OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pont de la Riera

El Pont de la Riera és una obra de Sant Pere de Torelló (Osona) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Pont d'un sol arc, molt airós, tot de pedra. La barana està un xic malmesa i té esquena d'ase. Passa per sobre del riu Ges, afluent per l'esquerra del Ter.

## Història

El Pont de la Riera situat un xic més amunt de Sant Pere de Torelló. Comunica la població amb el mas Riera i altres d'aquell veral. És un dels ponts més bonics per la seva estructura i situació en el paisatge.

## Referències

* 1 2 «Pont de la Riera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 setembre 2017].
# Pont de la Rasa

El Pont de la Rasa és un pont de Vallmoll, a l'Alt Camp. És una obra protegida com a bé cultural d'interès local.
Està situat a prop de l'ermita del Roser i cal travessar-lo per arribar-hi. És un pont construït en pedra, d'arc ojival. El pes és transmés obliquament per forces de compressió als dos estreps. Té baranes de pedra a la part superior, a ambdós costats del camí.
Pel pont de la Rasa passava l'antic camí de Tarragona a Valls i Lleida. Servia per travessar la rasa que se'n deia del Senyor, degut al fet que la propietat d'aquelles terres corresponia al Baró de Va l, qui hi tenia un feu. El pont és d'origen molt antic. Apareix esmentat als documents medievals, i l'autor R. Pinyes pensa que els estreps i els muntants són d'època romana.

## Referències

* 1 2 3 «Pont de la Rasa». Patmapa. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 juliol 2015].

## Enllaços externs

* «Pont de la Rasa». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Sean Michael Burke

Sean Michael Burke és un programador Perl, escriptor, i lingüista. Fou columnista de The Perl Journal des de 1998 i ha escrit nombrosos mòduls de Perl per a CPAN, així com llibres per a O'Reilly Media.

## Software

Els mòduls Perl de Burke inclouen els mòduls analitzadors sintàctics HTML HTML::TreeBuilder, i Sort::ArbBiLex (arbitrary bi-level lexicographic ordenant), utilitzat per generar la classificació de funcions per a convencions d'ordenació específiques de l'idioma. Alguns dels mòduls de Burke, inclosos Class::ISA, I18N::LangTags, i Locale::Maketext, han esdevingut part de la distribució estàndard de Perl. Locale::Maketext també és la base de la capa d'internacionalització Request Tracker.
Burke també va escriure perlpodspec, l'especificació del llenguatge de marques Pod ("Plain Old Documentation"), que és usat per documentar Perl i els seus mòduls, i l'actual generació d'analitzadors Pod, com Pod::Simple, que s'utilitzen per a la generació de la documentació HTML en el principal motor de cerca de CPAN, search.cpan.org.

## Bibliografia

* Burke, Sean M. Perl & LWP, O'Reilly Media, 2002, ISBN 978-0-596-00178-0.
* Burke, Sean M. RTF Pocket Guide, O'Reilly Media, 2003, ISBN 978-0-596-00178-0.
* Burke, Sean M. Chapter 5.3: "The design of online lexicons" (p240-249) in A Practical Guide to Lexicography, van Sterkenburg, Piet (editor). A textbook, book #6 in the series Terminology and Lexicography Research and Practice. John Benjamins Publishing Company, 2003. ISBN 978-1588113818.
* Phone, Wilhelmina; Olson, Maureen; Martinez, Matilda. (Authors.) Dictionary of Jicarilla Apache: Abáachi Mizaa Iłkeeʼ Siijai. Axelrod, Melissa; Gómez de García, Jule; Lachler, Jordan; and Burke, Sean (Eds.). Author of its section "Technical Notes on the Production of the Dictionary". University of New Mexico Press. 2007. ISBN 978-0826340788.
* Selected Perl Journal articles appear in all three volumes of Best of The Perl Journal.

