OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vulpes riffautae

Vulpes riffautae és una espècie de guineu extinta que visqué a Txad durant el Miocè superior (fa aproximadament set milions d'anys). Els fòssils de V. riffautae podrien ser la instància més antiga coneguda dels cànids al Vell Món. V. riffautae tenia una mida a mig camí entre la de la guineu de Rüppell i la del fènnec (V. zerda).

## Referències

* ↑ De Bonis, L.; Peigné, S., Likius, A., MacKaye, H.T., Vignaud, P. i Brunet, M. «The oldest African fox (Vulpes riffautae n. sp., Canidae, Carnivora) recovered in late Miocene deposits of the Djurab desert, Chad». Naturwissenschaften, vol. 94, 7, 2007, pàg. 575–580. DOI: 10.1007/s00114-007-0230-6. PMID: 17361401 [Consulta: 6 maig 2008].
# Waltierita

La waltierita o també walthierita és un mineral de la classe dels sulfats, que pertany al grup de l'alunita. Anomenada així en honor de Thomas N. Walthier, geòleg que va participar en l'exploració dels districtes miners de l'Indio i de Tambo, a la regió de Coquimbo, Xile.

## Característiques

La waltierita és un sulfat de fórmula química Ba$_{0.5}$Al₃(SO₄)₂(OH)₆. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3 a 4.

## Formació i jaciments

Es troba reomplint falles, format com a reacció de fluids hidrotermals amb la barita. La walterita es troba íntimament associada a l'alunita, la barita. el quars. la pirita i la jarosita. També han estat trobats cristalls ben formats associats a alunita, s'han trobat amb composicions intermèdies entre alunita i waltierita.

## Referències

* 1 2 3 «Walthierite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ «Walthierite» (en anglès). Webmineral. [Consulta: 7 novembre 2015].

## Bibliografia

Li, G. Peacor, D. R., Essene, E. J., Brosnahan, D. R. & Beane R. E. (1992): Walthierite, Ba0.5◻0.5Al3(SO4)2(OH)6, and huangite, Ca0.5◻0.5Al3(SO4)2(OH)6, two new minerals of the alunite group from the Coquimbo region, Chile. American Mineralogist: 77: 1275-1284. New Minerals (1997), New Minerals 1990-1994.
# Wang Hui

Wang Hui és el nom dels següents personatges:
* Wang Hui (Dinastia Qing), (Changshu, 1632 - 1717), pintor xinés
* Wang Hui (intel·lectual), (Yangzhou, 1959), intel·lectual xinés
# Wang Huning

Wang Huning (en xinès 王沪宁) (Xangai 1955) polític xinès, membre del Comitè Permanent del Politburó del Partit Comunista de la Xina (2017-). Des del 10 de març de 2023 President de la Conferència Consultiva del Poble Xinès.

## Biografia

Va néixer el 6 d'octubre de 1955 a Xangai, d'una família originaria de Laizhou a la provincia de Shandong. Va estudiar francès a l'escola per funcionaris de la Universitat Normal de Xangai (1972-1977).i va obtenir la seva primera feina el febrer de 1977.
La seva delicada salud va fer que durant l'etapa de la Revolució Cultural no tingués cap mena de problemàtica amb el moviment maoista i que d'alguna forma ell va criticar i definir com una forma de violació dels drets humans.
Va estudiar Dret i Política Internacional a la Universitat de Fudan a Xangai (1978-1981) on va obtenir el doctorat en Dret i a on posteriorment va desenvolupar una important carrera acadèmica, des de la tasca de professor de Ciències Polítiques (1981-1989) fins a ocupar el lloc de Degà del Departament de Política Internacional (1989-1994) i de la Facultat de Dret (1994-1995)
Va ingressar al Partit Comunista l'abril de 1984.
En la seva etapa acadèmica va desenvolupar tasques d'investigació en temes de ciència política y filosofia política i a finals dels 80 va guanyar una beca per passar sis mesos als EUA o va ser professor visitant a les Universitats de Iowa, de Michigan i també a la Universitat de Berkeley a Califòrnia (1988-89). Com a rersultat de la seva experiència estatunidenca va escriure el llibre "Estats Units contra Estats Units" on explora les contradiccions de la societat estatunidenca segons la seva òptica.
Té publicats un nombre important de llibres i articles editats en xinès i alguns en anglès.

