OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Despechá

Despechá és un senzill de la cantant, compositora i productora catalana Rosalía estrenada el 29 de Juliol de 2022. Rosalia va interpretar per primera vegada aquesta cançó el 6 de juliol durant el primer concert de la gira Motomami World Tour a Almeria. Despechá va aconseguir una gran popularitat a les xarxes abans del seu llançament, cosa que va fer que nombrosos mitjans de comunicació la consideressin la cançó de l'estiu fins i tot abans que fos publicada oficialment. Es va convertir en la primera cançó de Rosalia en solitari en posicionar-se entre les deu primeres posicions tant de la llista diària mundial de Spotify com de la llista mundial de Billboard.
Despechá és una de les diverses cançons inèdites que Rosalía va decidir incloure com a part dels concerts dela seva gira. La cantant va penjar un avançament de la versió d'estudi de la cançó el 13 d'agost.

## Premis i reconeixement de la crítica

La revista Rolling Stone va incloure "Despechá" a la seva llista de les millors cançons de l'any a la cinquena posició.

## Èxit comercial

"Despechá" es va convertir en el desè senzill de l'artista catalana en assolir el número 1 a la llista oficial espanyola (el tercer de la era Motomami) i està certificada amb 7 discos de platí.
El 20 de març del 2023 va obtenir el disc de diamant francès, que certifica més de 50 milions d'escoltes al país.

## Referències

* ↑ «ROSALÍA - DESPECHÁ | Live MOTOMAMI World Tour (Almería, Spain)». [Consulta: 12 setembre 2022].
* ↑ Llumà, Núria Juanico. «'Despechá', de Rosalía, ja és la cançó de l'estiu i encara no ha sortit», 20-07-2022. [Consulta: 12 setembre 2022].
* ↑ «No ha salido y los fans de Rosalía ya han declarado 'Despechá' como la canción del verano» (en castellà), 14-07-2022. [Consulta: 12 setembre 2022].
* ↑ «https://twitter.com/chartdata/status/1556721909072543747». [Consulta: 12 setembre 2022].
* ↑ «LA ROSALÍA on Instagram» (en anglès). [Consulta: 12 setembre 2022].
* ↑ Stone, Rolling; Stone, Rolling. «The 100 Best Songs of 2022» (en anglès americà), 05-12-2022. [Consulta: 6 desembre 2022].
* ↑ Música, El portal de. «DESPECHÁ - Rosalía | EPDM» (en anglès americà). [Consulta: 20 març 2023].
* ↑ «https://twitter.com/snep/status/1637814109067530243». [Consulta: 20 març 2023].
# Corrado III Trinci

Corrado III Trinci fou fill d'Ugolino II Novello. Fou gonfanoner de justícia i capità del poble de Foligno des del 1377, confirmat pel Papa el 1383 com a vicari pontifici de Foligno, Bevagna, Giano, Castagnola, Montecchio, Montefalco, Leonessa i Valtopina juntament amb el seu nebot Ugolino III Trinci. Va morir el 1386.

## Enllaços externs

* Història de Foligno Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine. (italià)
| Precedit per: República | Senyor de Foligno 1377–1386 | Succeït per: Ugolino III |
# Cucut pit-roig

El cucut pit-roig (Cuculus solitarius) és una espècie d'ocell de la família dels cucúlids (Cuculidae) que habita zones boscoses de l'Àfrica Subsahariana.
# Cucut sargantaner de Jamaica

El cucut sargantaner de Jamaica (Coccyzus vetula) és una espècie d'ocell de la família dels cucúlids. Es troba a Jamaica, on no és comuna però les seves poblacions es mantenen estables. Es desconeix el seu volum poblacional.
Arriba a una llargada de 40 cm i un pes d'uns 95 g. Viu en selves i altres àrees boscoses. S'alimenta de petits rèptils, insectes, pollets d'altres ocells... que troba a les copes dels arbres i a mitjana altura entre les plantes. La còpula té lloc durant l'octubre. Quan canta, interpreta un “cak-cak-cak-ka-ka-ka-k-k” ràpid i baix.