## Referències

* ↑ Dominus, Mark Jason. «Chapter 1: Recursion and Callbacks». A: Higher-Order Perl: Transforming Programs with Programs. Morgan Kaufmann, 2005, p. 26–33. ISBN 1-55860-701-3.
* ↑ Jon Orwant, Jarkko Hietaniemi, John Macdonald. «4: Sorting». A: Mastering Algorithms With Perl. O'Reilly Media, 1999, p. 114–115. ISBN 1-56592-398-7.
* ↑ Standard Perl distribution: file list. Retrieved 2012-11-15.
* ↑ Vincent, Jesse. p. 160: section "Internationalization", in Chapter 10, "Development Essentials", RT Essentials. 2002. O'Reilly Media, ISBN 0596006683
* ↑ Chapter 15, "Working with Pod", en foy, brian d (2007). Mastering Perl. Sebastopol: O'Reilly Media. ISBN 0-596-52724-1
* ↑ Orwant, Jon (ed.), Games, Diversions & Perl Culture, 2003, O'Reilly Media, ISBN 0596003129
* ↑ Orwant, Jon (ed.), Web, Graphics & Perl/Tk Programming, 2003, O'Reilly Media, ISBN 0596003110
* ↑ Orwant, Jon (ed.), Computer Science & Perl Programming, 2002, O'Reilly Media, ISBN 0596003102

## Enllaços externs

* Pàgina de Burke
* Mòduls CPAN de Burke
* Perl Journal articles on Burke's website
* Perl & LWP,
* Material addicional a "RTF Pocket Guide": http://interglacial.com/rtf/
# Sean MacDermott

Sean MacDermott (gaèlic irlandès Seán Mac Diarmada) (Kiltyclogher Comtat de Leitrim, 28 de febrer 1883 - Dublín 12 de maig de 1916) fou un revolucionari irlandès, un dels herois de l'Aixecament de Pasqua de 1916, i un dels que posteriorment foren afusellats.
Estudià amb els Germans Irlandesos i el 1908 es traslladà a Dublín, on es va veure involucrat en nombroses accions i organitzacions culturals i independentistes irlandeses, entre elles el Sinn Féin, la Germandat Republicana Irlandesa (IRB), i la Lliga Gaèlica. Aviat fou escollit membre del Consell Suprem de l'IRB i més tard n'esdevingué secretari.
El 1910 fou encarregat de la redacció del diari radical "Irish Freedom", que havia fundat ell mateix amb Bulmer Hobson i Denis McCullough. també esdevingué organització nacional de l'IRB, i fou posat sota la protecció del veterà fenià Tom Clarke, la qual cosa els va fer inseparables. Poc més tard, va emmalaltir de polio i es va veure obligat a caminar amb crosses.
El novembre de 1913 Mac Diarmada fou un dels membres fundadors dels Voluntaris Irlandesos, i continuà treballant per a mantenir aquesta organització sota el control de l'IRB. El maig de 1915 Mac Diarmada fou arrestat a Tuam, Comtat de Galway, sota la Defense of the Realm Act per fer un discurs contra l'allistament a l'exèrcit britànic. Fou alliberat el setembre, i aleshoters es va unir al Comité Militar Secret de l'IRB, que fou responsable de planejar l'Aixecament de Pasqua. Evidentment, Mac Diarmada i Clarke en foren els principals ideòlegs.
De totes maneres, Mac Diarmada va prendre poca part en la lluita durant l'aixecament, però va estar sempre en el quartel dels revoltats al General Post Office. Després de larendició, gairebé escapà a l'execució perquè era ferit i es va barrejar entre els altres presoners, però fou reconegut, jutjat sumaríssimament, condemnat a mort i executat en un pelotó d'afusellament el 12 de maig a l'edat de 33 anys. L'oficial britànic Lee-Wilson, qui el va identificar en el GPO i causà el seu afusellament, més tard fou empresonat i executat a Cork per ordre directa de Michael Collins durant la Guerra d'Independència d'Irlanda.
Seán MacDermott té un carrer en honor seu a Dublín. També té el seu nom a una estació de ferrocarril a Sligo, així com l'estadi Páirc Seán Mac Diarmada de l'Associació Atlètica Gaèlica a Carrick-on-Shannon.
# Saro

Saro és un municipi situat en la Comunitat Autònoma de Cantàbria, en la comarca del Pas-Pisueña. Els seus límits són: al nord amb Santa María de Cayón, a l'oest amb Villafufre, a l'est amb San Roque de Riomiera i al sud amb Villacarriedo.