## Càrrecs ocupats

El 2002 va ser nomenat director de l'Oficina Central d'Investigació Política - el centre d'anàlisi política del Partit Comunista- i membre del Comité Central i va seguir en el càrrec al arribar al poder Hu JIntao i amb la presidència de Xi Jinping va passar a ser membre del Secretariat Central del Partit.
Des del 19è Congrés Nacional del Partit Comunista de la Xina es membre del Comitè Permanent del Politburó. El 20è Congrés Nacional del Partit de l'octubre de 2020 el va nomenar un altre cop membre del Comitè Permanent del Buró Polític del Comitè Central i director de l'Oficina de la Comissió Central per a l'aprofundiment de la reforma.

## Referències

* ↑ «Chairman». [Consulta: 26 març 2023].
* ↑ «Wang Huning elected chairman of China's top political advisory body-Xinhua». [Consulta: 26 març 2023].
* 1 2 3 4 Cheng, Li. «Wang Huning. Born 1955» (en anglès). [Consulta: novembre 2017].
* 1 2 «Wang Huning, miembro del Comité Permanente del Buró Político del comité Central del PCCh.» (en castellà), 26-10-2017. [Consulta: novembre 2017].
* 1 2 3 4 «Quién es Wang Huning, el verdadero cerebro tras el poder de Xi Jinping y sus predecesores en China» (en castellà), 10-11-2017. [Consulta: novembre 2017].
* ↑ «Wang Huning» (en anglès). [Consulta: novembre 2017].
* ↑ «Brief introductions of members of CPC central leading bodies». [Consulta: 26 octubre 2022].
# Washboard

La washboard o fusta de rentar és un instrument musical de percussió de tipus idiòfon. No obstant això, originalment era una post de rentar, un estri dissenyat per a rentar la roba a mà. La post de rentar tradicional usualment es construïa amb un marc de fusta rectangular en el qual es muntaven una sèrie de relleus o ondulacions per a fregar la roba ensabonada; aquests relleus podien ser de fusta o de metall.
L'adaptació com a instrument de percussió, el converteix en un dels pocs instruments musicals inventats als Estats Units. El disseny més conegut és el Zydeco Frottoir (Zydeco Rubboard ), ideat per Clifton Chenier i fabricat per Willie Landry el 1946. L'intèrpret utilitza didals en tots els dits amb els quals frega, colpeja o grata l'instrument, segons quin sigui el tempo de la peça.
S'utilitza en diversos estils de música tradicional americana: blues, jazz tradicional, zydeco, cajun i folk nord-americans.
El model més desenvolupat, metàl·lic i que es penja del coll, es denomina rubboard. Alguns intèrprets de washboard van obtenir força renom, com Bull City Red, washboard Sam, washboard Willie… Avui dia es continua utilitzant per alguns grups, com la banda francesa de blues Sweet Mama.

## Vegeu també

* Llosa de rentar
* Pala de rentar
* Kokiriko

## Referències

* Herzhaft, Gérard: La gran enciclopèdia del blues , Edic. Robinbook, Barcelona, 2003, ISBN 84-95601-82-6, pag. 353.

