OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sant Salvi de Cladells

Sant Salvi de Cladells és un convent franciscà ubicat al terme de Santa Coloma de Farners (la Selva).

## Arquitectura

L'edificació consta d'una part de convent amb un pati de 25,25 m de llarg per 13,53 m d'ample. Al costat oriental, la façana del temple té una fornícula sense la imatge i hi ha un campanar d'espadanya. Al sud hi ha un porxo amb set arcs sobre pilars quadrats; a l'oest a l'altura del primer pis hi ha una galeria de set arcs de mig punt sobre pilars octogonals. Al costat nord també apareix una galeria semblant però de vuit arcs i una escala de pedra que porta al primer pis.
L'església fa 28,20 m d'ample, i 3,60 m de fons les capelles laterals, dues a cada costat. L'absis semi-poligonal de cinc costats tenia coberta amb nervis amb clau de volta avui desapareguda.
A l'exterior es conserven els set contraforts de la capçalera, però totes les cobertes han desaparegut. El parament és de pedres irregulars i només els angles presenten carreus de granit ben escairat. La part de les dependències monàstiques ha sofert una intervenció i les teulades s'han restituït. L'entrada al recinte es troba al costat nord.

## Història

Construït a partir d'una ermita o capella referenciada des del 1282 i dedicada al bisbe i màrtir sant Salvi. Amb el trasllat de relíquies del sant des de Roma l'any 1591 l'ermita va esdevenir santuari. El 1690 va ser donada pel marquès de Rupit als franciscans que hi van fundar un convent.
A partir del 1735 els franciscans tenen cura també de l'hospital de Santa Maria de Bellver. En aquest mateix segle es refà l'edifici i el 1801 l'església. Deu anys més tard el lloc és devastat pels francesos, els monjos es refugien a Sant Francesc de Girona.
Amb la desamortització de Mendizàbal (1835) la comunitat fou dispersada i el monestir abandonat. Temps després passà a ser propietat dels pares Agustins de Calella que van custodiar els arxius fins que van ser destruïts durant la guerra civil de 1936.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Monestir de Sant Salvi de Cladells». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 març 2013].

## Enllaços externs

* «Sant Salvi de Cladells». Patrimoni de la Selva. Consell Comarcal de la Selva.
* Barraquer y Roviralta, Cayetano. «Capítulo séptimo. Franciscos. Artículo decimoséptimo. San Salvio de Cladells». A: Las Casas de religiosos en Cataluña durante el primer tercio del siglo XIX (en castellà). Barcelona: Impr. de F.J. Altés y Alabart, 1906, p. 496-499 [Consulta: 3 agost 2015].
# (210) Isabella

(210) Isabella és un asteroide pertanyent al cinturó d'asteroides descobert el 12 de novembre de 1879 per Johann Palisa des de l'observatori de Pula (Croàcia). Es desconeix la raó del nom.

## Vegeu també

* Llista d'asteroides del (201) al (300)
* Cossos menors del Sistema Solar

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 17 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Dictionary of Minor Planet Names (sisena edició revisada i ampliada). Pàgina: 31. Editorial: Springer Science+Business Media. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* ↑ Schmadel, Lutz D. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició. Springer, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
Dictionary of Minor Planet Names (en anglès), 5a edició.

## Enllaços externs

* «(210) Isabella» (en anglès). [Consulta: 3 juny 2015].
Viccionari
# 1493
## Esdeveniments
### Resta del món

* 1 de març - Baiona (Galícia): hi arriba la caravel·la "La Pinta" després del primer viatge a Amèrica de Cristòfor Colom.
* 15 de març - Palos de la Frontera (Huelva, Andalusia, Espanya): Cristòfol Colom hi arriba després de descobrir Amèrica.
* L'expedició marítima de Cristòfor Colom arriba al port andalús de Palos després d'haver descobert el Nou Món.

## Naixements
### Països Catalans

* 6 de març - València: Joan Lluís Vives, escriptor i filòsof humanista.

### Resta del món

* Perpinyà: Cosme Damià Hortolà, teòleg i hebraista, assistent al Concili de Trento, abat de Vilabertran i rector de la Universitat de Barcelona.

