OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mesopausa

La mesopausa és la regió de l'atmosfera que determina el límit entre la mesosfera i la termosfera. Se situa aproximadament a 90 km d'altitud. És la regió que té la temperatura més baixa de tota l'atmosfera, aproximadament -80 °C.

## Referències

* ↑ «mesopausa». Enciclopèdia.cat. [Consulta: 5 gener 2020].
# Priuranka

Priuranka (en rus: Приуранка) és un poble de l'óblast d'Orenburg, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 102 habitants, pertany al municipi de Iasnogorski.

## Referències

* ↑ «Численность и размещение населения Оренбургской области. Статистический сборник». Orenburgstat. Arxivat de l'original el 2020-07-25. [Consulta: 25 novembre 2020].
* ↑ Коряков Ю.Б. «База данных "Этно-языковой состав населённых пунктов России"». Arxivat de l'original el 2017-11-16. [Consulta: 25 novembre 2020].
# Ambassis fontoynonti

Ambassis fontoynonti és una espècie de peix pertanyent a la família dels ambàssids.

## Descripció

* Fa 6 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: és un endemisme de la costa oriental de Madagascar.

## Estat de conservació

Les seues principals amenaces són la pèrdua i degradació del seu hàbitat a causa de la sedimentació provocada per la desforestació, i la depredació per part d'espècies introduïdes.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «Ambassis fontoynonti» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Maugé, L.A., 1986. Ambassidae. p. 297-298. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.). Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 2.
* ↑ Sparks, J.S. i M.L.J. Stiassny, 2003. Introduction to the freshwater fishes. P. 849-863. A: S.M. Goodman i J.P. Benstead (eds.). The natural history of Madagascar. The University of Chicago Press, Chicago i Londres. 1709 p.
* ↑ Stiassny, M.L.J. i N. Raminosoa, 1994. The fishes of the inland waters of Madagascar. p.133-148. A: G.G. Teugels, J.-F. Guégan i J.-J. Albaret (eds.) Biological diversity of African fresh- and brackish water fishes. Geographical overviews presented at the PARADI Symposium, Senegal, 15-20 de novembre de 1993. Ann. Mus. R. Afr. Centr., Sci. Zool. 275:177 p.
* ↑ Hureau, J.-C., 1991. La base de données GICIM : Gestion informatisée des collections ichthyologiques du Muséum. P. 225-227. A: Atlas Préliminaire des Poissons d'Eau Douce de France. Conseil Supérieur de la Pêche, Ministère de l'Environnement, CEMAGREF et Muséum national d'Histoire naturelle, París.
* ↑ Arnoult J., 1959. Poissons des eaux douces. Faune de Madagascar. ISRM, Tananarive, 10: 169 pp.
* ↑ Kiener, A., 1963. Poissons, pêche et pisciculture à Madagascar. Publication no. 24 du Centre Technique Forestier Tropical, Nogent-sur-Marne, França.
* ↑ Pellegrin J., 1933. Les poissons des eaux douces de Madagascar et desiles voisins. Memoires de l'Academie malgache Tananarive 14: 224 pp.
* ↑ Sparks, J.S. (2016). "Ambassis fontoynonti." 2016 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2016. [Consulta: 16 abril 2023]

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Oskar Schlemmer

Oskar Schlemmer (Stuttgart, 4 de setembre de 1888 - Baden-Baden, 13 d'abril de 1943) va ser un pintor, escultor i dissenyador alemany relacionat amb l'Escola de la Bauhaus.
Nascut a Stuttgart, va formar-se en marqueteria. Va entrar a la Bauhaus de Weimar l'any 1920. Va treballar durant algun temps en el taller d'escultura mural i, després, en el d'escultura. La seva obra més famosa és Triadisches Ballett (1922), en la qual els actors apareixen disfressats de formes geomètriques. Igualment, a Slat Dance i Treppenwitz, el vestuari dels intèrprets fa que siguin escultures vives, com si fossin part de l'escenari.
En 1923 va ser contractat com a mestre del taller de teatre. Quan la Bauhaus es va traslladar a Dessau, va crear teatre d'assaig.
Les seves cartes privades, especialment les dirigides a Otto Meyer i Willi Baumeister, i el seu diari personal han donat valuoses referències del que passava a la Bauhaus. Especialment, parla de com el personal i els estudiants reaccionaven als molts canvis i desenvolupaments que s'esdevenien a l'escola.
Durant la Segona Guerra Mundial, Schlemmer va treballar a l'Institut für Malstoffe, a Wuppertal, juntament amb Willi Baumeister i Georg Muche, dirigit pel filantrop Kurt Herbert. Va morir a l'hospital de Baden-Baden l'any 1943.