## Enllaços externs

* History of washboards (laundry)
* Youtube video - washboard
# Washakie Ten

Washakie Ten és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Wyoming. Segons el cens del 2000 tenia 604 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Washakie Ten tenia 604 habitants, 235 habitatges, i 169 famílies. La densitat de població era de 9,3 habitants/km².
Dels 235 habitatges en un 37,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63% hi vivien parelles casades, en un 4,3% dones solteres, i en un 27,7% no eren unitats familiars. En el 26,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,57 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,12.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,8% tenia menys de 18 anys, un 5% entre 18 i 24, un 29,6% entre 25 i 44, un 25,2% de 45 a 60 i un 10,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 102,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.313 $ i la renda mediana per família de 46.591 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.761 $ mentre que les dones 25.714 $. La renda per capita de la població era de 22.384 $. Entorn del 16,1% de les famílies i el 17,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Washakie Ten». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Washakie Ten». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Wilhelm Pieck

Wilhelm Pieck (Guben, Brandenburg, 1876-Berlín Est, 1960) fou un polític alemany, primer President de la República Democràtica Alemanya (RDA).
Obrer ebenista de professió, s'afilià al Partit Socialdemòcrata d'Alemanya (SPD) el 1895. En esclatar la Primera Guerra Mundial, s'enquadrà en l'ala esquerra del Partit, oposada al suport al conflicte i partidari de la Revolució. Com a membre de la Lliga Espartaquista de Karl Liebknecht i Rosa Luxemburg fou un dels fundadors del Partit Comunista d'Alemanya (KPD) el 1918. Després de la derrota de la insurrecció revolucionària d'aquell any fugí a Itàlia.
El 1921 tornà a Alemanya i fou elegit diputat comunista del Parlament de Prússia (1921-1928) i del Reichstag (1928-1933). després de l'arribada al poder del Partit Nacional Socialista dels Treballadors Alemanys s'exilià a París, i a partir de 1939 va viure a l'URSS.
Durant l'exili escalà posicions en la Komintern i fou elegit secretari general del KPD el 1935. Durant la Segona Guerra Mundial presidí el Comitè per una Alemanya Lliure, organisme impulsat pels comunistes per a agrupar tota l'oposició a Adolf Hitler.
En tornar a Berlín després de la victòria aliada en la guerra, el maig de 1945, dirigí les gestions per a la unificació de comunistes i socialdemòcrates en el Partit Socialista Unificat d'Alemanya (SED), del que fou elegit secretari general l'abril de 1946, compartint el càrrec amb el líder socialdemòcrata Otto Grotewohl. El 1950 cedí la secretaria general a Walter Ulbricht. Després de la constitució de la República Democràtica Alemanya l'octubre de 1949 fou elegit el seu primer Cap d'Estat, ocupant el càrrec fins a la seva mort el 1960.
# Waterworld

Waterworld, és una pel·lícula de ciència-ficció postapocalíptica estatunidenca dirigida per Kevin Reynolds, estrenada el 1995.

## Argument

El 2500 la Terra és recoberta d'oceans i els homes han après a adaptar-se a aquest nou medi ambient. Una llegenda persisteix, la que una illa, "Dryland", continuat estant preservada de les aigües.

## Repartiment

* Kevin Costner: Mariner
* Tina Majorino: Enola
* Jeanne Tripplehorn: Helen
* Dennis Hopper: Deacon
* Rick Aviles: Gatesman
* R.D. Call: Assassí
* Zitto Kazann: Elder/Supervivent
* Jack Black: Pilot
* Leonardo Cimino: Elder
* Zakes Mokae: Priam
* Luke Ka'ili Jr.: Noi
* Anthony DeMasters: Noi
* Willy Petrovic: Noi
* Jack Kehler: Banquer
* Lanny Flaherty: Comerciant
* Chaim Rodafi: Conductor

## Al voltant de la pel·lícula

* Destacar que amb el seu pressupost de 175 milions de dòlars, aquesta pel·lícula va disposar d'un dels més grans pressuposts del cinema quan es va estrenar i que amb les recaptacions no s'han cobert les despeses. El fracàs comercial és un dels més sonats que Hollywood mai hagi conegut. A més a més d'una crítica severa, l'acollida de la pel·lícula ha patit de manera seriosa una important mediatització dels desenganys del rodatge.
* Waterworld ha conegut el seu videojoc, estrenat al mateix temps que la pel·lícula en sales, va ser editat sobre Game Boy, Virtual Boy i Super Nintendo.

