rebolledo de Palafox y Melzi, Real Academia de la Historia
* ↑ «Luis de Palafox y Melzi». Gran Enciclopedia Aragonesa. Saragossa: DiCom Medios SL, sota llicència Creative Commons.

## Enllaços externs

* Herminio Lafoz Rabaza, Luis Rebolledo de Palafox y Melci, Marqués de Lazán - Aportación a su biografía, en Dossier: Constitución y representación en las Cortes de Cádiz. Los diputados aragoneses, Pedro Rújula (coord.), Jerónimo Zurita, 87. 2012: 149-170 issn 0044-5517
# Loreto Sordo Ruiz

Loreto Sordo Ruiz (1980) és una política espanyola del Partit Popular (PP).
Nascuda el 1980, va estudiar Ciències Polítiques i de l'Administració a la Universitat Complutense de Madrid (UCM).
Inclosa com a número 15 de la candidatura del Partit Popular per a les eleccions municipals de 2011 a Alcorcón, va ser elegida regidora. Va exercir com a regidora al consistori alcorconero entre 2011 i 2015, durant el mandat com a alcalde de David Pérez García.
Pròxima al president del PP Pablo Casado, va ser inclosa al número 19 de la llista del partit per Madrid al Congrés dels Diputats de cara a les eleccions generals de abril de 2019 i al número 14 de la llista del partir per a les eleccions municipals de 2019 a Madrid, on va ser electa regidora de l'Ajuntament de Madrid.
Després de l'investidura com a alcalde de José Luis Martínez-Almeida el 15 de juny de 2019 amb el suport dels regidors de PP, Ciutadans i Vox, Sordo va ser nomenada regidora presidenta del districte de Moncloa-Aravaca. Poc després va ser nomenada també regidora-presidenta del districte de Usera. En l'estiu de 2019, va assumir, com a presidenta de la junta de districte, ser la responsable de la cancel·lació d'un concert de Pedro i Luis Pastor al districte de Moncloa-Aravaca que va generar reaccions en contra de la «censura» exercida pel consistori.

## Referències

* ↑ «Grupos municipales. Concejales electos para el municipio de Madrid». Ajuntament de Madrid, 2019. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 16 febrer 2020].
* 1 2 3 4 5 Barroso, F. Javier. «A Pastor se le contrató antes de adjudicarse las fiestas, dice la junta». El País, 02-08-2019.
* ↑ Junta Electoral de Zona de Madrid: «Madrid. Elecciones Locales 2011. Candidaturas proclamadas». Boletín Oficial de la Comunidad de Madrid, 97, 26-04-2011, pàg. 439. ISSN: 1989-4791.
* ↑ Delgado, Carmen. «Borja Fanjul, sustituido por Loreto Sordo como concejala presidenta de Usera». gacetas-locales, 25-07-2019. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 16 febrer 2020].
* ↑ Calleja, Mariano. «Casado revoluciona la lista del PP por Madrid y renueva todos los puestos de salida». ABC, 26-03-2019.
* ↑ «El PP de Madrid vetará a grupos musicales "afines a Podemos"». El Periódico de Aragón, 08-08-2019.
* ↑ López Macías, Javier. «El cabreo de los vecinos de Moncloa-Aravaca por el veto a Luis Pastor: "No queremos que nuestras fiestas se degraden"». Madridiario, 07-08-2019.
# Josep Granger i París

Josep Granger i París (Badalona, 1887 — Barcelona, 1954) fou escriptor, periodista i advocat.
Col·laborà a les publicacions Sol Ixent, Gent Nova i Cultura de Badalona, L'Avenir d'Arenys de Mar, D'Ací i d'Allà, entre d'altres. És autor de l'estudi Jacinto Verdaguer (1917), i de llibres de poesies. Traduí al català Virgili, Petrarca i Carducci.

