OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Salvia apiana

Salvia apiana és una espècie de planta amb flors del gènere Salvia dins la família de les lamiàcies.

## Descripció

És una mata perenne d'entre 1 i 2,5 metres d'altura. Les seves fulles són lanceolades i lleugerament dentades, de color blanquinós, piloses i amb olis i resines que deixen anar una forta olor quan les fregues. Les flors s'agrupen en inflorescències, de color lavanda, són tubulars amb un estigma prominent i dos llavis, el superior molt reduït.
Les flors són molt atractives per a les abelles, i és per això que el seu epítet específic actual és "apiana". Però no només la pol·linitzen les abelles, sinó també arnes, vespes, borinots, i fins i tot colibrís.

## Distribució i hàbitat

Aquesta plantaés nativa de Califòrnia, la península de la Baixa Califòrnia i els estats mexicans de Sonora i Sinaloa.
Creix en sòls ben drenats i secs, a ple Sol en pendents propers a la costa, sempre per sota dels 1.500 m. Les seves fulles són brostejades per animals salvatges i les seves flors atrauen a nombrosos insectes.

## Usos

Les llavors de la Salvia apiana eren l'ingredient principal d'un plat tradicional dels indis de la costa del Pacífic. A d'altres indrets de Mèxic es consumien les llavors d'una altra espècie d'aquest gènere, Salvia hispanica, conegudes als nostres mercats com a xia. També se'n menjaven les fulles i les tiges. L'ús medicinal d'aquesta planta ha estat també molt estès. Actualment la infusió de les seves fulles està indicada com a tònic estomacal, mucolític i astringent.

## Referències

* ↑ «Salvia apiana» a The Plant List. Data consulta: 29 de gener de 2014.
* 1 2 «Salvia apiana» (en anglès). Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 15 maig 2022].
* ↑ «Salvia apiana Jepson» (PDF) (en anglès). United States Forest Service, 13-10-2010. [Consulta: 14 maig 2022].

## Enllaços externs

* The Living Desert - White Sage fact sheet Arxivat 2008-05-17 a Wayback Machine.
* Salvia apiana
* Photograph of White sage Arxivat 2005-04-22 a Wayback Machine.
* USDA Arxivat 2008-04-08 a Wayback Machine.
* Jepson Flora Project
# Sant Cesari

«Sant Cesari» té aquests significats:
* Sant Cesari de Nazianz, metge grec més conegut com a germà de Gregori Nazianzè el teòleg
* Sant Cesari d'Arle (Chalon-sur-Saône, ca. 468 - Arle, 543), monjo i bisbe d'Arle
* Sant Cesari de Sianha, municipi francès al departament dels Alps Marítims i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava
# Saló de bellesa

Un saló de bellesa o estètica és un establiment comercial que ofereix als seus clients tractaments estètics com tallar el cabell, manicura, depilació, coloració, permanent. Alguns són exclusius per a un determinat sexe, encara que també hi ha establiments anomenats unisex. Es distingeix de la perruqueria o barberia, ja que en el saló de bellesa el nombre de serveis és més gran i no es limita a tallar el cabell.

## Referències

* ↑ «AskOxford: Search Results». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 22 abril 2017].
* ↑ ¿Por qué un salón de belleza te puede cambiar la vida?, enfemenino
* ↑ «Servicios de Salon». Arxivat de l'original el 2017-04-23. [Consulta: 22 abril 2017].

## Vegeu també

* Perruqueria
# Saló Nàutic Internacional de Barcelona

El Saló Nàutic Internacional de Barcelona és un certamen firal que se celebra al recinte de Fira de Barcelona cada any des de 1962. El fundador del saló, i president durant quinze anys, fou Joan Antoni Samaranch i Torelló. El saló fou membre fundador des de 1962 de la International Federation Boat Show Organizers (IFBSO). Té tarannà professional i se celebra anualment. Exposa les innovacions del sector industrial nàutic de múltiples països, amb exposició de tota mena d'embarcacions amb projecció internacional. El 1987 va rebre la Creu de Sant Jordi.
En l'edició de 2006 va rebre un total de 178.000 visitants. L'edició de 2010 va comptar amb 354 expositors, 37.500 metres quadrats de superfície i uns 120.000 visitants. Les xifres de l'edició de 2014 van veure's davallades en comparació amb les de 2010: va comptar amb un total de 250 expositors, a prop de 650 embarcacions i 54.000 visitants. No obstant, amb el certamen celebrat el 2017 les xifres van tornar a ascendir amb la presència de 275 expositors i 56.000 visitants.Per acabar, aquest 2018 les xifres es mantenen bastant similars a les de l'any anterior i a poc a poc sembla que el sector s'està recuperant: ha reunit 275 expositors, més de 56.000 visitants i 700 baixells (171 a l'aigua).