## Referències

* 1 2 «Coccyzus vetula» (en anglès). IUCN Red List. BirdLife International. 2012. [Consulta: 8 setembre 2014].
* 1 2 «Jamaican Lizard-cuckoo (Saurothera vetula)» (en anglès). Handbook of the Birds of the World. del Hoyo, J., Elliott, A., Sargatal, J., Christie, D.A. & de Juana, E. 2013. [Consulta: 8 setembre 2014].
# Cucut reial europeu

El cucut reial o cucut garser (Clamator glandarius) és una espècie d'ocell de l'ordre dels cuculiformes.

## Morfologia

No hi ha dimorfisme sexual. La característica més ressortida rau en la presència d'un plomall erèctil grisenc, i el front i resta del capell, foscos. Destaca també la cua llarga i grisa, amb les plomes escalonades de punta blanca. Dorsalment és bru grisenc clapejat de llunetes blanques, tret que també s'estén a les ales. Les parts inferiors són blanques, bé que al coll són un xic més grogues. Té un vol directe i força potent. Emet uns crits molt estridents, amb escataineigs i notes raspants.
Els joves no mostren plomall i tenen el capell negrós. Per altra banda, són més foscos per sobre i menys clapejats i tenen les ales més castanyes, amb les parts inferiors més groguenques.

## Ecologia

És estival als Països Catalans, però d'immigració primerenca. És un ocell força rallador i sociable. Menja moltes erugues de processionàries a la primavera i la seua dieta es diversifica progressivament a mesura que s'acosta l'estiu, època en què pot nodrir-se de sargantanes i de diferents tipus d'invertebrats. Generalment, menja a terra.
El cucut reial i el cucut (Cuculus canorus) són els únics exemplars de l'avifauna ibèrica que presenten el notable i interessant fenomen biològic de la reproducció parasitària, per bé que hi ha alguna petita diferència pel que fa al procés mitjançant el qual ambdues espècies la duen a terme. Als Països Catalans parasita els còrvids, principalment les garses (Pica pica).
Pon un ou o més ous en el niu de l'hoste, els quals són substituïts pels seus. A diferència del cucut, no bandeja cap ou ni pollet del niu, tot i que aquests restaran condemnats a morir de fam.
Els ous són verds blavosos amb taques roges. Neixen després d'una incubació de dotze a catorze dies. Una femella pot pondre fins a setze ous en una temporada.

## Bibliografia

* Borràs, Antoni i Junyent, Francesc: Vertebrats de la Catalunya central. Plana 151. Manresa: Edicions Intercomarcals, S.A., 1993, ISBN 84-88545-01-0
* Hume, R.: Guía de campo de las aves de España y Europa. Barcelona: Ediciones Omega, 2002 ISBN 84-282-1317-8.

## Enllaços externs

* Descripció del cucut reial. (català)
* BirdLife International (2004). Cucut reial. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 16 de febrer del 2008 (en anglès).
# Gino Calò

Gino Calò (?, 1925) fou un baix-baríton italià.
Actiu a Sicília i Itàlia, i sobretot a Gènova, la dècada del 1960 i 1970, anys en què també va actuar al Gran Teatre del Liceu de Barcelona.