## Referències

* ↑ Peter, Wolfgang. «Oskar Schlemmer (1888-1943)». Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 3 setembre 2018].
* ↑ «Empire of Ecstasy» (en anglès). [Consulta: 3 setembre 2018].

## Bibliografia

* VV.AA.: Els mestres de la pintura occidental, volum II, Taschen, 2005. ISBN 3-8228-4744-5
# Brama caribbea

Brama caribbea és una espècie de peix de la família dels bràmids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 25 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic occidental: des de Carolina del Nord i el nord del Golf de Mèxic fins al Brasil.

## Referències

* ↑ ITIS
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Mesopithecus pentelicus

Mesopithecus pentelicus és una espècie extinta de mico del Vell Món del gènere dels mesopitecs.
# Meritxell Calvo i Marco

Meritxell Calvo i Marco (Barcelona, 27 d'agost de 1986) és una actriu i humorista de teatre catalana.

## Biografia

Va estudiar a l'Institut del Teatre de Barcelona. Va debutar en el mon del teatre el 2013 al Teatre Goya, interpretant a Vanda en l'obra La Venus de les pells, dirigida per Héctor Claramunt.
És membre fundadora de la comparsa La Pulpe Teatro de Barcelona.
L'any 2015 va interpretar el paper de Françoise de Foix a la sèrie de TVE Carlos, rey emperador.
El 2018, s'incorpora al repartiment d'Amar es para siempre d'Antena 3.
L'any 2022, va interpretar el paper de Vero en la sèrie de Netflix Smiley de Guillem Clua, amb Carlos Cuevas, Miki Esparbé, Pepón Nieto i Cedrick Mugisha. Això va suposar el seu salt a l'escena internacional.

## Filmografia
### Televisió

| Any | Sèrie | Personatge | Cadena | Notes |
| 2015 | La Riera | | TV3 | 1 episodi |
| 2015 | Carlos, Rey Emperador | François de Foix | La 1 | 8 episodis |
| 2017 | Pulsaciones | Lara Valle Carreras | Antena 3 | 8 episodis |
| 2017 - 2018 | Amar es para siempre | Susana Azevedo | Antena 3 | 160 episodis |
| 2022 | Com si fos ahir | Paloma | TV3 | 3 episodis |
| 2022 | Smiley | Verónica | Netflix | 6 episodis |
| 2023 | El cuerpo en llamas | Carmen | Netflix | 5 episodis |

### Teatre

* Caixes (2015)
* El zoo de vidre (2014)
* Vaig a comprar una muntanya (2014)
* C.O.C.A. (2014)
* Adele & Thomas (2014)
* Sorpresa (2014)
* Venus in Furs (2013)
* Baile y son de Patricio Carambolas (2013)
* Está linda la mar (2012)

## Premis

* Premi Anna Lizarán.

## Referències

* ↑ «Venus in fur». Teatre Goya. [Consulta: 8 desembre 2022].
* ↑ «Los actores catalanes triunfan en la tele» (en castellà). elperiodico, 30-01-2017.
* ↑ «'Smiley', la serie de éxito muy 'Love Actually', pero en clave gay» (en castellà). RTVE.es, 07-12-2022. [Consulta: 8 desembre 2022].
* ↑ «Meritxell Calvo» (en francès). AlloCiné. [Consulta: 8 desembre 2022].
* ↑ «Prix Anna Lizaran». www.adb.cat. [Consulta: 8 desembre 2022].
# El Taverner

El Taverner és una casa de Santa Coloma de Farners (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El Tavarner és una gran casa de tres plantes, vessants a laterals i cornisa catalana. La porta principal de la façana és rectangular amb llinda monolítica i una inscripció que diu “ANDREU TABARNER.1807.TEM A DEU Y AL PECAT.INBOCA LA MARA DE DEU.QUEDARAS ACOMPAÑAT “. Pel que fa a la resta d'obertures, a la planta baixa són retangulars envoltades de pedra i protegides per una reixa de ferro forjat, al primer pis, també amb llinda i brancals de pedra rectangulars amb balcó de barana també de ferro forjat. Finalment, al segon pis, al centre hi ha dues petites finestres que són amb arc de mig punt, mentre que les altres dues dels extrems són rectangulars i simples. Totes elles també amb una petita barana al davant.
Als laterals i a la part posterior de la casa hi ha diverses dependències. Destaca el lateral esquerra, amb terrasses, i un cos afegit aguantat per tres contrafors i una galeria, amb arcs de mig punt. El conjunt té un aspecte de veritable caseria. Es tracta d'un edifici dividit en tres pisos.