## Obra poètica

* En inquietud (1907)
* Salabror (1908)
* Nous versos del mar (1910)
* Una vela que passa (1922)
Poemes presentats als Jocs Florals de Barcelona
* Aquella noia del brasat de flors… (1916)
* Ruta infinita (1917)
* Cant de Pasqua Florida (1921)
* Epistola (1922)
* Arpegi (1932)

## Referències

* ↑ «Josep Granger i París». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona. Fons 6B-Jocs Florals
# John Dowd

John Dowd (Chicopee, 10 d'agost de 1965) és un antic pilot professional de motocròs nord-americà. Va competir als Campionats AMA entre el 1987 i el 2013 i en va guanyar un títols de supercross, concretament el de 125cc de la Regió Oest de 1998. Va practicar també l'enduro i el 2006 va guanyar el campionat AMA d'EnduroCross.

## Trajectòria esportiva

Conegut popularment com a "The Junk yard Dog" ('el gos d'abocador' i, per extensió, 'dolent, agressiu'), Dowd va participar en la seva primera cursa de motocròs a 20 anys, una edat tardana per a començar en aquesta modalitat. Va progressar, però, ràpidament i aviat va vèncer pilots amb molts més anys d'experiència i va poder esdevenir pilot professional a 21 anys. Pel fet d'haver començat tard en comparació amb la mitjana, Dowd ostenta diversos rècords relacionats amb l'edat, entre ells el del pilot més vell a guanyar un "National" (Southwick 125cc, 1998), el més vell a guanyar un campionat de Supercross (1998), el més vell a guanyar una mànega d'un National (Mount Morris, 2000) i el més vell a obtenir un podi en un National (Southwick 250cc, 2005).
John Dowd va ser un aspirant al podi als campionats AMA de motocròs i Supercross durant gairebé 20 anys. Els seus punts forts eren el vigor i la resistència, que li permetien de córrer amb força durant tota la mànega. Originari de Nova Anglaterra, una zona coneguda pels seus exigents i esgotadors circuits de sorra, se'l considerava un especialista en aquesta mena de terreny. El 2009, a 44 anys d'edat, encara va poder ocupar el tercer lloc de la general en un National de 450cc (com d'habitud, a Southwick, la seva pista local).

## Referències

* 1 2 3 «John Dowd career statistics» (en anglès). racerxonline.com. [Consulta: 23 agost 2023].
* ↑ «John Dowd at bikeland» (en anglès). bikeland.org, 13-05-2010.
* ↑ «Carmichael extends winning streak to 18» (en anglès). ESPN, 12-06-2005. [Consulta: 5 març 2009].
Campions AMA de supercross 250$^{1,2}$ :
1985 - Moore/Warren
1986 - Schmit/Turpin
1987 - Surratt/Tichenor
1988 - Matiasevich/DeHoop
1989 - Matiasevich/Bradshaw
1990 - Davis/Stephenson
1991 - McGrath/Swink
1992 - McGrath/Swink
1993 - Gaddis/Henry
1994 - Huffman/Lusk
1995 - Huffman/Pichon
1996 - Windham/Pichon
1997 - Windham/Ferry
1998 - Dowd/Carmichael
1999 - Ramsey/Fonseca
2000 - Bentley/Roncada
2001 - Fonseca/Pastrana
2002 - Preston/Reed
2003 - Stewart/Jesseman
2004 - Tedesco/Stewart
2005 - Tedesco/Langston
2006 - Langston/Millsaps
2007 - Villopoto/Townley
2008 - Lawrence/Canard
2009 - Dungey/Pourcel
2010 - Weimer/Pourcel
2011 - Tickle/Barcia
2012 - Tomac/Barcia
2013 - Roczen/Hahn
2014 - Anderson/Bogle
2015 - Webb/Musquin
2016 - Webb/Stewart
2017 - Hill/Osborne
2018 - Plessinger/Osborne
2019 - Ferrandis/Sexton
2020 - Ferrandis/Sexton
2021 - Cooper/Nichols
2022 - Craig/J.Lawrence
2023 - J. i H. Lawrence :
$^1$Del 1985 al 2005 era el Campionat AMA de suprecross 125cc/SX Lites del 2006 al 2012.   $^2$Esquerra: West/Dreta: East. :
# Josep Maria Morell i Bitrià

Josep Maria Morell i Bitrià (Alfarràs, 16 de juliol de 1944 - Balaguer, 10 de setembre de 2022) fou un xef i gastrònom català que va escriure una vintena de llibres i va col·laborar amb mitjans de comunicació.