## Referències

* ↑ «Dades» (en anglès). musicsack.com. [Consulta: 13 febrer 2019].
# Giorgio Chinaglia

Giorgio Chinaglia (Carrara, Toscana, 24 de gener de 1947 - Naples, Florida, 1 d'abril de 2012) fou un futbolista italià.
Començà la seva carrera a Gal·les, al club Swansea Town el 1964. Amb 19 anys retornà a Itàlia, i el 1969 fitxà pel SS Lazio. En aquest club marcà 98 gols en 209 partits de lliga, entre ells els 24 que el convertiren en màxim golejador de la lliga italiana de futbol la temporada 1973-74, i on el club guanyà el seu primer Scudetto.
Fou 14 cops internacional amb Itàlia i participà en la Copa del Món de Futbol de 1974 a Alemanya Federal. El 1976 deixà el Lazio i marxà als Estats Units, on jugà al New York Cosmos de la North American Soccer League, al costat de jugadors com Pelé i Franz Beckenbauer. Guanyà quatre títols de lliga i es retirà el 1983 amb el rècord de tots els temps de la NASL com a màxim golejador, amb 243 gols.
El 1983, retornà a Roma i esdevingué president de l'SS Lazio. Durant el seu mandat el club baixà a la Sèrie B i fou sancionat amb 9 punts per un escàndol de corrupció (1985). El 1984 es convertí en propietari majoritari del Cosmos, però el mateix 1984 la NASL va fer fallida.

## Referències

* ↑ «Former Cosmos, Lazio star Giorgio Chinaglia dies». The Southern, 01-04-2012.
* ↑ Bevan, Nathan «Football hero on Mafia rap». Wales On Sunday, 27-07-2008.
* ↑ «Past Players». Swansea City A.F.C., 22-11-2007. Arxivat de l'original el 6 de maig 2008. [Consulta: 20 setembre 2010].

## Enllaços externs

* Soccer Hall of Fame
Giorgio Chinaglia amb la selecció italiana - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol d'Itàlia – Copa del Món de Futbol 1974
1 Zoff •
2 Spinosi •
3 Facchetti (c) •
4 Benetti •
5 Morini •
6 Burgnich •
7 Mazzola •
8 Capello •
9 Chinaglia •
10 Rivera •
11 Riva •
12 Albertosi •
13 Sabadini •
14 Bellugi •
15 Wilson •
16 Juliano •
17 Re Cecconi •
18 Causio •
19 Anastasi •
20 Boninsegna •
21 Pulici •
22 Castellini •
Entrenador: Valcareggi :
# Giorgio Demetrio Gallaro

Giorgio Demetrio Gallaro (Pozzallo, 16 de gener de 1948) és un religiós i bisbe italià. Va ser ordenat sacerdot el 1972, i el 1987 s'incardinà de l'eparquia de Newton dels melquites.
El 31 de març de 2015, el papa Francesc l'anomenà Eparca de Piana degli Albanesi, i va succeir a Sotìr Ferrara. Fou consagrat bisbe el 28 de juny de 2015 per l'eparca Ercole Lupinacci.

## Referències

* ↑ Don Giorgio Gallaro è vescovo, Pozzallo in festa Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine. (italià)
* ↑ Nominato Vescovo dell'Eparchia di Piana degli Albanesi il Rev.do Giorgio Demetrio Gallaro (italià)
* ↑ S.E. Mons. GIORGIO DEMETRIO GALLARO Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine. (italià)
* ↑ Don Giorgio Gallaro Nuovo vescovo di Piana degli Albanesi (italià)

## Enllaços externs

* Eparquia de Piana degli Albanesi
# Giorgio Ferroni

Giorgio Ferroni (Perusa, 12 d'abril de 1908 − Roma, 17 d'agost de 1981) va ser un director de cinema i guionista italià. De vegades ha fet servir el pseudònim Calvin Jackson Padget o Calvin J. Padget, per signar els seus films.

## Biografia

Giorgio Ferroni va començar la seva carrera en els anys 1930 com a realitzador de documentals i ajudant del realitzador Gennaro Righelli. Fa ell mateix els seus primers passos de director el 1937, s'especialitza llavors en les pel·lícules d'aventures. Després de la guerra, realitza algunes pel·lícules neorealistes, Pian delle stelle i Tombolo, paradiso nero, .
Més tard, roda peplums entre els quals Mill of the Stone Women i troba èxits comercials fent rodar Giuliano Gemma en Spaghetti westerns.