## Referències

* 1 2 «El Taverner». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 juny 2018].
# Raja rhomboidalis

Raja rhomboidalis és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.

## Referències

* ↑ Linnaeus C. 1758. Systema Naturae, Ed. X. (Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata.) Holmiae. Systema Nat. ed. 10 v. 1. i-ii + 1-824.
* ↑ BioLib (anglès)

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
# Parava

Parava (plural Paraves) era una casta de pescadors del sud de l'Índia experts bussejadors dedicats a la pesca de perles que es practicava a una part de la costa occidental de Ceilan.
Es van convertir massivament als cristianisme sota domini portuguès. Els holandesos els van voler convertir a l'església reformada però l'oposició del clergat catòlic ho va fer impossible.
El seu cap era el Patangatyn.

## Referències

* Ceylon and the Hollanders, 1658-1796, per Paulus Edward Pieris, 1918
Viccionari
# Afzal Khan Sukral·là al-Xirazi

Afdal o Afzal Khan Sukral·là al-Xirazi (1570-1639) fou un alt càrrec mogol del segle xvii.
Nadiu de Xiraz, on era mul·là, i fill d'un escrivà de la cort mogol de l'Índia de nom Qasem. Fou deixeble de Shah Taki al-Din Muhammad al-Shirazi; després de completar els seus estudis va anar al camp reial a Qazwin on va obtenir el patronatge del noble Farhad Khan Karamanlu llavors íntim del xa Abbas I el Gran; Farhad va caure en desgràcia i fou executat i Sukrallah que era a Herat va anar llavors a Hamadan on va residir uns anys al servei de Mirza Ibrahim Husayni al-Hamadani.
Vers el 1608 va anar a l'Índia i a Burhanpur va obtenir la protecció del noble Abd al-Rahim Khan-i Khanan (1556-1627) i tres anys després fou nomenat secretari del príncep Kurram (després Shah Djahan), el servei del qual ja no va deixar. El 1615 va rebre el títol d'Afdal Khan o Afzal Khan per les seves gestions diplomàtiques durant el conflicte amb el rana d'Udaipur. Va arribar a primer ministre (divan-e koll) de l'emperador mogol Shah Djahan (1826-1658) des del 1629 i en la seva carrera administrativa va obtenir el grau de cap de set mil, el més alt concedit de Shah Djahan (el mateix que havia donat al seu sogre Asaf Khan).
Fou patró de poetes i autors. El seu germà Amanat Khan va dissenyar la cal·ligrafia al Taj Mahal.
Va morir de malaltia a Lahore el 17 de gener de 1639 amb 70 anys i fou enterrat a Agra.

## Bibliografia

* B. P. Saksena, History of Shahjahan of Dihli, Allahabad, 1932
* W. E. Begley, “Afzal Khan,” Encyclopædia Iranica, I/6, pp. 601-602; una versió actualitzada es troba disponible en línia a http://www.iranicaonline.org/articles/afzal-khan-title-of-molla-sokrallah-sirazi-mughal-court-official-ca (consultat el 19 de juny del 2016).
# Museu del cinema de Changchun

El Museu del cinema de Changchun (xinès simplificat: 长影旧址博物馆, pinyin: Chángyǐng Jiùzhǐ Bówùguǎn, literalment 'Museu de l'antiga seu de Changying') és un museu de la ciutat de Changchun, a Jilin, el nord-est de la República Popular de la Xina. Com el nom inidica, s'ubica a l'antiga seu de la Changying, o estudi de cinema de Changchun, un edifici que és considerat patrimoni cultural nacional de la República Popular de la Xina.