## Necrològiques
### Resta del món

* 31 de març - Palos de la Frontera (Huelva): Martín Alonso Pinzón, navegant i explorador, codescobridor d'Amèrica.

## Referències

* ↑ «Pàgina el punt avui».
# (229) Adelinda

(229) Adelinda és un asteroide pertanyent al cinturó exterior d'asteroides descobert el 22 d'agost de 1882 per Johann Palisa des de l'observatori de Viena, Àustria.
Està nomenat en honor de l'esposa de l'astrònom austríac Edmund Weiss (1837-1917).

## Vegeu també

* Llista d'asteroides del (201) al (300)
* Cos menor del sistema solar

## Referències

* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 17 octubre 2023].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Dictionary of Minor Planet Names (sisena edició revisada i ampliada). Pàgina: 33. Editorial: Springer Science+Business Media. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* ↑ Schmadel, Lutz D. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició. Springer, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
Schmadel, Lutz D. (2003).

## Enllaços externs

* «(229) Adelinda» (en anglès). [Consulta: 4 juny 2015].
# (796) Sarita

(796) Sarita és un asteroide que forma part del cinturó d'asteroides i que fou descobert el 15 d'octubre de 1914 per Karl Wilhelm Reinmuth des de l'Observatori de Heidelberg-Königstuhl, Alemanya.

## Designació i nom

Designat provisionalment com 1914 VH.

## Característiques orbitals

Sarita està situat a una distància mitjana del Sol de 2,634 ua, podent allunyar-se'n fins a 3,477 ua i acostar-s'hi fins a 1,791 ua. La seva excentricitat és 0,320 i la inclinació orbital 19,05 graus. Tarda 1561 dies a completar una òrbita al voltant del Sol.

## Característiques físiques

La magnitud absoluta de Sarita és 9,12. Té 43,58 km de diàmetre i té una albedo estimada de 0,209. Està assignat al tipus espectral XD segons la classificació Tholen i X segons la classificació SMASSII.

## Vegeu també

* Cos menor del sistema solar

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 23 octubre 2023].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ «(796) Sarita» (en anglès). Minor Planet Center.
* ↑ «(796) Sarita» (en anglès). JPL.

## Enllaços externs

* «(796) Sarita» (en anglès). Minor Planet Center.
# Cyprinion kais

Cyprinion kais és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a la conca dels rius Tigris i Eufrates.

## Referències

* ↑ Heckel J. J. 1843. Ichthyologie [von Syrien]. A: J. von Russegger. Reisen in Europa, Asien und Africa, mit besonderer Rücksicht auf die naturwissenschaftlichen Verhältnisse der betreffenden Länder unternommen in den Jahren 1835 bis 1841, etc. Stuttgart. Ichthyol. von Syrien v. 1 (pt 2). 990-1099.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Favria

Favria és un comune (municipi) de la ciutat metropolitana de Torí, a la regió italiana del Piemont, situat a uns 30 quilòmetres al nord de Torí. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 5.247 habitants.
Favria limita amb els següents municipis: Rivarolo Canavese, Busano, Oglianico i Front.

## Llocs d'interès

Església de San Pietro Vecchio. Acull frescos del segle xv de Domenico della Marca di Ancona. De l'edifici original dels segles xi i xii, actualment es conserven la base del campanar i l'absis romànic. L'aspecte actual data de la restauració del segle xviii.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 9 abril 2020].
# Far d'Arecibo