## Referències

* ↑ La Vanguardia, 5 de novembre de 2010. Monogràfic especial del Saló Nàutic. Pàgina 5. Autor: Jorge Salvat Gras, president emèrit del Saló Nàutic.
* ↑ Europa Press, 2010, Arrenca el Saló Nàutic de Barcelona
* ↑ «Salón Náutico Internacional de Barcelona 2014, CosasdeBarcos».
* ↑ «Salón Náutico Internacional de Barcelona 2017, CosasdeBarcos».
* ↑ «Salón Náutico Internacional de Barcelona 2018, CosasdeBarcos».

## Enllaços externs

* Web del Saló Nàutic de Barcelona
# Samuel Goudsmit

Samuel Abraham Goudsmit (11 de juliol de 1902, 4 de desembre de 1978) fou un físic holandès-estatunidenc famós per haver proposat el concepte d'espín de l'electró amb George Eugene Uhlenbeck el 1925.
Goudsmit va obtenir el seu doctorat en Física a la Universitat de Leiden sota la direcció de Paul Ehrenfest el 1927. Fou professor a la Universitat de Michigan entre 1927 i 1946. El 1930 va ser coautor del text l'Estructura dels espectres de línia amb Linus Pauling. Durant la Segona Guerra Mundial va treballar a l'Institut de Tecnologia de Massachusetts. Acabada la guerra, fou el cap científic de la Missió Alsos, part del Projecte Manhattan, sent el primer a contactar amb el grup de físics nuclears alemanys al voltant de Werner Heisenberg i Otto Hahn a Hechingen (a Baden-Württemberg, llavors zona sota control de l'estat francès) per avaluar el projecte de bomba atòmica nazi. De 1948 al 1970 fou professor a Universitat Northwestern i científic sènior al Laboratori Nacional Brookhaven, sent cap del Departament de Física del 1952 al 1960. Fou editor-en-cap de la coneguda revista de física Physical Review de la Societat Americana de Física. El 1974, Goudsmit es va traslladar a la Universitat de Nevada a Reno, on va romandre fins a la seva mort quatre anys més tard.

## Referències

* ↑ G.E. Uhlenbeck and S. Goudsmit, Naturwissenschaften 13(47) (1925) 953.
* ↑ Goldhaber, Maurice «Obituary: Samuel A. Goudsmit». Physics Today, 32, 4, 01-04-1979, pàg. 71–72. Arxivat de l'original el 2013-09-27. Bibcode: 1979PhT....32d..71G. DOI: 10.1063/1.2995511 [Consulta: 20 novembre 2015].
* ↑ Samuel Goudsmit al Mathematics Genealogy Project.
* ↑ Asimov. Asimov's Biographical Encyclopedia of Science and Technology. 2nd revised.

## Enllaços externs

* Bibliografia anotada per Samuel Abraham Goudsmit del Alsos, Biblioteca Digital per Assumptes Nuclears Arxivat 2016-11-03 a Wayback Machine.
* Goudsmit En la descoberta d'espín d'electró
* Acadèmia Nacional de les Ciències dels Estats-Units, Memòries Biogràfiques
# Samuel Gold

Samuel Gold (Kővágóörs, Hongria, 2 de juliol de 1835 – Nova York, 9 de novembre de 1920) va ser un metge, periodista i escaquista i compositor d'escacs hongarès.