## L'edifici

El museu ocupa una àrea de 46.137 metres quadrats. L'antiga seu de l'estudi de cinema de Changchun fon construïda durant l'ocupació japonesa de Manxúria, com a seu de la Manying. La construcció es finalitza el 1939, i estaria en actiu durant la Segona Guerra Mundial. El 1949, la Dongbei es trasllada a la ciutat de Changchun, prenent l'edifici com a seu. Amb el pas dels temps, aquell edifici caigué en desús. El 2002, es va començar a utilitzar com atracció turística, però no seria fins 2008 que es rehabilitaria, obrint oficialment el museu el 2011. El 2013, la seu fon declarada patrimoni cultural nacional.
Al museu s'han fet cerimònies d'apertura i clausura del Festival de Cinema de Changchun.

## El Museu

Al Museu s'hi mostra la història del cinema xinés, des del punt de vista empresarial així com les fites de l'estudi de cinema de Changchun, que fou la productora de les set primeres, unes set pel·lícules que foren la primera del seu tipus en la història de la República Popular. S'hi reprodueixen reconstruccions de pel·lícules, materials de les produccions originals i hi ha una museografia moderna.

## Referències

* 1 2 3 4 «Nation's first movie studio transformed into museum». China Daily, 11-11-2014. [Consulta: 27 març 2021].
* ↑ «Review the film history in Changchun - Jilin, China». China Daily, 30-11-2017. [Consulta: 27 març 2021].
* 1 2 3 4 «Se inaugura Museo de Estudio Cinematografico de Changchun». China Central Television, 22-08-2014. [Consulta: 27 març 2021].
* 1 2 3 4 «建筑知识_建筑行业知识_建筑知识入门_建筑百科_建筑知识解读», 05-05-2017. [Consulta: 27 març 2021].
* ↑ «参观长春电影制片厂（长影旧址博物馆）,长春旅游攻略». 马蜂窝, 27-07-2018. Arxivat de l'original el 2023-06-16. [Consulta: 27 març 2021].
# ALGOL

* Aquest article tracta sobre el llenguatge de programació. Vegeu-ne altres significats a «Algol».
ALGOL és l'acrònim d'ALGOrithmic Language. Aquest llenguatge imperatiu d'alt nivell va ser originalment desenvolupat a mitjans dels anys 1950, tenint com a primera versió oficial l'ALGOL58. El seu objectiu era evadir alguns dels problemes trobats a FORTRAN. La gran novetat del llenguatge, implementada en la majoria dels d'avui en dia, fou l'ús de blocs d'instruccions delimitats per parelles de "inici-fi" (begin-end). A més la seva sintaxi es va convertir en la manera estàndard de reportar els algoritmes durant molts anys. Tot i no fer-se famós en àmbits comercials (fora de les universitats), va influir clarament sobre posteriors llenguatges molt més famosos com Pascal, C, i Ada. A més va tenir revisions i successions com qualsevol altre llenguatge viu (ALGOL60, ALGOL68, i ALGOL-W).
El programa "Hola món", en ALGOL, és el següent:

## Referències

* ↑ «ALGOL». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Parnavaz II d'Ibèria

Parnavaz II o Farnabaz (Farnabazes, en gerogià ფარნავაზი) fou rei d'Ibèria al Caucas, el segon de la dinastia Artàxida, del 64 aC al 33 aC o 63 a 30 aC segons Tumanoff. En les fonts clàssiques se l'esmenta com Farnabazus, però alguns autors suposen que fou el mateix rei que el Bartom o Bratman de les cròniques georgianes.
Al cap d'un temps de pujar al tron, succeint al seu pare Artag, va començar a ignorar la influència romana establerta el 65 aC. L'any 36 aC un exèrcit romà dirigit per Publi Canidi Cras (Publius Canidius Crassus), enviat per Antoni, es presenta al país. Parnavaz va haver de tornar a ser aliat de Roma i ajudar a aquesta contra el rei Zober o Zobéra de l'Albània del Caucas. L'exèrcit romà, ajudat pel de Parnavaz II, va continuar fins a Albània (l'Azerbaidjan) on el rei Zobéra va ser obligat també a esdevenir aliat de Roma.
Les cròniques georgianes no documenten aquests fets i destaquen l'activitat de Mirian o Mirvan, el fill de Parnajom que estava exiliat a l'Iran. Mirian va retornar a Ibèria al front d'un exèrcit iranià, va derrotar i matar a Parnavaz II (Bartom en les cròniques georgianes) i es va proclamar rei restaurant la dinastia Nebròtida.
Aquest Bartom o Parnavaz II havia adoptat Kartam, que era un descendent de Kuji, el governant d'Egrisi (Còlquida) en temps de Parnavaz I, però Kartam hauria mort també en la batalla contra Mirian. No obstant això, Kartam va deixar una esposa embarassada, i aquesta va fugir a Armènia on va donar a llum un fill de nom Aderki o Adreki (Aderc a les fonts clàssiques).