## Localitates

* Llerana.
* Saro (Capital).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1980 | 1990 | 2000 | 2007 |
| 709 | 649 | 713 | 656 | 765 | 692 | 485 | 595 | 614 | 599 | 527 | 513 |
Font: INE

## Administració

Eleccions municipals, 23 de maig de 2003 :
| Partit | Vots | % | Regidors |
| PP | 323 | 78,97% | 6 |
| PSOE | 62 | 15,16% | 1 |
Eleccions municipals, 27 de maig de 2007 :
| Partit | Vots | % | Regidors |
| PP | 270 | 67,84% | 5 |
| PRC | 74 | 18,59% | 1 |
| PSOE | 48 | 12,06% | 1 |

## Enllaços externs

* Web sobre el municipi de Saro Arxivat 2007-10-13 a Wayback Machine.
# Sarnonico

Sarnonico és un municipi italià, dins de la província de Trento. L'any 2007 tenia 724 habitants. Limita amb els municipis d'Eppan an der Weinstraße, Brez, Kaltern an der Weinstraße (BZ), Cavareno, Dambel, Fondo, Malosco, Romeno, Ronzone i Ruffrè.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Sandro Abram | Llista cívica |
# Sefa Ponsatí i Brancós

Sefa Ponsatí i Brancós (la Bisbal d'Empordà, 1942) és una educadora catalana, especialment en l'àmbit de la cinematografia.
De joveneta anà a Barcelona a estudiar belles arts, disseny, teatre i cinema. Es va iniciar com a conductora de tallers de cinema i va escriure articles de cine a la revista Imagen i sonido del 1963 al 1975. El 1968 va entrar a formar part de Col·lecció Cinematogràfica Catalana (COCICA), dirigida per Miquel Porter i Moix i Guillemette Huerre Boca. L'exemple del cineclub infantil Faroun Film de Mont-real la va inspirar el 1970 a fundar el col·lectiu audiovisual Drac Màgic.
Durant la dècada del 1990 va estar a Praga, Mont-real, París i Londres, contactant amb gen dedicada al cinema d'animació i al cinema infantil. El 1990 va organitzar la I Mostra de Cinema d'Animació Infantil en homenatge a Hermínia Tyrlová, i el seu èxit la impulsa el 1992 a fundar Cinètic, associació especialitzada en difondre el cinema d'animació a les escoles per tal que els nens aprenguin el llenguatge de les imatges. El 1993 va ingressar al Centre Internacional del Film per a la Infància i la Joventut (CIFEJ) i a l'Associació Internacional Film Animació (ASIFA).
Als XI Premis de Cinematografia de la Generalitat de Catalunya va rebre el premi a la millor contribució personal o col·lectiva que incrementi el patrimoni cinematogràfic de Catalunya "per la seva contribució a la difusió del cinema d'animació i l'educació cinematogràfica entre els infants i els joves". Posteriorment també ha organitzat exposicions al Museu del Cinema de Girona i al Museu del Joguet de Catalunya a Figueres.
El 2019 fou nomenada "Bisbalenca de l'any".

## Referències

* ↑ Sefa Ponsatí, Diccionari del Cinema a Catalunya
* ↑ L'animació omple el Truffaut en els 25 anys de la Mostra de Cinema Infantil de Girona, ara.cat, 3 de maig de 2015
* ↑ Sefa Ponsatí per Tat París. A: Revista de Girona, ISSN 0211-2663, Nº 284, 2014, pàgs. 14-19
* ↑ Acte de lliurament del guardó Bisbalenc/a de l'Any 2019 Arxivat 2020-06-10 a Wayback Machine., Ajuntament de la Bisbal

## Enllaços externs

* Sefa Ponsatí a omnia.ie
* Sefa Ponsatí Arxivat 2020-06-10 a Wayback Machine. al Catàleg Col·lectiu de les Universitats de Catalunya.
# Seengen

Seengen és un municipi del cantó d'Argòvia (Suïssa), situat al districte de Lenzburg.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].

