# Jordi Argemí i Vidal

Jordi Argemí i Vidal (Barcelona, 19 de juny de 1936- Barcelona, 19 de gener de 2016) fou un activista antifranquista català, enginyer, dissenyador, escultor, inventor i empresari. Era fill del jugador d'hoquei i cineasta Francesc Argemí i Solà.

## Activista polític

El seu activisme polític va començar a finals dels anys 50 quan va entrar a formar part de l'Acadèmia de Llengua Catalana i, juntament amb Jaume Casajoana, Xavier Polo i Jordi Pujol, entre molts d'altres, va participar en accions clandestines de resistència contra el franquisme, com ara en l'afer Galinsoga, la campanya de boicot contra el director de La Vanguardia Española, Luis de Galinsoga, que va provocar 14.000 baixes en subscripcions i la destitució del director.
Dintre de l'organització clandestina catalanista, i aprofitant la seva formació en enginyeria, Jordi Argemí fou l'encarregat de dissenyar sistemes de camuflatge i enginys de protesta. Va ser el dissenyador de l'enginy desplegable que va permetre la penjada clandestina d'una enorme senyera a les torres de la Sagrada Familia de Barcelona, durant la desfilada de l'exèrcit franquista en la commemoració del dia de la victòria franquista, del 8 de maig de 1960.
La seva lluita per la defensa de la llengua catalana va continuar després de la Transició. Als anys 80 Jordi Argemí i Vidal va entrar a formar part de La Crida, participant en les múltiples accions de reivindicació política per la normalització de l'ús del català. A finals dels 80 va entrar a formar part de l'Associació per a la Delegació Olímpica de Catalunya (ADOC), per al reconeixement internacional de les federacions catalanes. Des d'aleshores i fins a la seva mort, Jordi Argemí va estar vinculat als partits catalans de l'esquerra independentista amb els quals va col·laborar en l'impuls de diferents accions reivindicatives.
Fa formar part de la candidatura del Partit Republicà Català en les Eleccions al Parlament de Catalunya de 2006 i en les Eleccions Municipals de Barcelona del 2007. Prèviament havia estat integrat al Partit per la Independència, amb el qual va concórrer a les Eleccions al Parlament Europeu de 1999 i en les Eleccions Municipals de 1999.

## Dissenyador i empresari

Com a empresari fou fundador i propietari de la fàbrica DIM, d'Art Argemí i de l'Editorial Mediterrània des d'on edità, a finals dels anys seixanta, la revista L'Infantil, la primera i aleshores única revista en català per a lectors infantils.
Com a dissenyador de joguines, articles de decoració i articles publicitaris, entre d'altres projectes fou el creador de les populars copes futuristes amb forma de meteorit, mòduls lunars i ovnis lluminosos de la mítica discoteca barcelonina Planeta 2001.

## Referències

* ↑ «El col·leccionisme de temàtica terrassenca. De Narcís Argemí a Tèxtil Vallhorat SA». Rafael Comas, 01-03-2011.
* ↑ Polo, Xavier. "Todos los catalanes son una mierda". 2005. Barcelona: Proa, 2005, p. 376. ISBN 9788484375739.
* ↑ «Joaquim auladell escriu una crònica sobre Víctor Baeta, activista polític català». annanoticies.com, 28 octubre [Consulta: 28 octubre 2015].
* ↑ Polo, Xavier. "Todos los catalanes son una mierda". Pàg 155. 2005. Barcelona: Proa, 2005, p. 376. ISBN 9788484375739.
* ↑ Safont i Plumed, Joan. "Sabotatge contra Franco. Episodis d'oposició dels que havien guanyat la guerra". Pàg 144. 2007. Barcelona: Angle Editorial, 2007.
* ↑ Polo, Xavier. "Todos los catalanes son una mierda". Pàg 188-190. 2005. Barcelona: Proa, 2005, p. 376. ISBN 9788484375739.
* ↑ Lillo, Manuel. Tot un revulsiu enmig de la dictadura. 2005. Barcelona: El Temps, 2005.
* ↑ «Les JERC 'cremen' la Constitució perquè és 'l'eina de l'Estat per retallar les llibertats dels catalans'». Directe.cat, 8 desembre [Consulta: 8 desembre 2008].
* ↑ «Juntes electorals. Edictes.». Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya. Núm. 4735 – 6.10.2006, 06-10-2006.
* ↑ «Administració electoral. Juntes electorals». Butlletí Oficial de la provincia de Barcelona. Any LXIX. Núm. 99 – 25.4.2007, 25-04-2007.
* ↑ «Candidaturas a las elecciones de Diputados al Parlamento Europeo.». Boletín Oficial del Estado. Núm 118, 18-05-1999.
* ↑ «Administració electoral.». Butlletí Oficial de la Província de Barcelona. Any LXI. Núm. 118 – 18.5.1999, 18-05-1999.
* ↑ Polo, Xavier. "Todos los catalanes son una mierda". Pàg 203. 2005. Barcelona: Proa, 2005, p. 376. ISBN 9788484375739.
* ↑ Redacció. Las nuevas copas del Planeta 2001. Barcelona: El mundo deportivo, 14 de novembre de 1974.
* ↑ Gibert, Theo. Planeta 2001 celebró el primer aniversario de sus «Martes de la suerte». Cócteles siderales para las copas de Argemí.. Barcelona: Tele-Exprés, novembre de 1974.
* ↑ Miquel Barcelonauta. «Planeta 2001, discoteca (1969-1991)». Barcelona: Barcelofília. Inventari de la Barcelona desapareguda, 1974.
* ↑ F. Narváez. «Tus padres lo dieron todo en estas discotecas». Barcelona: Barcelona secreta, 17-12-2018.