## Biografia

Josep Maria Morell des de ben jove va introduir-se en el món de la restauració, concretament als tretze anys. Fou propietari del restaurant Cal Morell de Balaguer que va gestionar amb la seva esposa Magda Gómez durant vint-i-sis anys, del 1981 al 2007.
Després de la seva jubilació es dedicà a fer conferències sobre cuina catalana, participar en col·loquis, organitzar cursos de cuina i fer de jurat en certàmens gastronòmics. També col·laborà regularment en mitjans com a la Televisió de Catalunya, RTVE Catalunya, Lleida TV o La Manyana TV. Va ser guardonat amb diversos premis i distincions al llarg de la seva trajectòria, com la Medalla del Turisme de Catalunya. El 2009 va ser reconegut com a fill adoptiu de Balaguer i va participar com a cuiner representant de Catalunya a l'Exposició Universal de Sevilla de 1992.

## Obres

* La cocina casera (Editorial Dilagro, 1981)
* Els fogons de Lleida (Editorial Dilagro, 1984)
* La bona cuina de Lleida (Editorial Dilagro, 1986)
* El bon menjar (Editorial Dilagro, 1991)
* Cocinar caracoles (Editorial Milenio, 1999)
* Cuinar caragols (Pagès Editors, 1999)
* La cuina del porc (Pagès Editors, 2000)
* Cuina per a homes (Pagès Editors, 2002)
* Cocina para ellos (Editorial Milenio, 2003)
* El café i la cuina del café (Pagès Editors, 2004)
* Cent truites (Pagès Editors, 2005)
* Cent salses (Pagès Editors, 2007)
* La cuina amb les figues (amb Josep Gómes) (Pagès Editors, 2007)
* La cuina del conill (Pagès Editors, 2008)
* La cuina dels castells (Pagès Editors, 2011)
* Els plats de l'ànec gras (Pagès Editors, 2013)

## Referències

* ↑ «Entrevista a Josep Maria Morell, cuiner, escriptor i assessor gastronòmic», 08-12-2015. Arxivat de l'original el 2015-12-08. [Consulta: 12 setembre 2022].
* ↑ «Mor el cuiner Josep Maria Morell, un referent de la restauració a Lleida». Segre, 11-09-2022. [Consulta: 12 setembre 2022].
* ↑ «Entrevista a Josep Maria Morell». RuralCat, 24-09-2010. [Consulta: 12 agost 2015].
* ↑ «Josep Maria Morell, un referent de la cuina, mor a Balaguer als 78 anys». La Manyana, 12-09-2022 [Consulta: 12 setembre 2022].
* ↑ «El xef Josep Maria Morell cedeix el seu llegat a l'Arxiu Comarcal de la Noguera». ACN, 15-05-2014 [Consulta: 12 agost 2015].
# José Antonio Hermida i Ramos

José Antonio Hermida i Ramos (Puigcerdà, 24 d'agost de 1978) és un ciclista de muntanya català, especialitzat en Camp a través (BTT). Ha estat quatre vegades campió del món: en individual l'any 2010, i en per relleus els anys 1999, 2000 i 2003. Participà en els Jocs Olímpics d'Atenes 2004, obtenint la medalla d'argent en la seva especialitat. Anteriorment havia aconseguit el quart lloc als Jocs Olímpics de Sydney 2000, i vuit anys després, a les Olimpíades de Pequín, va finalitzar en desena posició. El 1999 va ser nomenat Cerdà de l'Any.

## Palmarès en Ciclisme de muntanya

* 1996
** Campió del món júnior en Camp a través
* 1998
** Campió d'Espanya sub-23 en Camp a través
* 1999
** Campió del món en Camp a través per relleus (amb Roberto Lezaun, Margalida Fullana i Carlos Coloma)
** Campió d'Espanya sub-23 en Camp a través
* 2000
** Campió del món sub-23 en Camp a través
** Campió del món en Camp a través per relleus (amb Roberto Lezaun, Margalida Fullana i Iñaki Lejarreta)
** Campió d'Europa sub-23 en Camp a través
** Campió d'Espanya sub-23 en Camp a través
* 2001
** Campió d'Espanya en Camp a través
* 2002
** Campió d'Europa en Camp a través
** Campió d'Espanya en Camp a través
* 2004
** Medalla de plata als Jocs Olímpics d'Atenes en Camp a través
** Campió d'Europa en Camp a través
** Campió d'Espanya en Camp a través
* 2005
** Campió del món en Camp a través per relleus (amb Rubén Ruzafa, Oliver Avilés i Rocío Gamonal)
* 2007
** Campió d'Europa en Camp a través
** Campió d'Espanya en Camp a través
* 2009
** Campió d'Espanya en Camp a través
* 2010
** Campió del món en Camp a través
* 2011
** Campió d'Espanya en Camp a través
* 2013
** Campió d'Espanya en Camp a través
* 2014
** Campió d'Espanya en Camp a través