## Biografia

Samuel Gold va néixer al si d'una família jueva a la localitat de Kővágóörs, situada a la riba del llac Balaton. Va començar a jugar als escacs amb 15 anys, a l'escola secundària.
En 1857 es va mudar a Viena a estudiar medicina, però de seguida va començar a dedicar-se als escacs. Aquell mateix any ja va publicar crítiques i articles sobre aquest esport al Budapest Vasárnapi Újság i el Wiener Illustrierten Zeitung, i des de 1864 va ser redactor d'escacs a la revista Der Osten i més tard al mateix temps en altres publicacions i periòdics com ara l'Allgemeinen Sport-Zeitung.
El 1883 va publicar la seva col·lecció de 200 Exercicis d'escacs.
Des de 1887 va ser a Viena el professor d'escacs del posteriorment aspirant al campionat mundial Carl Schlechter.
El 1892 va viatjar a Amèrica i ja no va tornar a Europa. Va escriure sobre escacs pel New York Sun, periòdic avui dia desaparegut.

## Referències

* ↑ http://chesscomposers.blogspot.com/2012/07/july-2nd.html Consulta 27 de desembre de 2018 (en anglès)
* ↑ http://www.anders.thulin.name/PDF/Blumenthal_Schachminiaturen_1.pdf
* ↑ Leonid Solomonowitsch Werchowski: Karl Schlechter, Fiskultura i sport, 1984, S. 7 (russisch)
* ↑ chessjournalism.org Arxivat 2008-10-11 a Wayback Machine. (en anglès; PDF; 1,5 MB)
# Royal School of Mines

La Royal School of Mines (en anglès: Escola Reial de Mines) és una institució acadèmica del Regne Unit basada en Londres i fundada en 1851. Aquesta servix de seu per als departaments de ciència de materials, geologia, i ciències de la terra de l'Imperial College London.

## Referències

* ↑ «History of the RSM». Royal School of Mines Union website. [Consulta: 17 desembre 2010].
* ↑ «Imperial College of London». [Consulta: 20 abril 2022].

## Enllaços externs

* RSM Union Online
* RSM Association
* Departament de Ciències de la Terra
* Departament de Materials
# Salvamànegues

El salvamànegues és una peça rígida que col·loquen principalment els bombers sobre les mànegues per tal de permetre el pas dels vehicles sense danyar la mànega ni minvar la seva pressió mentre està treballant.
Els salvamànegues poden estar dissenyats per al pas d'una o més manegues, de diferents diàmetres, i estan construïts en fusta bisellada cargolada a unes corretges, o bé rampes d'alumini o de cautxú termoplàstic.

## Bibliografia

* Lothar Schott, Manfred Ritter: Curs bàsic de Bombers FwDV 2. 20. Auflage. Wenzel-Verlag, Marburg 2018, ISBN 978-3-88293-220-1.

## Referències

* ↑ Gispert Viñals, Eloi. La construcció en fusta al Pirineu i el foc (tesi). Barcelona: Universitat Politècnica de Catalunya, juliol 2010, p. 350.
* ↑ «Salvamànegues» (en anglès). Fire Hose Direct.
# Santa Maria de Batet

Santa Maria de Batet és una església del municipi d'Olot protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'una església molt modificada per les construccions que se li han anat afegint als murs primitius al llarg dels segles. Conserva l'absis semicircular, amb pilars de suport i una finestra central que fou reformada en època més avançada, la qual mostra els vells carreus sota l'emblanquinada que la cobreix. La sagristia i les capelles laterals que ampliaren el temple pels costats sud i nord, desferen la seva factura originària, reconstruint també, a finals de segle xv i com a possible conseqüència dels desperfectes que ocasionaren els terratrèmols, la volta de la nau central.
La porta d'estil neoclàssic de la façana de ponent data de mitjans de segle xix.
La part més interessant, romànica, és el campanar de torre, de tres pisos i teulat a quatre vessants, que fou sobrealçat durant el segle xviii.
A l'interior destaquen les capelles que, en temps del gòtic, es dedicaren a la Mare de déu del Roser i Sant Pere, amb voltes ogivals i les corresponents claus esculpides amb la imatge del Sant titular.

## Història

Citada a l'acta de fundació del monestir de Sant Pere de Besalú, l'any 977. el lloc, aleshores formava una "vil·la" que depenia dels comtes de Besalú.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Santa Maria de Batet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# Carollia colombiana

Carollia colombiana és una espècie de ratpenat de la família dels fil·lostòmids. És endèmic de Colòmbia. Hi ha autors que en fan un sinònim de C. brevicauda o C. castanea.