## Referències

* ↑ Le Monde, 2 agost de 1995, El rodatge-catàstrofe de la «pel·lícula més cara del món» i a la mateixa edició L'espectacular naufragi de «Waterworld»
# Waterville (Minnesota)

Waterville és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 1.833 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Waterville tenia 1.833 habitants, 756 habitatges, i 501 famílies. La densitat de població era de 421,3 habitants per km².
Dels 756 habitatges en un 28,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,4% hi vivien parelles casades, en un 9,3% dones solteres, i en un 33,7% no eren unitats familiars. En el 28,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,32 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,83.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,3% tenia menys de 18 anys, un 7% entre 18 i 24, un 25,6% entre 25 i 44, un 24,4% de 45 a 60 i un 20,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.950 $ i la renda mediana per família de 45.536 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.361 $ mentre que les dones 24.327 $. La renda per capita de la població era de 17.958 $. Entorn del 6,6% de les famílies i el 10,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Waterville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Waterville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Waterville (Vermont)

Waterville és una població dels Estats Units a l'estat de Vermont. Segons el cens del 2000 tenia 697 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Waterville tenia 697 habitants, 260 habitatges, i 186 famílies. La densitat de població era de 16,4 habitants per km².
Dels 260 habitatges en un 38,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,1% hi vivien parelles casades, en un 6,5% dones solteres, i en un 28,1% no eren unitats familiars. En el 18,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,62 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28% tenia menys de 18 anys, un 7,6% entre 18 i 24, un 30,1% entre 25 i 44, un 24,1% de 45 a 60 i un 10,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.453 $ i la renda mediana per família de 42.857 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.250 $ mentre que les dones 22.917 $. La renda per capita de la població era de 18.081 $. Entorn del 6,8% de les famílies i el 10,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Waterville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Waterville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# William Wallace Campbell

William Wallace Campbell (Comtat de Hancock, 11 d'abril de 1862 - San Francisco, 14 de juny de 1938) va ser un astrònom estatunidenc, director de l'Observatori Lick de 1900 a 1930. Es va especialitzar en espectroscòpia. Fou un pioner de l'espectroscòpia astronòmica i va catalogar les velocitats radials d'estrelles.

## Biografia

Campbell va fer l'educació secundària al seu Ohio natal. En acabar-lo, va exercir de mestre d'educació elemental abans d'entrar en la Universitat de Michigan, per tal d'estudiar enginyeria civil. No obstant això, va començar a interessar-se per l'astronomia a l'observatori de la universitat.
Graduat en 1886, va treballar com a professor de matemàtiques a la Universitat de Colorado i d'astronomia a Michigan. En 1890 va entrar en l'Observatori Lickcom va voluntari, esdevenint astrònom l'any següent i director des de 1901 a 1930. Entre 1923-1930, va ser el 10è President de la Universitat de Califòrnia.
Va dirigir un equip a Austràlia el 1922, on va fotografiar un eclipsi solar. Les dades obtingudes proporcionen proves addicionals de suport a la teoria de la relativitat d'Albert Einstein.
En els seus últims anys, cec d'un ull i amb risc de perdre la visió en l'altre, Campbell temia convertir-se en una càrrega per a la seva família. Es va suïcidar el 1938, a l'edat de 76 anys.