## Palmarès en ciclocròs

* 2007
** Campió d'Espanya de ciclocròs
* 2008
** Campió d'Espanya de ciclocròs
* 2009
** 1r al Ciclocròs Ciutat de València
* 2011
** 1r al Ciclocròs Ciutat de València
* 2014
** 1r al Trofeu Joan Soler
* 2015
** 1r al Trofeu Joan Soler

## Referències

* ↑ El català José Antonio Hermida, campió del món de BTT, El Periódico de Catalunya, 5 de setembre 2010 (consulta: 7-9-10).

## Enllaços externs

* Lloc oficial de José Antonio Hermida (castellà) (anglès)
# José Antonio Gutiérrez de la Vega y Moncloa

José Antonio Gutiérrez de la Vega y Moncloa (Sevilla, 24 d'agost de 1824 - Madrid, 12 de febrer de 1900) fou un periodista, escriptor i polític andalús.

## Biografia

Estudià medicina a la Universitat de Sevilla, però només va exercir com a cirurgià, i aviat es dedicà principalment al periodisme. En 1840 va sol·licitar l'ingrés al Col·legi Nacional de Medicina i Cirurgia però, encara que va realitzar diversos cursos, mai va arribar a obtenir el títol de metge, malgrat els tres anys que va passar fent pràctiques en l'Hospital Militar de Sevilla, per la qual cosa es va dedicar a la història de la medicina.
Al seu retorn de Madrid, on es va desplaçar per estudiar medicina, va començar les seves carrera periodística com a redactor d'El Independiente i de la revista literària La Giralda creada per ell mateix. El 1849 participà en l'expedició espanyola als Estats Pontificis, per la que fou condecorat per Isabel II.
Alhora col·laborà al diari El Popular de Madrid i el 1852 va fundar i dirigir El Heraldo Médico, on va publicar nombrosos articles de polèmica mèdica. Proper al Partit Moderat, va dirigir els diaris El León Español (1854-1860) i El Horizonte (1859-1860), i gràcies a la protecció de Narváez fou diputat per Guadix el 1857. Fou nomenat governador civil de Granada el 1864 i de Madrid el 1865, càrrec que hagué de deixar després dels fets de la nit de Sant Daniel (10 d'abril de 1865).
Durant aquest temps va iniciar dues col·leccions de llibres sobre cacera i autors clàssics grecs. De 1867 a 1868 fou governador civil de l'Havana. Fou destituït després de la revolució de 1868 i això provocà que participés en les diverses conspiracions monàrquiques. No tornà a la Península fins al 1876, on va editar el diari La Ilustración Venatoria, dedicat a la cacera.
Fou elegit diputat del Partit Conservador pel districte de Villanueva de los Infantes (Ciudad Real) a les eleccions generals espanyoles d'abril de 1872 i 1881, pel d'Albocàsser a les eleccions generals espanyoles de 1884, pel d'Ordes a les eleccions generals espanyoles de 1886 i novament pel de Villanueva de los Infantes a les eleccions generals espanyoles de 1891. De 1890 a 1893 fou director general de l'Administració Civil. Va morir d'una broncopneumònia a Madrid.