## Referències

* ↑ Sampaio, E.; Lim, B.; Peters, S. «Carollia brevicauda» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2016-2.RLTS.T3903A22134642.en. [Consulta: 14 juliol 2023].
* ↑ Zurc i Velazco, 2010, p. 549, 550 i 552.

## Bibliografia

* Zurc, D.; Velazco, P. M. «Análisis morfológico y morfométrico de Carollia colombiana Cuartas et al. 2001 y C. monohernandezi Muñoz et al. 2004 (Phyllostomidae: Carollinae) en Colombia» (en castellà). Chiroptera Neotropical, 16, 1, 2010, pàg. 567-572.
Espècies vivents de noctilionoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Mormoopidae :
Família Mystacinidae :
Família Noctilionidae :
Família Phyllostomidae (A..O) :
Família Phyllostomidae (P..Z) :
# Sobreacumulació

La sobreacumulació o superacumulació és un concepte de l'economia marxista que defineix la situació a través de la qual els inversors, en no tenir l'expectativa d'obtenir una taxa de guany que consideren suficient, opten per deixar de reinvertir el seu capital i plusvàlua, acumulant-los sense finalitats productives. Quan la sobreacumulació es converteix en la tònica general del mercat, pot produir crisi o accentuar les ja existents, constituint una de les causes de les crisis cícliques del capitalisme.

## Vegeu també

* Acumulació del capital
* Acumulació per despossessió
* Política econòmica procíclica
* Recessió

## Referències

* ↑ Marx, Karl. El Capital. Tom III.
* ↑ (anglès) The Marxist Theory of Overaccumulation and Crisis. Science & Society. 1990.
# Loxodontomys pikumche

Loxodontomys pikumche és una espècies de rosegadors de la família dels cricètids. Només s'ha trobat al centre de Xile, on hi viu als matollars.

## Referències

* ↑ D'Elia, G., Pardinas, U. & Teta, P. (2017). Loxodontomys pikumche. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, 2013. UICN, edició 2013.2. Consultat el 13-12-2017.
# Vandan

Vandan (en rus: Ванда́н) és un poble (possiólok) del krai de Khabàrovsk, a Rússia, que el 2012 tenia 6 habitants.

## Referències

* ↑ Оценка численности постоянного населения Хабаровского края на начало 2011 года по муниципальным образованиям Arxivat 2012-04-26 a Wayback Machine.
# Tiroteig a Tel-Aviv (2016)

Tiroteig a Tel-Aviv (2016) El dia 1 de gener de 2016, un home armat va obrir foc contra diversos negocis en el carrer Dizengoff a Tel-Aviv (Israel), matant a dues persones i ferint a set més. Es va informar que el pistoler era un home jove amb ulleres de sol i vestit de negre que va sortir d'una tenda de comestibles i va treure el que semblava ser una metralleta de la seva bossa i va obrir foc contra un restaurant de menjar japonès (sushi), una cafeteria i un bar anomenat El Simta, sent la barra del establiment el blanc principal. El tiroteig semblava que havia estat un atac terrorista.

## Sospitós

La policia va identificar el sospitós com un home àrab-israelià de 31 anys, anomenat Nashat Melhem, de la ciutat de Wadi Labra, després que el seu pare, que treballa com a guàrdia de seguretat, va reconèixer al seu fill en l'enregistrament de seguretat i es va adonar que duia la seva arma de foc, segons els informes una Spectre M4.
Melhem ja havia estat detingut en l'any 2007 per intentar robar l'arma d'un soldat israelià. Va atacar al soldat amb un tornavís, va dir que volia venjar la mort del seu cosí i també va dir que volia vendre l'arma. Ell també tenia un historial de depressió i els seus coneguts diuen que sovint participava en comportaments problemàtics. Els familiars també han declarat que no era religiós ni estava afiliat amb cap moviment polític, no obstant això, la policia creu que podia tenir vincles amb l'Estat Islàmic (Daesh).

## Víctimes

Les dues víctimes assassinades van ser identificades com Alon Bakal, gerent de l'El Simta, i Shimon Ruimi, un home de 30 anys que vivia a Ofakim. Dels set ferits dos van ser evacuats en condició crítica i cinc en estat moderat.