El Far d'Arecibo o Far de los Morrillos és un històric far localitzat en la ciutat d'Arecibo, Puerto Rico. El nom prové de la seva ubicació sobre un rocós promontori anomenat Punta Morrillos. El far fou dissenyat per l'enginyer Jose Maria Sainz i es va construir entre 1897 i 1898 com un far de tercer ordre. Fou un dels últims fars construïts a Puerto Rico com a part del pla general de fars del govern espanyol de l'illa.
L'estil de construcció és neoclàssic amb una forma rectangular de 12,29 metres d'amplada per 25,65 metres de llargada, que subjecta una torre hexagonal coberta per una cúpula de bronze amb la lluminària. La lent original era una Fresnel de tres nivells, amb un radi de 29 km. La torre hexagonal tenia una llanterna de ferro forjat, vidre i coure i estava envoltada d'una balustrada també de ferro forjat. Originalment, tant la torre com l'edifici estaven pintats de blanc amb detalls en gris plom. Els pisos eren de marbre blanc i gris, excepte en l'habitatge dels faroners on eren de fusta.
L'any 1931 el llum de querosè va ser substituït per una bombeta amb energia generada durant un temps per un molí de vent instal·lat al sostre. Abans del 1949 es va substituir la balustrada de ferro de la torre per un ampit de ciment i el 1959 es van fer renovacions substancials que van incloure la substitució del sostre de maons per un de formigó. El far va ser automatitzat i tancat el 1964, any a partir del qual va començar a ser víctima de la decadència i el vandalisme. La lent Fresnel va ser avariada el 1975 i destruïda el 1977. Actualment, té una lent de 190 mm amb un flaix blanc cada cinc segons.
El 1994 es va rehabilitar, actualment, a més de la seva funció de far, és un museu al mig d'un parc. No s'ha de confondre amb el Far de Cabo Rojo, conegut com el Far de Los Morrillos de Cabo Rojo.

## Referències

* 1 2 3 4 Grupo Editorial EPRL «Arecibo: Faro de los Morrillos» (en castellà). Enciclopedia de Puerto Rico. Fundación Puertoriqueña de las Humanidades, 29-12-2009 [Consulta: 20 abril 2016].
* ↑ Amparo Medina. Lighthouses of Puerto Rico and More. Xlibris Corporation, 21 març 2012, p. 53–. ISBN 978-1-4691-6439-7.
* 1 2 3 Mari Mut, José A. «Faros de Puerto Rico. Faro de Arecibo». Ediciones Digitales [Consulta: 20 abril 2016].

## Enllaços externs

* "Proyecto de faro en Morrillos de Arecibo de José Mª Sainz (1892). Fomento de Puerto Rico. Ministerio de Ultramar (España)" a Archives Portal Europe (castellà)
* Arecibo Lighthouse and Historial Park (anglès) (castellà)
* Historic Light Station Information & Photography. Puerto Rico.(Faro de Arecibo) (anglès)
* Far d'Arecibo, Puerto Rico (anglès)
# Estàdia d'Invar

Una estadia d'Invar és una mira especial també anomenada Mira horitzontal - per a ús exclusiu en mesuraments paralàctics, la seva longitud és de 2 m entre les marques que es troben properes als seus extrems, generalment construïda en alumini, té al seu interior una ànima d'invar que li dona la seva estabilitat tèrmica.
L'invar és un aliatge metàl·lic d'acer i níquel (64% d'acer i 36% de Ni), el nom és la contracció de la paraula invariable, fent al·lusió directa a la seva invariabilitat davant les condicions tèrmiques.
En alguna època va ser utilitzada en triangulacions topogràfiques amb costats no majors de 500 m, en els casos en què s'havia de mesurar una banda, que d'alguna manera era inaccessible per mètodes més comuns com el de cinta, tal el cas d'haver de travessar rius, llacunes, pantans o dunes, en la pràctica s'han tornat obsoletes, a l'extrem que és molt difícil trobar-ne una al mercat, atès que el mètode paraláctic ha estat àmpliament superat pels mètodes electrònics de mesura.
# Fazu (cràter)

Fazu és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 6,1 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim àvar, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1997.

## Referències

* ↑ «Fazu». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Federico Bas Moró

Federico Bas Moró (Alacant, 15 de desembre de 1839 - Madrid, 24 de febrer de 1914) fou un propietari i polític valencià, germà de José Bas Moró. Fou diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.

## Biografia

Era fill del comerciant José Bas Bellido. Estudià a l'Institut d'Alacant i va aprendre anglès a Liverpool. Després d'ocupar diversos càrrecs a legacions diplomàtiques, tornà a Alacant, on fou abanderat de la companyia d'artilleria de la Milícia Nacional, amb la que va participar en la revolució de 1868, i director d'El Constitucional el 1866. El 1869 presidí el Casino d'Alacant. Fou elegit diputat per Elx a les eleccions generals espanyoles d'abril de 1872 pel Partit Constitucional. Monàrquic liberal, va ingressar després al Partit Liberal Conservador, amb el que fou elegit diputat per Elx a les eleccions generals espanyoles de 1876 i pel de Villena a les eleccions generals espanyoles de 1881 i 1886, però el 1889 va renunciar a l'escó. Posteriorment fou Subdirector General de Correus, dirigí el diari La España Postal i fou representant espanyol al Congrés Postal de Viena.