## Enllaços externs

* Seengen - Lloc web oficial
# Pinsà borroner galtablanc

El pinsà borroner galtablanc (Pyrrhula leucogenis) és una espècie d'ocell de la família dels fringíl·lids (Fringillidae) que habita els boscos de muntanya de Luzon i Mindanao, a les Filipines.

## Referències

* ↑ «Pinsà borroner galtablanc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/04/2022(català)
# Pinsà borroner taronja

El pinsà borroner taronja (Pyrrhula aurantiaca) és una espècie d'ocell de la família dels fringíl·lids (Fringillidae) que habita boscos i matolls del nord del Pakistan i zona limítrofa del nord-oest de l'Índia.

## Referències

* ↑ «Pinsà borroner taronja». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/04/2022(català)
# Portada/article setembre 12
## Línia 5 del metro de Barcelona

La Línia 5 o línia blava del metro de Barcelona és una línia de ferrocarril metropolità soterrada que dona servei a les ciutats de Cornellà de Llobregat, Esplugues de Llobregat, l'Hospitalet de Llobregat i Barcelona. La línia es va inaugurar el 21 de juliol de 1959 com a línia II i actualment uneix les estacions de Cornellà Centre i Vall d'Hebron.
Actualment hi circulen trens de la sèrie 5000 que van començar a ser introduïts l'any 2006 fins substituir totalment els de la sèrie 1000 l'any 2007. Antigament hi havien circulat trens de les sèries 300 i 600.
# Portada/article octubre 4
## Hipopòtam nan

L'hipopòtam nan (Choeropsis liberiensis) és un gran mamífer originari dels boscos i aiguamolls de l'Àfrica occidental (el seu nom específic significa "de Libèria", car és en aquest país on viu la immensa majoria). L'hipopòtam nan és solitari i nocturn. És una de les dues úniques espècies vivents de la família dels hipopotàmids; l'altra és el seu cosí molt més gran, l'hipopòtam comú. Presenta nombroses adaptacions al medi terrestre, és semiaquàtic i roman a prop de l'aigua per tal de mantenir la seva pell humitejada i la temperatura del seu cos baixa. Comportaments tals com l'aparellament i donar a llum es poden donar a l'aigua o a terra ferma. L'hipopòtam nan és herbívor, i s'alimenta de falgueres, dicotiledònies, herbes i fruits que troba als boscs.
# Portada/article octubre 9
## Pintura

La pintura és l'art de pintar, d'expressar-se sobre una superfície mitjançant formes i colors. La pràctica de l'art de pintar consisteix a aplicar una tècnica concreta damunt una superfície determinada, ja sigui un full de paper, un llenç, un mur, una fusta o un retall de teixit. La finalitat és obtenir una composició amb les formes, colors, textures i el dibuix, que dona lloc a una obra d'art d'acord amb uns principis estètics.
# Portada/efemèride abril 11

Autoretrat d'Adelaïde Labille-Guiard amb dues alumnes.
« 10 d'abril · 11 d'abril · 12 d'abril »
# Sant Pere de Puigverd d'Agramunt

Sant Pere de Puigverd d'Agramunt és l'església parroquial de Puigverd d'Agramunt (Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Interiorment és una església de grans dimensions de nau única coberta amb volta de canó amb llunetes i tres contraforts. En aquesta nau s'obren tres capelles laterals a banda i banda, que es comuniquen entre elles a través d'arcs de mig punt i estan cobertes amb volta de creueria igual que la capella major. La nau té cinc trams. Els elements de suport són pilastres grosses i robustes que sostenen arcs grans de mig punt inclòs el triomfal. La façana principal és de gran senzillesa i es presenta gairebé nua de decoració. La portalada és arquitravada i emmarcada per falses pilastres adossades al mur. A l'arquitrau superior hi ha un relleu al·lusiu a Sant Pere, l'advocació de l'església. Finalment cal destacar la forma ondulant en què acaba la façana. El campanar, que s'adossa a la banda dreta, és octogonal i coronat per una petita cúpula.