## Filmografia

* 1939: Terra di fuoco (codirigida amb Marcel L'Herbier)
* 1961: La guerra de Troia
* 1964: Coriolano: Eroe senza patria
* 1965: Un dollaro bucato
* 1971: L'arquer de Sherwood
# Giorgio Colli

Giorgio Colli (Torí, 16 de gener de 1917 - Fiesole, 6 de gener de 1979) va ser un filòsof, historiador i filòleg italià nascut a la ciutat de Torí. Seguidor de Schopenhauer i Nietzsche i estudiós de la idea de logos a Occident, va exercir de professor de filosofia clàssica a la Universitat de Pisa durant un període de 30 anys, a més de traduir i editar l'Òrganon d'Aristòtil i la primera edició completa de l'obra de Friedrich Nietzsche, incloent-hi tots els fragments pòstums ordenats cronològicament, juntament amb el seu amic Mazzino Montinari. La seva darrera obra va ser la inconclusa La sapienza greca, una traducció i edició dels fragments dels filòsofs presocràtics.

## Bibliografia

El seu editor italià és Adelphi algunes de les seves obres ha sortit en francès a les Éditions de l'éclat:
* Physis kryptesthai philei (Natura ama nascondersi), Milà 1948, 2a ed., 1991; trad. francesa Nature aime se cacher, París 1994.
* Filosofia dell'espressione, Milà 1969; trad. francesa Philosophie de l'expression, París 1988.
* Dopo Nietzsche, Milà, 1974; trad. francesa Après Nietzsche, París 1987 (2a ed. 2000 [1]).
* La nascita della filosofia, Milà, 1975; traducció catalana El naixement de la filosofia, Edicions de 1984, Barcelona 2001.
* La sapienza greca, 3 vol., Milà 1977-1980; trad. francesa La sagesse grecque, París 1990-1992.
* La ragione errabonda. Quaderni postumi, Milà 1982; trad. francesa Philosophie de la distance (I), Philosophie du contact (II) i Nietzsche (III), París 1999-2000.
* Scritti su Nietzsche, Milà 1980; trad. francesa Écrits sur Nietzsche, París 1996.
* Per una enciclopedia di autori classici, Milà 1983; trad. francesa Pour une encyclopédie des auteurs classiques, París 1990.
* Zenone di Elea, Milà 1998.
* Gorgia e Parmenide, Milà 2003.
* Apollineo e dionisiaco, Milà 2010.

## Vegeu també

* Mazzino Montinari i la Voluntat de poder
* Federica Montevecchi

## Enllaços externs

* Arxiu Giorgio Colli
* Centro interuniversitario Colli - Montianari di studi su Friedrich Nietzsche e la cultura europea Arxivat 2008-08-15 a Wayback Machine.
# Cryptotis tamensis

Cryptotis tamensis és una espècie de mamífer de la família de les musaranyes (Soricidae). Se'l coneix de la Serralada Oriental de Colòmbia i el Páramo de Tamá, a l'oest de Veneçuela, on se l'ha trobat principalment en selves nebuloses a elevacions d'entre 2.380 i 3.330 m. El seu àmbit de distribució inclou el Parc Nacional d'El Tamá a Veneçuela.

## Referències

* 1 2 Woodman, N. (2008) Cryptotis tamensis A: UICN 2009. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Versió 2009.1. www.iucnredlist.org Consultat el 4 setembre 2009.
* ↑ Hutterer, Rainer. «Order Soricomorpha (p. 220-311)». A: Wilson, Don E. i Reeder, DeeAnn M. (editors). Mammal Species of the World. 3a edició. Baltimore (Maryland): Johns Hopkins University Press, 2 vol. (2.142 pàg.), 16 novembre 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.
# Cryptotomus roseus