## Referències

* Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.63. ISBN 9788495484802.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Federació Luxemburguesa de Rugbi

La Federació Luxemburguesa de Rugbi (en francès: Fédération Luxembourgeoise de Rugby) és el cos de govern de la lliga de rugbi a Luxemburg. Va ser fundada el 1974 i va esdevenir afiliat a de l'Associació Internacional de Rugbi el 1991. L'equip de Luxemburg Rugby juga els seus partits a l'estadi Josy Barthel a la Ciutat de Luxemburg. Luxemburg té la classificació número 65 (per sobre del número 26 al setembre de 2015) del món, segons l'Associació Internacional de Rugbi.

## Vegeu també

* Selecció de rugbi XV de Luxemburg
* Selecció de rugbi XV femenina de Luxemburg
* Rugby Club Luxembourg

## Enllaços externs

* Federació Luxemburguesa de Rugbi - Lloc web oficial
* WorldRugby.org - Rankings Arxivat 2016-05-11 a Wayback Machine. (anglès)
# Federació Luxemburguesa de Futbol

La Federació Luxemburguesa de Futbol (francès: Fédération Luxembourgeoise de Football, alemany: Luxemburger Fußballverband), abreujat FLF, és l'òrgan rector del futbol a Luxemburg. És l'entitat organitzadora de la Lliga luxemburguesa de futbol i de la Selecció de futbol de Luxemburg. La seva seu es troba a Mondercange, al sud de Ciutat de Luxemburg, la capital del país.

## Història

Els primers equips de Luxemburg, el CS Fola Esch i el Lawn Tennis Club, es van fundar el 9 de desembre de 1906. Dos anys més tard, el 1908, ja hi havia 13 equips. D'aquesta manera, es va decidir crear una Federació perquè donés suport institucional als equips de futbol. Més endavant, la temporada 1909/10, la Federació Luxemburguesa va organitzar el primer campionat de Lliga, amb 26 equips, i que guanyaria el Racing Club Luxembourg.
El 1910 la federació va entrar a formar part de la FIFA, i el 29 d'octubre de 1911 la selecció va disputar el seu primer partit internacional, que va ser contra França, que va acabar en derrota per 4-1. Més tard, el 8 de febrer de 1914, els luxemburguesos es venjarien dels seus veïns derrotant-los per 5-4. El 1920 disputarien els Jocs Olímpics d'Anvers.
El 1930, la Federació de Futbol de Luxemburg va adquirir el seu nom actual, Fédération Luxembourgeoise de Football (FLF). En aquell moment, el futbol va experimentar un gran auge a la societat del ducat, incrementant-se progressivament el nombre d'equips. Aquest ascens es va veure impedit per l'esclat de la Segona Guerra Mundial.
El setembre de 1951, la FLF va adquirir les seves pròpies instal·lacions, que van funcionar com a seu fins al febrer de 2002. Tres anys després la FLF es va unir a la UEFA; el 1956, el CA Spora Luxembourg es va convertir en el primer equip luxemburguès en representar al país a la Copa d'Europa. D'aleshores ençà sempre hi ha hagut equips del país disputant les competicions de la UEFA; a més, la selecció nacional ha pogut disputar les rondes classificatòries per disputar el Campionat d'Europa i la Copa del Món.
El 2009 va veure el debut de la selecció femenina de Luxemburg, que va produir-se en el transcurs del Campionat d'Europa femení de la UEFA. Actualment, la FLF compta amb més de 109 clubs afiliats i 32.000 membres llicenciats.