## Obres

* Viaje a Italia con la expedición española (1850)
* Historia de la Sífilis (1851)
* Bibliografía Venatoria Española (1877)
* Enseñanza del perro de muestra (1899)

## Referències

* ↑ José Manuel Fradejas Rueda, "José Gutiérrez de la Vega (Sevilla 1824–Madrid 1900). Apuntes biográficos y bibliográficos", Epos, 15 (1999): 449-463 Arxivat 2011-01-13 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Lule

El poble lule (els lules) són un poble indígena de l'Argentina, emparentat als huarpes, que viu principalment a la província de Santiago del Estero i Tucumán i a una sola comunitat a Salta d'on eren originaris (habitaven també a la zona avui fronterera de Bolívia i Paraguai), però d'on foren expulsats pel poble wichí. La comunitat lule de Salta porta el nom de Comunidad Las Costas. Queden molt pocs parlants del lule.
La bandera de la nació és marró clar amb una figura simbòlica al centre i les paraules "Pueblo Lule" en majúscules. A la part superior i la inferior, sense tocar a l'extrem, hi ha dos franges blanques amb decoració de rombes vermells. La bandera s'utilitza també en algunes comunitats sense aquestes dues franges.

## Referències

* ↑ Flag Report, 71, juliol de 2014
# Montserrat Estil·les Torrente

Montserrat Estil·les Torrente (Barcelona, 1931) és una pedagoga i terapeuta catalana, diplomada en Pedagogia Terapèutica per la Universitat de Madrid.
Es va iniciar en el món de l'ensenyament mitjançant la incorporació de nous mètodes de treball per a la recuperació dels dislèxics i del fracàs escolar. És fundadora i directora del Centre d'Estudi i Tractament de la Dislèxia Montserrat Estil·les des de 1977 i ha fundat l'Associació Catalana de Dislèxia. El 1990 fou amfitriona de les Jornades Científiques The extraordinary Brain. Neurobiological Issues in Developmental Dyslexia a càrrec del Grup Internacional de Científics per l'estudi de la dislèxia a Barcelona. El 2008 va rebre la Creu de Sant Jordi.

## Referències

* ↑ Centre Estil·les a thesauro.com
* ↑ El Govern lliura la Creu de Sant Jordi a 24 personalitats i nou entitats, Nació Digital, 22 de desembre de 2008

## Enllaços externs

* Pàgina del Centre Montserrat Estil·les
# Sfințișori

Sfințișori (petits sants) o mucenici moldovenești (màrtirs moldaus), són pastes tradicionals de Romania i Moldàvia fetes per commemorar el 9 de març (o el 22 de març, segons el calendari julià), la festa cristiana dels quaranta màrtirs de Sebaste, festa tradicional a Romania i Moldàvia.
A la regió històrica de Moldàvia, els Sfințișori eren fets de massa de grans formes, semblant a la figura 8, cuites al forn i després untades amb mel i nous. A les regions de Muntènia i Dobruja de Romania, hi ha una pastisseria tradicional similar que s’anomena mucenici. La massa és més petita i bullida en aigua amb sucre, canyella i fruits secs triturats, simbolitzant el llac on es van tirar els màrtirs.

## Referències

* ↑ Gospodinele din Moldova se pregătesc pentru ziua Sfinţilor 40 de Mucenici Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine.
* ↑ «40 de Mucenici, sfinţişori şi pahare cu rachiu. Tradiţii şi reţete». Arxivat de l'original el 2020-01-16. [Consulta: 30 juny 2021].

## Vegeu també

* Mucenici

## Enllaços externs

* Sfințișori
* Recepta de Sfințișori en anglès
# Znaménskoie (Sverdlovsk)

* Per a altres significats, vegeu «Znaménskoie».
Znaménskoie (en rus: Знаменское) és un poble de l'óblast de Sverdlovsk, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 1.427 habitants.

## Referències

* ↑ Статья об открывшемся новом ФАПе в посёлке Белоречка
* ↑ «Поселок Басьяновский». Свердловская областная универсальная научная библиотека им. В. Г. Белинского. [Consulta: 18 agost 2019].
* ↑ «Об отнесении рабочего поселка Басьяновский, расположенного на территории Верхнесалдинского района, к категории сельских населенных пунктов к виду поселок, Закон Свердловской области от 21 июля 2004 года №54-ОЗ». docs.cntd.ru. Arxivat de l'original el 2018-04-23. [Consulta: 22 abril 2018].
# Bonacossi