Cryptotomus roseus és una espècie de peix de la família dels escàrids i de l'ordre dels perciformes que es troba des de Bermuda, Florida (Estats Units) i les Bahames fins al Brasil.
Els mascles poden assolir els 13 cm de longitud total.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
# Golgi

«Golgi» té aquests significats:
* Camillo Golgi, professor universitari italià guardonat amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia l'any 1906.
* Aparell de Golgi, orgànul trobat a la major part de cèl·lules eucariotes
* Golgi o Golgoi, antiga ciutat de Xipre.
# Goli

Goli (que en croat significa «àrid») és una illa davant de la costa nord de la mar Adriàtica, entre el litoral nord-est de l'illa Rab i el continent, en el que avui és el comtat de Primorje-Gorski Kotar al país europeu de Croàcia. L'illa és àrida i està deshabitada. La seva costa nord és gairebé completament buida, mentre que el sud té una petita quantitat de vegetació, així com una sèrie de cales. La superfície total de l'illa és de 4,54 km², i l'altitud màxima de 357 metres.
L'illa va ser des dels inicis de Iugoslàvia fins al seu tancament el 1956 una presó per tancar a líders polítics. La presó va estar sota secret fins que es va descobrir que els presoners vivien en condicions inhumanes, i es va acabar tancant. Els presos havien de fer treballs a l'aire lliure durant unes dotze hores, després dormien a les seves cel·les sis hores i les altres sis hores eren per al temps lliure i els menjars. Van arribar a morir 4.500 retinguts, i avui dia només els pastors viuen a l'illa.

## Presoners famosos

* Šaban Bajramović, músic serbi d'ètnia gitana
* Panko Brashnarov, polític búlgar i macedoni
* Vlado Dapčević, activista revolucionari montenegrí
* Adem Demaçi, polític i escriptor albanokosovar
* Teki Dervishi, escriptor albanès
* Vlado Dijak, escriptor bosnià
* Alija Izetbegović, expresident de Bòsnia i Hercegovina
* Nikola Kljusev, exprimer ministre de Macedònia
* Tine Logar, lingüista eslovè
* Venko Markovski, escriptor búlgar i macedoni
* Dragoljub Mićunović, sociòleg, partisà i polític serbi
* Dragoslav Mihailović, escriptor serbi
* Aleksandar Popović, escriptor serbi
* Alfred Pal, pintor i dissenyador gràfic croat
* Dobroslav Paraga, polític croat
* Igor Torkar, escriptor eslovè
* Vlasta Velisavljević, actor serbi
* Ante Zemljar, escriptor i partisà croat
* Savo Zlatić, metge i polític croat
* Vitomil Zupan, escriptor eslovè

## Referències

* ↑ Gibbens, Sarah «See the Haunting Ruins of a Prison Once Known as a ‘Living Hell'» (en anglès). National Geographic Society, 29-08-2017.
* ↑ Markovski, Venko. Goli Otok: The Island of Death (en anglès). CreateSpace Independent Publishing Platform, 2016-12-15. ISBN 978-1-5411-4022-6.
* ↑ «Croatia ponders fate of 'Tito's Guantanamo'» (en anglès). WorldBulletin. [Consulta: 15 gener 2020].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial (croat)
# De Nardi (equip ciclista)

El De Nardi (codi UCI: DOM) va ser un equip ciclista italià de ciclisme en ruta. Tenia categoria d'UCI ProTeam, per la qual cosa podia disputar les proves de l'UCI ProTour.

## Història

L'equip es fundà el 2003 amb la fusió de l'equip De Nardi-Pasta Montegrappa d'Eslovàquia, i el Team Colpack-Astro italià. En aquest primer any destaca la victòria d'etapa al Giro d'Itàlia per part de Serhí Hontxar.
El 2004 l'equip pujà a 1a Divisió, i Hontxar va repetir victòria d'etapa al Giro i aconseguí un 2n lloc final.
L'any següent l'empresa Domina Vacanze va entrar com a patrocinadora i l'equip va canviar de nom a Domina Vacanze-De Nardi. L'equip va entrar a la primera edició de l'UCI ProTour. Malgrat això, a final de temporada l'equip va desaparèixer però la seva base va servir per fundar el nou equip Team Milram.
Malgrat tenir el mateix patrocinador, aquesta formació no té res a veure amb el Domina Vacanze-Elitron, posteriorment Naturino-Sapore di Mare.