## Notes

* ↑ Roman History by Cassius Dio, Llibre XLIX, pàg. 391. Publicat al Vol. V de la Loeb Classical Library edition, 1917.
* ↑ Rapp, Stephen H. (2003), Studies In Medieval Georgian Historiography: Early Texts And Eurasian Contexts, pàg. 284. Peeters Bvba ISBN 90-429-1318-5

## Bibliografia

* Assiatiani, Nodar; Bendianachvili, Alexandre. Histoire de la Géorgie. París: Harmattan, 1997. ISBN 2-7384-6186-7.
# Partit Nacional dels Patriotes

El Partit Nacional dels Patriotes (en francès: Parti national des patriotes, PNPC) és un partit polític sankarista de Burkina Faso. El seu president és Idrissou Kouanda.
# Partei der Unabhängigen

Partei der Unabhängigen (alemany Partit dels Independents PdU) fou un partit polític del Tirol del Sud, actiu de 1972 a 1988, i d'inspiració liberal-conservadora. Fou creat per tal de donar suport al candidat Hans Dietl a les eleccions legislatives italianes de 1972, qui es presentava al col·legi de Brixen en oposició al candidat del Südtiroler Volkspartei. Dietl no va aconseguir l'elecció i aleshores va fundar el Sozialdemokratische Partei Südtirols (SPS), però no tots els seus seguidors independents hi estigueren d'acord i decidiren fundar el seu propi partit.
Es presentà per primer cop a les eleccions regionals de 1973, però no va assolir representació. A les regionals de 1978 va assolir un 1,3% dels vots i el 2,4% a les de 1983, escollint com a consellers Hans Lunger i Gerold Meraner. El 1988 Meraner transformà el partit en el Freiheitliche Partei Südtirols.

## Referències

* ↑ Pallaver, Günther. I partiti politici in Alto Adige dal 1945 al 2005 (en italian), 2007, p. 574.

## Bibliografia

* Günther Pallaver: Die historische Entwicklung der politischen Parteien Südtirols. In: Giuseppe Ferrandi, Günther Pallaver (Hrsg.), La Regione Trentino-Alto Adige/Südtirol nel XX secolo. I. Politica e Istituzioni (Grenzen/Confini 4/1). Trento, Museo Storico in Trento, S. 591–630.
# Parte Zaharra

Parte Zaharra o Alde Zaharra (en castellà Parte Vieja) és una barriada de Sant Sebastià inclosa en el barri d'Erdialdea. Correspon amb l'antiga ciutat emmurallada.

## Situació

Està situat als peus de la muntanya Urgull i comprèn el port de Sant Sebastià.

## Història

Aquest va ser el Sant Sebastià urbana des de la fundació de la vila a la fi del segle xii fins a l'enderrocament de les muralles en 1863. De les antigues muralles persisteix alguna resta a la zona del port (incloent un dels antics portals anomenat Portaletas). No obstant això el traçat del barri és relativament recent, ja que es remunta al primer terç del segle xix. Això es deu al fet que la ciutat va ser gairebé totalment destruïda per l'incendi i saqueig provocat per les tropes anglo-portugueses durant l'alliberament de la ciutat el 31 d'agost de 1813, a les acaballes de la Guerra del Francès. De l'incendi es van salvar solament una illa de cases al carrer de "la Trinidad" (més tard rebatejada com 31 d'Agost), on s'allotjaven els oficials anglesos i portuguesos; i els edificis religiosos que tenia llavors la ciutat; la Basílica de Santa María del Corazón (s.XVIII), l'Església de San Vicente (S.XVI) i el Convent de San Telmo (s.XVI) (integrat actualment dins del Museu de San Telmo).
Destruïda la ciutat, es reedificà en els 36 anys següents, sorgint així l'actual Part Vella. El 22 d'abril de 1863 s'autoritza l'enderrocament de les muralles segons Reial Ordre en la qual la ciutat deixa de ser plaça de guerra. En aquest moment Sant Sebastià tenia uns 15.000 habitants, dels quals uns 10.000 vivien en el recinte emmurallat de la Part Vella, d'unes 10 hectàrees de superfície.