Els Bonaccosi fou una família italiana de Màntua que van ostentar el títol de prínceps del Sacre Imperi.
El seu origen fou Tomo Bonacolsi, a través del seu fill Saraceno, el fill d'aquest Corradino, i el fill d'aquest Pinamonte, que fou l'ancestre dels Bonacossi.
# Trapezi (desambiguació)

«Trapezi» té aquests significats:
* Trapezi, una figura geomètrica, concretament un tipus de polígon.
* Trapezi, un os de la mà.
* Trapezi, un múscul de les extremitats superiors.
* Trapezi, pel·lícula de Carol Reed de 1956.
* Festival de Circ Trapezi
Viccionari
# Assassinat per decret

Assassinat per decret (títol original: Murder by Decree) és una pel·lícula britànicocanadenca dirigida per Bob Clark el 1979, inspirada en el llibre d'investigació de Stephen Knight Jack the Ripper: The Final Solution. Ha estat doblada al català.

## Argument

Sherlock Holmes i el doctor Watson estan sobre la pista de Jack l'Esbudellador. La seva investigació els porta a l'entorn de la família reial, del govern britànic i de la francmaçoneria.

## Repartiment

* Christopher Plummer: Sherlock Holmes
* James Mason: Doctor Watson
* David Hemmings: Inspector Foxborough
* Susan Clark: Mary Kelly
* Frank Finlay: Inspector Lestrade
* Sir Anthony Quayle: Sir Charles Warren
* Donald Sutherland: Robert Lees
* Geneviève Bujold: Annie Crook
* Sir John Gielgud: Lord Salisbury, Primer ministre
* Terry Duggan: Danny

## Referències

* ↑ Stephen Knight, Jack the Ripper: The Final Solution, London: Bounty Books, (1976; rev. 1984; repr. 2000)
* ↑ esadir.cat. Assassinat per decret. esadir.cat.
* ↑ «Murder by Decree». ‘‘The New York Times'’.

## Enllaços externs

* Christopher Plummer i Murder By Decree
* Stephen Knight i Murder by Decree
# Star Trek: The Undiscovered Country

Star Trek: The Undiscovered Country és una pel·lícula estatunidenca de 1991, la sisena basada en Star Trek, i dirigida per Nicholas Meyer.
Està ambientada en un futur "fictici" al qual es produeix la destrucció del principal productor d'energia de l'imperi, cosa que provoca una important crisi que l'obliga a acostar-se a la Federació de Planetes Units. Està inspirada en la central nuclear de Txernòbil, del seu accident i de la perestroika de la Unió Soviètica, des d'un punt de vista estatunidenc.

## Argument

L'imperi Klingon entra en crisi després que el seu principal productor d'energia, la seva lluna Praxis, explota a causa de la seva sobre-explotació. En veure la crítica situació i al no poder finançar ja una carrera armamentista, l'Imperi Klingon decideix aliar-se amb la Federació Unida de Planetes després de gairebé 70 anys com enemics. James T. Kirk és l'encarregat d'escortar al Canceller Klingon Gorkon fins a la Terra per a així poder concretar un tractat de pau. No obstant això, en camí a la Terra, Gorkon és assassinat per "uniformats" de la Flota Estel·lar. James T. Kirk i Leonard McCoy són acusats del crim i enviats a la presó klingon Rura Penthe de per vida. Spock, ara capità, i la resta de la tripulació haurien de desemmascarar tals falsedats i exculpar als seus col·legues, descobrint una conspiració entre els mateixos alts comandaments Klingon i de la Federació perquè la pau no s'assoleixi. Després de desbaratar aquells plans, la tripulació ha d'anar al moll espacial per al seu retiro. L'escena en on la tripulació es reuneix per a donar el seu comiat, és altament emotiva i plena de nostàlgia per a un Trekker.
La pel·lícula se situa l'any 2293.

## Personatges

| Personatge | Actor |
| Capità James T. Kirk | William Shatner |
| Capità Spock | Leonard Nimoy |
| Comandant (Doctor) Leonard McCoy | DeForest Kelley |
| Comandant Montgomery Scott | James Doohan |
| Tinent Comandant Hikaru Sulu | George Takei |
| Tinent Pavel Chekov | Walter Koenig |
| Tinent Nyota Uhura | Nichelle Nichols |

## Enllaços externs

* Star Trek: The Undiscovered Country - Lloc web oficial