## Principals resultats
### A les grans voltes

* Giro d'Itàlia
** 3 participacions (2003, 2004, 2005)
** 2 victòries d'etapa:
*** 1 el 2003: Serhí Hontxar
*** 1 el 2004: Serhí Hontxar
** 0 classificacions secundàries:
* Tour de França
** 1 participació (2005)
** 0 victòries d'etapa:
** 0 classificacions secundàries:
* Volta a Espanya
** 1 participació (2005)
** 0 victòries d'etapa:
** 0 classificacions secundàries:

### Campionats nacionals

* Campionat d'Eslovàquia en contrarellotge (2): 2004, 2005 (Matej Jurčo)
* Campionat d'Uzbequistan en ruta (2): 2004 (Rafael Nuritdinov)
* Campionat d'Ucraïna en ruta (1): 2003 (Serhí Hontxar)
* Campionat d'Ucraïna en contrarellotge (1): 2004 (Andrí Hrivko)

## Classificacions UCI

El 2003, l'equip era considerat GSII, la segona categoria dels equips professionals.
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2003 | 2n (GSII) | Serhí Hontxar (25è) |
| 2004 | 27 | Serhí Hontxar (46è) |

### UCI ProTour

| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2005 | 18è | Mirko Celestino (58è) |

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2011-12-28 a Wayback Machine. (italià)
* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
# De Nicolas a Sarkozy

De Nicolas a Sarkozy (originalment en francès, La conquête) és una pel·lícula biogràfica francesa del 2011 sobre Nicolas Sarkozy dirigida per Xavier Durringer. Es va doblar al català.

## Sinopsi

El 6 de maig de 2007, Nicolas Sarkozy, entre dues trucades telefòniques a la seva dona Cécilia, recorda els seus últims cinc anys. L'any 2002, torna al primer pla de la vida política del país en ser nomenat ministre de l'Interior pel president de la República, Jacques Chirac, al govern de Jean-Pierre Raffarin. A poc a poc, aconsegueix fer-se un nom i decideix preparar-se per succeir al president Chirac a l'Elisi el 2007. No obstant això, ha de fer front a reptes importants com la seva rivalitat amb el ministre d'Exteriors, Dominique de Villepin, o el romanç secret amb Cécilia publicitant Richard Attias i la seva aventura amb la periodista Anne Fulda.

## Repartiment

* Denis Podalydès com a Nicolas Sarkozy
* Florence Pernel com a Cécilia Sarkozy
* Bernard Le Coq com a Jacques Chirac
* Michèle Moretti com a Bernadette Chirac
* Hippolyte Girardot com a Claude Guéant
* Samuel Labarthe com a Dominique de Villepin
* Emmanuel Noblet com a Bruno Le Maire
* Pierre Cassignard com a Frédéric Lefebvre
* Michel Bompoil com a Henri Guaino
* Saïda Jawad com a Rachida Dati
* Gérard Chaillou com a Jean-Louis Debré
* Yann Babilée com a Richard Attias
* Laurent Claret com a Philippe Rondot
* Dominique Daguier com a Jean-Louis Gergorin
* Grégory Fitoussi com a Laurent Solly
* Dominique Besnehard com a Pierre Charon
* Nicolas Moreau com a Pierre Giacometti
* Jérémie Fontaine com a Louis Sarkozy
* Mathias Mlekuz com a Franck Louvrier
* Fabrice Cals com a Michaël Darmon
* Laurent Olmedo com a Philippe Ridet
* Bruno López com a Jean-François Achilli
* Jean-Pierre Léonardini com a Bruno Jeudy
* Marine Royer com a Delphine Byrka
* Monica Abularach com a Elodie Grégoire

## Referències

* ↑ «De Nicolas a Sarkozy». ésAdir. [Consulta: 6 gener 2022].
# Tholey

Tholey és un municipi del districte de Sankt Wendel a l'estat federat alemany de Saarland. Està situat aproximadament a 10 km a l'oest de Sankt Wendel, i a 30 km al nord de Saarbrücken.