## Història

El primer esment de l'església es fa als anys 1080-1100, data del testament d'Adelaida, muller de Ponç Dalmau. L'església es va construir al nord de la població, fora dels límits del primer vilatge castral. En un document de 1119 es fa esment de l'església de Sant Pere, encara que l'església actual és de finals del segle xviii, ja que té com a precedent l'església del lloc, edificada al segle xi prop de la fortificació.

## Referències

* 1 2 «Sant Pere de Puigverd d'Agramunt». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 gener 2017].
# Piscina Municipal de Montjuïc

* No s'ha de confondre amb Piscines Bernat Picornell.
La Piscina Municipal de Montjuïc és una instal·lació esportiva situada a l'est de l'Anella Olímpica de la muntanya de Montjuïc (Barcelona). El complex esportiu consta de dues piscines exteriors, una de 25 m i altra de salts. És gestionada des de 2002 per l'empresa "Aigua, Esports i Salut".
Va ser inaugurada l'any 1929 i posteriorment fou ampliada per a la celebració dels Jocs del Mediterrani 1955, comptant únicament en aquell moment amb una piscina de 50 metres. El 1990 s'iniciaren les obres de remodelació total de les piscines per esdevenir la seu de les competicions de salts i la fase preliminar del torneig de waterpolo dels Jocs Olímpics d'Estiu de 1992 celebrats a Barcelona. Una de les modificacions més importants va ser enderrocar la piscina antiga i formar dues piscines noves, una per als salts i altra per al waterpolo, així com dotar-les d'una graderia provisional per a 2.400 espectadors, que sumades a les 4.100 places permanents feien un total de 6.500 places. Durant la realització del Campionat del Món de natació de 2003, així com el del 2013, s'hi realitzaren les competicions de salts. Actualment les piscines són d'ús públic i estan en funcionament només a l'estiu. S'oferixen cursos de natació, salts i waterpolo, així com diversos programes aquàtics de salut.
# Yzeron

Yzeron és un municipi francès, situat al departament del Roine i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps.
# Javier G. Salmones

Francisco Javier García-Salmones Mateo, conegut artísticament com a Javier G. Salmones (Madrid, 1953) és un director de fotografia espanyol.
El 1977 es va llicenciar en fotografia a la Facultat de Ciències de la Informació de la Universitat Complutense de Madrid. De 1977 a 1984 va treballar en curtmetratges i en el NO-DO fins que es va treballar a Sahara i El elegido (1985) amb José Luis López Vázquez. Després fou el director de fotografia a La vida alegre (1987), Miss Caribe (1988) i Alegre ma non troppo (1994) de Fernando Colomo, Un negre amb un saxo (1989) i El complot dels anells (1988) de Francesc Bellmunt, i Orquesta Club Virginia (1992) de Manuel Iborra. També fou director de fotografia de la sèrie de televisió Las chicas de hoy en día (1992) i un episodi de La mujer de tu vida.
El 1999 fou nominat al Goya a la millor fotografia per la seva tasca a La lengua de las mariposas El mateix any va guanyar el premi a la fotografia al Festival de Cinema d'Avanca per Finisterre, donde termina el mundo. El 2004 fou nominat a la millor fotografia del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics pel seu treball a Romasanta. La caza de la bestia.
Després de treballar a llargmetratges com Morir en San Hilario (2005), Los Borgia (2006) i Diari d'una nimfòmana (2008), va treballar a minisèries de televisió com Días sin luz, Marisol i Paquirri (2009) i a sèries com La fuga (2012) i Reinas (2016), per la que va obtenir un dels Premis Iris. Després ha treballat a Velvet Colección i Pequeñas coincidencias (2018).