## Llista de presidents

* Max Metz (1903–1913)
* Jules Fournelle (1913–1915)
* René Leclère (1915–1917)
* J. Geschwind (1917–1918)
* Guillaume Lemmer (1918–1920)
* Gustave Jacquemart (1921–1950)
* Émile Hamilius (1950–1961)
* Albert Kongs (1961–1968)
* René Van Den Bulcke (1969–1981)
* Remy Wagner (1981–1986)
* Norbert Konter (1986–1998)
* Henri Roemer (1998–2004)
* Paul Philipp (2004 – actualitat)

## Referències

* 1 2 3 4 «Los planes de futuro no terminan». UEFA. Arxivat de l'original el 2015-08-24. [Consulta: 10 setembre 2015].

## Enllaços externs

* (francès) Luxembourg Football Federation official website Arxivat 2004-05-25 a Wayback Machine.
* Luxembourg Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine. at FIFA site
* Luxembourg at UEFA site
# Família Köprülü

La família Köprülü va ser una família noble otomana originària d'Albània. La família va proporcionar sis (inclòs Kara Mustafa Paşa que era un fill adoptiu) grans visirs otomans, i diversos funcionaris de rang elevat. Mehmet Fuat Köprülü és un descendent actual, que destaca per ser un preeminent historiador de literatura turca. Els membres de la família continuen vivint a Turquia i els Estats Units.

## Grans visirs Köprülü

A la història de l'Imperi Otomà els visirs Köprülü tenen una dinamisme dins l'estat que posteriorment va mostrar signes de declivi i estancament. Els primers visirs particularment centrats en campanyes militars, van ampliar el poder de l'imperi. Això, malgrat tot va arribar al seu final després del desastrós Setge de Viena de 1683 iniciat per Kara Mustafa Paşa
| Nom | Vida | Gran Visir | Soldà(ns) |
| Köprülü Mehmed Paşa | 1583-1661 | 1656-1661 | Mehmed IV |
| Köprülü Fazıl Ahmed Paşa | 1635-1676 | 1661-1676 | Mehmed IV |
| Kara Mustafa Paşa¹ | 1634-1683 | 1676-1683 | Mehmed IV, Solimà II |
| Köprülü Damadı Abaza Siyavuş Paşa | 1687-1688 | 1689-1691 | Solimà II |
| Köprülü Fazıl Mustafa Paşa | 1637-1691 | 1689-1691 | Solimà II, Ahmet II |
| Amudja-zade Husayn Paixà | mort el 1702 | 1697-1702 | Mustafà II |
| Köprülüzade Damat Numan Paşa | mort el 1719 | 1710-1711 | Ahmet III |
¹Kara Mustafa Paşa havia estat adoptat per la família Köprülü i era germanastre de Köprülü Fazıl Ahmed Paşa.

## Vegeu també

* Era Köprülü
* Tractat de Karlowitz.
# Festa Major de Trinitat Vella

La Festa Major de Trinitat Vella se celebra la primera quinzena de juny al barri de la Trinitat Vella, al districte de Sant Andreu de Barcelona.S'hi fa una setmana de festa major a principi del mes de juny. L'oferta d'activitats hi és variada i n'hi ha moltes de cultura popular, impulsades sobretot per les agrupacions del barri. En són exemples la cercavila gegantera dels gegantons de la Trinitat Vella i el correfoc dels Diables Trinifoc.

## Actes destacats

* Cercavila gegantera. Els gegantons de la Trinitat Vella, en Daniel i la Teresa, són els amfitrions de la trobada gegantera, que comença amb una plantada de figures i acaba amb una cercavila.
* Correfoc. El grup de diables del barri, els Diables Trinifoc, organitza el correfoc de dissabte al vespre.
* Sardanes. L'últim diumenge de festa major la Cobla Sant Jordi - Ciutat de Barcelona fa una audició de sardanes a la plaça de la Trinitat Vella.

## Referències

* 1 2 3 4 «Festa Major de Trinitat Vella». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).
# Festa Major de Vallbona

La Festa Major de Vallbona se celebra la segona setmana de juliol al barri de Vallbona, al districte de Nou Barris de Barcelona. El barri fa tres dies de festa major el segon cap de setmana de juliol. S'hi organitzen tota mena d'activitats destinades a tots els públics i per a tots els gustos, com ara torneigs esportius, festivals infantils, activitats per a la gent gran, àpats populars i balls de festa major amb orquestra.