## Referències

* ↑ «Policía busca a sospechoso del tiroteo que dejó 2 muertos en Tel Aviv». CNN en español, 01-01-2016 [Consulta: 2 gener 2016].
* ↑ «Dos muertos y siete heridos en un tiroteo en un céntrico pub de Tel Aviv». El País, 2 enero 2016 [Consulta: 2 enero 2016].
* ↑ «El responsable del tiroteo en Tel Aviv es un árabe israelí que sigue fugado». Heraldo, 1 enero 2016 [Consulta: 2 enero 2016].
* ↑ «srael / Dos muertos y al menos seis heridos en ataque de arma de fuego en Tel Aviv». Enlace Judío, 1 enero 2016 [Consulta: 2 diciembre 2016].
* ↑ «Al menos dos muertos y siete heridos tras un tiroteo en Tel Aviv». La Voz de Galicia, 1 enero 2016 [Consulta: 2 enero 2016].
* ↑ «Un atentado yihadista al estilo de París golpea el corazón de Israel». La Razón, 1 enero 2016 [Consulta: 2 enero 2016].
# Spirit: Indomable

Spirit: Indomable (originalment en anglès, Spirit Untamed) és una pel·lícula estatunidenca d'aventures animada per ordinador del 2021, produïda per DreamWorks Animation i distribuïda per Universal Pictures. La pel·lícula està dirigida per Elaine Bogan i codirigida per Ennio Torresan Jr., en els seus debuts com a directors, a partir d'un guió escrit per Aury Wallington i Kristin Hahn. És el segon llançament cinematogràfic de la franquícia Spirit, i alhora un esqueix i una seqüela/reinterpretació de l'animació tradicional Spirit: El cavall indomable (2002). Es basa lliurement en els personatges la sèrie derivada Spirit, cavalcant en llibertat, desenvolupada per Wallington. És el primer llançament cinematogràfic de la franquícia Spirit que no ha estat produït per Mireille Soria i Jeffrey Katzenberg.
És protagonitzada per Isabela Merced, Jake Gyllenhaal, Marsai Martin, Mckenna Grace, Julianne Moore, Walton Goggins i Andre Braugher, i segueix la vida d'una noia anomenada Fortuna "Lucky" Prescott que es trasllada a la petita comunitat rural de Miradero, on coneix el cavall salvatge que anomena "Spirit" i immediatament comença a vincular-se amb ell. Es va anunciar que la pel·lícula estaria produint-se l'octubre de 2019 i es va fer de manera remota durant la pandèmia de la COVID-19. La pel·lícula estava dedicada a la memòria de Kelly Asbury, la codirectora de la pel·lícula Spirit original, que va morir el 26 de juny de 2020.
Spirit: Indomable es va estrenar als Estats Units el 4 de juny de 2021, mentre que el doblatge en català es va estrenar als cinemes el 25 de juny. La pel·lícula va rebre comentaris diversos de la crítica, que la consideraven inferior a l'original i innecessària. La pel·lícula va ser un fracàs de taquilla després d'haver recaptat 42 milions de dòlars a tot el món amb un pressupost de 30 milions de dòlars.

## Referències

* ↑ «'Spirit Untamed': Rare and satisfying reboot». Arkansasonline.com, 04-06-2021. [Consulta: 2 gener 2022].
* ↑ D'Alessandro, Anthony. «DreamWorks Animation & Universal To Release 'Spirit Riding Free' & 'The Bad Guys' In 2021», 07-10-2019. Arxivat de l'original el 2019-12-05. [Consulta: 13 desembre 2019].
* ↑ Fernández, Alexia. «Spirit Untamed First Look! Hear Taylor Swift's Re-Recorded 'Wildest Dreams'». People, 12-03-2021. Arxivat de l'original el 12 març 2021. [Consulta: 12 març 2021].
* ↑ D'Alessandro, Anthony. «How Animated Pics Like 'Tom & Jerry', 'SpongeBob Movie', 'Sing 2', Skydance's 'Luck' & More Are Working Through The COVID-19 Crisis», 08-05-2020. Arxivat de l'original el 13 maig 2020. [Consulta: 30 juny 2020].
* ↑ «Jennifer Lopez Romantic Comedy 'Marry Me' Heads To Summer», 10-11-2020. Arxivat de l'original el 10 novembre 2020. [Consulta: 10 novembre 2020].
* ↑ «Spirit: Indomable». Base de dades del Cinema en Català. [Consulta: 21 abril 2022].