## Personatges il·lustres

* Bilintx (1831-1876), bertsolari i poeta
* Serafín Baroja (1840-1912), gramàtic.
* Marcelino Soroa y Lasa (1848-1902) escriptor en basc.
* Toribio Alzaga (1861-1941), autor de teatre en basc.
* Mikel Laboa (1934-2008), músic i cantant.
* Joxe Austin Arrieta (1948), lingüista.
* Jose Ignazio Ansorena (1953), Mixki, Mirri i Piter txistulari i showman.
* Eneko Olasagasti (1960), actor.
* Ekaitz Saies (1982), piragüista.

## Galeria d'imatges

* Port de Sant Sebastià, al peu de l'Urgull.
* Parte Zaharra.
* Taberna de pintxos
* Carrer Narrika
* Basílica de Santa María
* Carrer del Port

## Enllaços externs

* (basc)(castellà)Erdialdea
# Passing

«Passing» té aquests significats:
* Passing (sociologia), presentar-se un mateix com a membre d'un altre grup sociològic.
* Passing (gènere), presentar-se un mateix com a cisgènere.
* Passing (identitat racial), presentar-se un mateix com a membre d'una altra raça.
* Passing (orientació sexual), presentar-se un mateix amb una sexualitat diferent.
* Passing (novel·la), novel·la de Nella Larsen.
* Passing (pel·lícula), dirigida per Rebecca Hall (2021), basada en la novel·la de Nella Larsen.
# Partit Agrari

«Partit Agrari» té aquests significats:
* Partit Agrari de Catalunya, fundat el 1931 a Barcelona
* Partit Agrari (Espanya), partit de l'àmbit de la dreta tradicional, fundat a Madrid el 1931
* Partit Agrari de Moldàvia, fundat a Moldàvia el 1991
* Partit Agrari Ambientalista, fundat a Albània el 1991
* Partit Nacional Democristià Agrari, fundat a Romania el 1989

## Vegeu també

* Partit Camperol, diversos partits polítics amb aquest nom
# Palau Strozzi

El Palau Strozzi (en italià Palazzo Strozzi), situat al centre de Florència, és un dels edificis més notables de la fase inicial del Renaixement italià. De mides imponents –va caldre destruir 15 edificis per construir-lo–, es troba entre les homònimes Via Strozzi i Piazza Strozzi i la Via Tornabuoni, amb grandiosos portals d'entrada, tots idèntics, a cadascun dels tres costats no adjacents a altres edificis.
Autèntica obra mestra de l'arquitectura civil florentina renaixentista, fou construït, entre el 1489 i el 1538, per als Strozzi, un dels llinatges patricis més importants de Florència, tradicionalment hostil a la facció dels Mèdici. La família en va mantenir la propietat fins al 1937, quan fou adquirit per l'Istituto Nazionale delle Assicurazioni, que el va restaurar, i posteriorment fou cedit a l'Estat italià el 1999.
El projecte de l'edifici és de l'arquitecte Benedetto da Maiano, que el va dissenyar per encàrrec de Filippo Strozzi.
Avui dia allotja galeries d'art, un arxiu i altres serveis culturals, com el gabinet G.P. Vieusseux, l'Institut Nacional d'Estudis sobre el Renaixement i l'Institut Italià de Ciències Humanes (SUM).
# Partit Popular de Kamtapur

Partit Popular de Kamtapur és un partit polític de l'Índia, que representa als koch-rajbanshi del nord-est de Bengala Occidental.
Fou fundat el gener de 1996 per Atul Roy i demana un estat separat que es diria Kamtapur i el reconeixement de la seva llengua.
Se suposa que és l'ala política de l'Organització d'Alliberament de Kamtapur (Kamtapur Liberation Organization). La seva ala estudiantil és l'All Kamtapur Students Union i l'ala de dones és la Kamtapur Women's Rights Front.
El 2001 va fer campanya a favor del Trinamool Congress que es presentava a l'estat com el Bangla Bachao Front, controlat per l'All India Trinamool Congress (que és el nom a nivell de tota l'Índia del Trinamool Congress.
El 2003 el KPP va patir una divisió i Atul Roy, considerat moderat, fou substituït per un líder més radical; el president actual és Nikhil Roy i el secretari general Subhas Burman.
A les eleccions de 2004 va participar aliat al Jharkhand Mukti Morcha.