## Actes destacats

* Cercavila. A Vallbona els actes de la festa major comencen amb una cercavila, amb el propòsit de convidar tots els veïns a unir-se a la celebració.
* Elecció de l'hereu i la pubilla. El divendres al vespre, en un interval del ball de festa major, es fan públics els noms dels escollits com a hereu i pubilla del barri.

## Referències

* 1 2 3 «Festa Major de Vallbona». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).
# Font d'Aïn Doura

La font d'Aïn Doura és una font de pedra al jaciment arqueològic de Dougga, a Tunísia, força ben conservada. Era probablement la principal font de la ciutat, però no l'única. El seu nom clàssic no es coneix i se li dona el que portava quan fou descoberta a finals del segle xix, que li donaven els habitants de la vila de Dougga. Aïn Doura és el nom donat a un complex format per la font, unes termes, unes latrines i unes cisternes. L'establiment termal té forma de T i és en terreny en pendent, i només excavat parcialment s'han identificat el frigidarium o sala de banys freds, flanquejada de quatre piscines, el tepidarium per la sortida del bany, tres sales calentes a la mateixa sala que el tepidarium i algunes sales de servei. Les latrines són al sud-oest i són semicirculars, amb 2,70 metres de diàmetre; els seients n'han desaparegut; a la vora de l'edifici, hi ha unes cisternes en tres dipòsits separats per arcades, de 28,5 per 25 metres, i capacitat de tres mil metres cúbics.
Altres fonts són:
El nimfeu de Terenci, font monumental prop del temple de Dar Laccheb, construïda al costat de la civitas en el proconsolat de Marcus Antonius Zeno, entre 184 i 187. L'aigua venia d'una canalització de la cisterna d'Aïn El Hammam.
La font rectangular entre el teatre i el fòrum.
La font cònica prop de l'arc d'Alexandre Sever.
I el gran nimfeu a l'oest del Trifolium de Dougga, en forma d'hexaedre amb 8,70 metres d'obertura, alimentat per aigua procedent de la cisterna d'Aïn El Hammam per un conducte soterrani (que no s'ha trobat).

## Bibliografia

* Thébert, ,Yvon. Thermes romains d'Afrique du Nord et leur contexte méditerranéen (en francès). Roma. Ed. École française de Rome, 2003. ISBN 2728303983.
# Feodor Lynen

Feodor Felix Konrad Lynen (Múnic, Alemanya, 1911 - íd. 1979) fou un bioquímic i professor universitari alemany guardonat amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia l'any 1964.

## Biografia

Va néixer el 6 d'abril de 1911 a la ciutat de Múnic. Va estudiar química a la Universitat de Múnic, i s'especialitzà per la bioquímica. Des de 1942 fou professor de química i catedràtic de Bioquímica a la Universitat de Múnic. Així mateix també va exercir com a director de l'Institut Max Planck de Química Cel·lular.
Morí el 6 d'agost de 1979 a la seva residència de la seva ciutat natal, Múnic.

## Recerca científica

Interessat en el metabolisme del colesterol va orientar la seva recerca en descobrir la substància d'unió entre els àcids grassos i el colesterol. Aquestes investigacions juntament amb els treballs de Konrad Bloch, realitzats de forma independent, van permetre establir les pautes de profilaxi en la patologia cardiovascular.
L'any 1964 li fou concedit el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia, juntament amb Konrad Bloch, pels seus treballs sobre el mecanisme i la regulació del metabolisme del colesterol i l'àcid gras.

## Enllaços externs

* «Feodor Lynen» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Homshuk

Homshuk és un cràter sobre la superfície del planeta nan Ceres, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 15.5 ° de latitud nord i 98.29 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 70 km. El nom va ser fet oficial per la UAI el primer d'octubre del 2015 i fa referència a Homshuk, esperit de blat de moro de la cultura dels popoluca.

## Referències

* ↑ "Homshuk". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Sandstrom, Alan R.; Garcia Valencia, Enrique Hugo Univ. Arizona Press. Native Peoples of the Gulf Coast of Mexico, 2005..