## Enllaços externs

* Spirit: Indomable - Lloc web oficial
* Guió oficial (anglès)
# XIV edició dels Premis Ariel

La XIV edició dels Premis Ariel, organitzada per l'Acadèmia Mexicana d'Arts i Ciències Cinematogràfiques (AMACC), es va celebrar l’11 d’agost de 1972 per celebrar el millor del cinema durant l’any anterior. Després d'un llarg recés van ser novament organitzats els Premis Ariel, impulsats pel llavors president Luis Echeverría. El comitè d'elecció era triat pel govern.
El cineasta Juan Manuel Torres va ser elegit com el president de la Acadèmia Mexicana d'Arts i Ciències Cinematogràfiques (AMACC).

## Premis i nominacions

Nota: Els guanyadors estan llistats primer i destacats en negreta.⭐
| Millor pel·lícula El águila descalza Producciones Jaguar S.A. ⭐ Las puertas del paraíso Cinematográfica Marte S.A ⭐ Tú, yo, nosotros Cinematográfica Marco Polo S.A | Millor direcció Jorge Fons – Tú, yo, nosotros (Episodi: Tú) ⭐ Alfonso Arau – El águila descalza Salomón Láiter – Las puertas del paraíso |
| Millor actor Alfonso Arau – El águila descalza ⭐ Sergio Jiménez – Tú, yo, nosotros Jorge Luke – Las puertas del paraíso | Millor actriu Rita Macedo – Tú, yo, nosotros ⭐ Julissa – Tú, yo, nosotros Isela Vega – Las reglas del juego |
| Millor coactuació masculina Pancho Córdova – Tú, yo, nosotros ⭐ Eric del Castillo – Los marcados David Silva – El topo | Millor coactuació femenina Helena Rojo – Fin de fiesta⭐ Rocío Brambila – Muñeca reina Ana Martín – Fin de fiesta |
| Millor argument original Alfonso Arau, Emilio Carballido, Héctor Ortega i Pancho Córdova – El águila descalza ⭐ Juan Manuel Torres – Fin de fiesta Gonzalo Martínez Ortega, Jorge Fons i Juan Manuel Torres – Tú, yo, nosotros | Millor guió adaptat Alfonso Arau, Emilio Carballido, Héctor Ortega i Pancho Córdova – El águila descalza ⭐ Eduardo Lizalde i Salomón Láiter – Las puertas del paraíso Gonzalo Martínez Ortega, Jorge Fons i Juan Manuel Torres – Tú, yo, nosotros |
| Millor fotografia Rafael Corkidi – El topo ⭐ Rosalío Solano – Los marcados Jorge Stahl Jr. – El jardín de tía Isabel | Millor edició Federico Landeros – El topo ⭐ José J. Munguía – El jardín de tía Isabel Alberto Valenzuela – Muñeca reina |
| Millor escenografia José Durán y Juan Luis Garduño – El topo ⭐ Heriberto Henters – Las puertas del paraíso Salvador Lozano Mena – El águila descalza | Millor música de fons Rubén Fuentes – Las puertas del paraíso ⭐ Joaquín Gutiérrez Heras – Cayó de la gloria el diablo Nacho Méndez – El topo |
| Millor curtmetratge documental Eugenia Rendón – Palenque ⭐ Víctor Anteo – La escalera Eduardo Maldonado – Testimonio de un grupo | Premi especial Gustavo Alatriste ⭐ Alexis Grivas ⭐ Toni Kuhn ⭐ Rafael Castanedo ⭐ |

## Referències

* ↑ PDFLa reformulación del autoritarismo mexicano durante la presidencia de Luis Echevarría (1970-1976). La política cinematográfica como ejemplo d'Iris Pascual Gutiérrez, Universitat de Valladolid
* ↑ «Premios Ariel - Histórico de nominados y ganadores» (en espanyol de Mèxic). [Consulta: 27 juny 2019].

## Enllaços externs

* XIV Premis Ariel a Filmaffinity