## Premis i homenatges

* Medalla Henry Draper (1906)
* Medalla d'or de la Real Societat Astronòmica (1906)
* Medalla Bruce (1915)
* Campbell (cràter lunar)
* Cràter Campbell a Mart
* Asteroide 2751 Campbell

## Referències

* 1 2 3 Joseph S. Tenn. «Wallace Campbell: The Twelfth Bruce Medalist» (pdf) (en anglès). Mercury, març/abril 1992. Arxivat de l'original el 2021-04-22. [Consulta: 21 març 2010].

## Enllaços externs

* William Wallace Campbell (1862-1938), astrònom i administrador Arxivat 2008-05-11 a Wayback Machine.(anglès)
* Campbell, William Wallace (1862–1938) (anglès)
# Xarif ul-Menar-zade

Xarif ul-Menar-zade, de nom complet Ahmed Efendi Şarihü'l Menarzâde fou un historiador turc otomà (Amasya, ? - 1657). Feu carrera com a ulema. Va compilar una història mundial fins al 1655, el manuscrit original de la qual s'ha perdut, però del que es conserva el text, mai fou publicada separadament. És considerat un historiador intel·ligent i digne de confiança.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Islam, IX, 359.
# Vouziers

Vouziers és un municipi francès, situat al departament de les Ardenes i a la regió del Gran Est.

## Persones

* Hippolyte Taine (1828-1893)
# Volta al Caucas

La Volta al Caucas (Tour of Kavkaz) és una competició ciclista russa per etapes que es disputa als voltants de la regió del Caucas. La primera edició data del 2014, ja formant part del calendari de l'UCI Europa Tour.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2014 | Serguei Firsànov | Sergei Belykh | Kirill Sinitsyn |

## Enllaços externs

* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a cqranking.com
# Xavier Fornells i Sala

Xavier Fornells i Sala (Celrà, 1957) és un periodista català. És el marit de la corresponsal a Washington DC de Catalunya Ràdio, Cèlia Cernadas.
El 1999 va impulsar amb el també periodista i actual alcalde de Girona, Carles Puigdemont, i gràcies a l'aportació pública de les tres diputacions provincials que aleshores governava CiU l'Agència Catalana de Notícies (ACN), de les primeres agències d'informació europees creades a l'era d'Internet a partir de la xarxa i de l'ús de tecnologies digitals, amb una aposta pel teletreball, els continguts multimèdia i la informació de proximitat. També va impulsar el canal multimèdia de Sant Cugat del Vallès Cugat.cat, a l'entorn dels mitjans públics locals que ha gestionat durant anys. Ha ocupat diverses responsabilitats a l'Ajuntament de Sant Cugat, on treballa actualment. Ha mantingut viu el record d'un conciutadà il·lustre, l'escriptor i periodista Ramon Barnils.
Va estudiar filosofia a la UAB.

## Referències

* ↑ «Xavier Fornells». Saül Gordillo, 22-03-2015.
* ↑ Gordillo, Saül. Sobirania.cat. Primera edició. Arenys de Mar: Crea't Edicions, Juny de 2014, p. 187 i 211. ISBN 978-84-942772-0-7 [Consulta: 31 març 2015]. Arxivat 2015-03-27 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Tot Sant Cugat: Conesa posa noms i cognoms als càrrecs de confiança del Govern Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine.
# Xavier Faus i Esteve

* No s'ha de confondre amb Xavier Faus Santasusana.
Xavier Faus i Esteve (Guissona – São Paulo, 1982) fou un empresari català que va desenvolupar la seva activitat comercial al Brasil. Fill del notari Josep Faus i Condomines, l'any 1935 va fundar Esteve Irmaos y Cia. Ltda amb el seu soci Joaquim Josep Esteve i Campderà. Inicialment van iniciar les seves activitats amb la compra, elaboració i exportació de cotó, però més endavant van diversificar cap a altres productes i països.
Va ser el President d'Esteve Irmaos des de 1964 a 1976. Va ser soci fundador del Col·legi Miguel de Cervantes de São Paulo. També va col·laborar amb el Grup Montserratí de São Paulo. Va ser vicepresident de la Cambra de cafè de São Paulo. El govern espanyol li va concedir la Gran Creu d'Isabel la Catòlica com a president del Centre Cotoner de São Paulo. Va morir a São Paulo el 30 de maig de 1982.