## Nuclis

* Bergweiler
* Hasborn-Dautweiler
* Lindscheid
* Neipel
* Scheuern
* otzweiler
* Theley
* Tholey
* Überroth-Niederhofen

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Glomeridèsmides

Els glomeridèsmides (Glomeridesmida) són un ordre de diplòpodes quilognats de la infraclasse Pentazonia. És l'únic ordre viu del superordre Limacomorpha.
Els glomeridesmides són petits (menys de 15 mm) i una mica aplanats, posseeixen 22 segments corporals i, a diferència d'altres ordres de Pentazonia, són incapaços d'enrotllar-se en forma de bola. No tenen ocels.
Els glomeridesmidans viuen a les regions tropicals del Nou Món, al sud-est asiàtic, a l'Índia i Oceania. Es coneixen dues espècies cavernícoles i, com altres animals troglobis, són translúcids per pèrdua de pigment. Les cinc espècies conegudes de Termitodesmus (que constitueixen la família Termitodesmidae) tenen una relació comensal amb els tèrmits.

## Taxonomia

L'ordre Glomeridesmida conté dues famílies i almenys 36 espècies:
* Família Glomeridesmidae Latzel, 1884 - 31 espècies; Índia, Sud i Centre-Amèrica.
* Família Termitodesmidae Silvestri, 1911 - 5 espècies; Índia, Sri Lanka, Vietnam.

## Referències

* ↑ Shelley, Rowland M. «Centipedes and Millipedes with Emphasis on North American Fauna.». The Kansas School Naturalist, 45, 3, 1999, pàg. 1–16.
* ↑ The first troglobitic Glomeridesmus from Brazil, and a template for a modern taxonomic description of Glomeridesmida (Diplopoda)
* ↑ Shelley, Rowland M. «The Milliped order Glomeridesmida (Diplopoda: Pentazonia: Limacomorpha) in Oceania, the East Indies, and southeastern Asia; first records from Palau, the Philippines, Vanuatu, New Britain, the Island of New Guinea, Cambodia, Thailand, and Borneo and Sulawesi, Indonesia». Insecta Mundi, 196, 2011, pàg. 1–11.
* ↑ Iniesta, L. F. M.; Ferreira, R. L.; Wesener, T. «The first troglobitic Glomeridesmus from Brazil, and a template for a modern taxonomic description of Glomeridesmida (Diplopoda)». Zootaxa, 3550, 2012, pàg. 26–42.
* ↑ Shear, W. «Class Diplopoda de Blainville in Gervais, 1844». A: Zhang, Z.-Q.. Animal biodiversity : an outline of higher-level classification and survey of taxonomic richness. 3148, 2011, p. 159–164.
# Glomus

«Glomus» té aquests significats:
* Glomus (fong), fongs micorriza associats amb plantes i presents de manera natural en els sòl i utilitzats com adob natural
* Glomus (tumor)
* Cèl·lula glomus
# Damó de Bizanci

Damó de Bizanci en grec antic Δάμων, fou un escriptor grec que va escriure una obra sobre la seva ciutat natal (Bizanci) que és esmentada per Elià. Plini el Vell esmenta un Damó, probablement el mateix personatge, que va escriure una obra sobre Etiòpia.

## Referències

* ↑ Ateneu de Nàucratis. Deipnosophistae X, 442
* ↑ Plini el Vell. Naturalis Historia VII,2