## Referències

* ↑ Encuentros con los oficios cinematográficos. Los directores de Fotografía, web de la Diputació de Màlaga
* ↑ La lengua de las mariposas al web dels Goya
* ↑ La Academia de Televisión entrega unos Premios Iris muy repartidos, panoramaaudiovisual.com, 25 d'octubre de 2017
# Cal Bosch

* No s'ha de confondre amb Carl Bosch o Can Bosch.
«Cal Bosch» té aquests significats:
* Cal Bosch (Bell-lloc d'Urgell), casa a la vila de Bell-lloc d'Urgell a la comarca del Pla d'Urgell
* Cal Bosch (Mollerussa), casa pairal al centre de Mollerussa (Pla d'Urgell)
* Cal Bosch (Sanaüja), habitatge a Sanaüja (Segarra)
* Cal Bosch (Santpedor), edifici a Santpedor (Bages)
# Coraxis

Els coraxes (en grec antic: Κόραξοι, llatí: Coraxi) eren una tribu que pertanyia al grup dels colquis. Vivien a la Còlquida, a la regió del Pont, vora els contraforts perifèrics del Caucas. Probablement van ocupar la part occidental de Dioscúrias. En parla Esteve de Bizanci, que diu que se situaven en un lloc anomenat regió Coràxica, vora les muntanyes de Còrax.
Claudi Ptolemeu menciona una tribu escita amb el mateix nom, però no en parla cap altre autor.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Coraxi». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 28 maig 2021].
# Corato

Corato és un municipi italià, situat a la regió de la Pulla i a la Ciutat metropolitana de Bari. L'any 2022 tenia 47.117 habitants.

## Referències

* ↑ «Corato». A: Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia.
* ↑ Coppola, Goffredo; Colamonico, Carmelo; Verginelli, Vincenzo. «Corato». A: Enciclopedia Italiana (en italià), 1931.
* ↑ «Popolazione residente al 1° gennaio» (en italià). Statistiche Istat. [Consulta: 5 febrer 2023].
# Potestat reglamentària

La potestat reglamentària és la prerrogativa per la qual les administracions públiques poden crear normes amb rang reglamentari, és a dir, normes subordinades a les lleis, ja siguin aprovades via ordres, decrets o instruccions. No és privativa del poder executiu, altres òrgans també poden exercir-la. Així per exemple, les cambres del parlament o tribunals superiors de justícia. Tot i així, la potestat reglamentària està radicada principalment en l'executiu. S'acostuma a distingir entre una potestat reglamentària clàssica i una altra moderna:
* La clàssica és aquella reconeguda al cap d'estat, o cap de govern, per regular l'aplicació concreta de les lleis: s'anomena també potestat d'execució, ja que el seu objectiu és executar la constitució i les lleis en els assumptes en què sigui necessari concretar les disposicions formulades en les normes generals i abstractes.
* La moderna és aquella que es confereix al cap d'estat o de govern per a l'execució de la Constitució en totes aquelles matèries que aquesta no ha reservat expressament a la Llei S'anomena també autònoma doncs s'exerceix amb independència de la Llei i en tots els assumptes que la Constitució no encomana expressament a aquesta.

## Enllaços externs

* http://www.fas.org/sgp/crs/misc/RL32240.pdf
* http://www.reginfo.gov/public/reginfo/Regmap/index.jsp
# Gymnothorax australicola

Gymnothorax australicola és una espècie de peix de la família dels murènids i de l'ordre dels anguil·liformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 37,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud del Pacífic.

## Referències

* ↑ Bloch M. E. 1795. Naturgeschichte der ausländischen Fische. Berlin. Naturg. Ausl. Fische v. 9. i-ii + 1-192.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons (1994).
* Smith, D.G., 1994. Catalog of type specimens of recent fishes in the National Museum of Natural History, Smithsonian Institution, 6: Anguilliformes, Saccopharyngiformes, and Notacanthiformes (Teleostei: Elopomorpha). Smithson. Contrib. 566:50 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.