## Referències

* 1 2 «Necrológicas» (en castellà). La Vanguardia, 03-06-1982, p. 28.
* ↑ Enciclopèdia de Catalans Ilustres d'Amèrica. Pàg. 210.
* ↑ De la Segarra a las Americas. Joan Santeulària Pujol. Barcelona. 1989. Pàg. 232
* ↑ De la Segarra a las Americas. Joan Santeulària Pujol. Barcelona. 1989. Pàg. 240
# Xavier Fina i Ribó

Xavier Fina i Ribó (Barcelona, 1965) és un gestor cultural i filòsof català.
Va néixer a Barcelona el 16 de juliol de 1965, fill d'Oriol Fina Sanglas, germà de l'advocat Albert Fina Sanglas i del metge i polític Ignasi Fina Sanglas, i de Pilar Ribó Duran, filla del metge Lluís Ribó Rius i cosina del polític Rafael Ribó i Massó.
Actualment treballa com a cap de departament de producció i gestió a l'Escola Superior de Música de Catalunya. Llicenciat en filosofia i master en gestió cultural. Des de 1989 treballa en el sector de la recerca i consultoria relacionades amb l'àmbit cultural. Ha estat professor de polítiques culturals a la Universitat Autònoma de Barcelona i coordinador del màster de gestió cultural de la Universitat de Barcelona. Va ser membre de l'equip de Josep Maria Bricall, que va promoure i desenvolupar la primera versió del CoNCA. És coautor, entre altres estudis, del Retorn social de la cultura. Col·labora amb el diari Ara.

## Publicacions destacades

* 1999 - Cultura y sociedad civil en Subirats, Joan (ed.), ¿Existe sociedad civil en España? Responsabilidades colectivas y valores públicos¡. Madrid: Caja Madrid, Fundación ONCE y Fundación Encuentro.
* 2003 - Música, Arts escèniques, Inversió i finançament i Estructura territorial a Bonet, Lluís (ed.) Llibre Blanc de les Indústries Culturals. Barcelona: Institut Català de les Indústries Culturals
* 2004 - Instituciones culturales y nuevos modelos de organización en VV.AA. La política Cultural de España. Consell d'Europa
* 2011 - Proximitat, cultura i tercer sector social a Barcelona : anàlisis de casos. Barcelona: Icaria. ISBN 978-84-9888-334-3 [Consulta: 7 desembre 2015]. Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* 2015 - Sense Treva. Els cent primers dies d'Ada Colau (Edicions 62) 978-84-9809-353-7

## Referències

* ↑ «Xavier Fina». VII Congreso Nacional de Bibliotecas Públicas. Ministerio de Cultura y Deporte. [Consulta: 18 juny 2019].
* ↑ «Xavier Fina». Congreso Nacional de Bibliotecas Públicas 2014. Ministerio de Cultura. Arxivat de l'original el 24 de novembre 2015. [Consulta: 23 novembre 2015].
* ↑ «Consell de la Cultura i de les Arts». Generalitat de Catalunya, 18-03-2005. Arxivat de l'original el 2015-11-24. [Consulta: 23 novembre 2015].
* ↑ «Col·laboracions de Xavier Fina al Diari Ara». Diari Ara. [Consulta: 23 novembre 2015].
* ↑ Ortega, Maria «Xavier Fina: “Veig Colau de primera presidenta de la República Catalana”». Diari Ara, 08-12-2015 [Consulta: 22 desembre 2015].

## Enllaços externs

* Compareixença de Xavier Fina a la Mesa del Congrés dels Diputats sobre la Proposició de llei de reforma de l'impost sobre el valor afegit sobre el sector de la cultura