OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Missak Manouchian

Missak Manouchian (armeni occidental: Միսաք Մանուշեան) (Adıyaman, 1 de setembre de 1909 - fortalesa de Mont Valérien, 21 de febrer de 1944) va ser un poeta i resistent comunista armeni. Missak va néixer a Adıyaman, una ciutat de majoria kurda pertanyent al vilayet Mamuret-ul-Aziz. Tota la seva família, que es dedicava a la pagesia, va ser assassinada durant el genocidi armeni de 1915, però el seu germà Karapet i ell van aconseguir sobreviure.
A principis de 1920 va ser acollit en un orfanat a Síria, on també va rebre educació. Va emigrar a França el 1925, i va començar a treballar per Citroën com a torner. El 1927 el seu germà Karapet va morir. Va afiliar-se al partit comunista i va fundar dues revistes literàries, Thanck (Esforç) i Machagouyt (Cultura).
Durant la Segona Guerra Mundial, esdevingué el líder de la secció París del sub-grup de resistència armada FTP-MOI (Francs-tireurs et partisans – main-d'œuvre immigrée), també anomenat Grup Manouchian, considerat com un dels grups més actius de la resistència francesa contra l'ocupació nazi. Va ser capturat pels col·laboracionistes francesos i entregat a la Gestapo, juntament amb vint-i-dos altres membres de l'FTP-MOI, tots estrangers, el novembre de 1943, i va ser afusellat el 21 de febrer de 1944 al Fort Mont-Valérien amb vint-i-un dels detinguts. L'única dona del grup, la romanesa Olga Bancic, moriria setmanes després decapitada.
Els nazis van utilitzar el seu judici i execució per a realitzar una campanya propagandística xenòfoba per tot França, que buscava vincular la resistència francesa amb l'immigració i els jueus (els membres del Group Manouchian eren en bona part jueus), per tal de desacreditar el moviment. Contràriament als seus interessos, Manouchian i els seus companys van esdevenir herois de França. Per aquest motiu, el 2024, el cos de Manouchian fou entrat al Panteó, on fou enterrat al costat de la seva dona, també resistent.
Diversos artistes s'han inspirat en la vida de Missak Manouchian i el Grup Manouchian, creant obres com el poema Strophes pour se souvenir, del poeta Louis Aragon, la cançó L'Affiche rouge, del cantant Léo Ferré o la pel·lícula L'Armée du crime, del cineasta francès d'origen armeni Robert Guédiguian.

## Referències

* 1 2 3 «Manouchian, Missak (1906-1944)». Marxists.org. [Consulta: 16 maig 2020].(anglès)
* 1 2 «Les Arméniens communistes en France, une histoire oubliée». Amnis. Revue de civilisation contemporaine Europes/Amériques, 2007.(francès)
* 1 2 3 «Missak Manouchian : Cet idéal qui le faisait combattre». L'Humanité, 20-02-2015. [Consulta: 16 maig 2020].(francès)
* ↑ «La Resistència: ni tan massiva ni tan francesa». Diari Ara, 31-08-2019. [Consulta: 16 maig 2020].
* 1 2 Argyle, Ray. The Paris Game: Charles de Gaulle, the Liberation of Paris, and the Gamble that Won France. Dundurn, 2014. ISBN 978145722873.
* 1 2 3 Forès, Laia. «Le Pen assistirà a un homenatge a membres de la Resistència afusellats pels nazis». Ara.cat, 21-02-2024. [Consulta: 21 febrer 2024].
# Etheostoma cervus

Etheostoma cervus és una espècie de peix de la família dels pèrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: Tennessee.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Powers, S.L. i R.L. Mayden, 2003. Etheostoma cervus: A new species from the Forked Deer River system in western Tennessee with comparison to Etheostoma pyrrhogaster (Percidae: Subgenus Ulocentra). Copeia (3):576-582.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Puig Moltó

«Puig Moltó» té aquests significats:
# Beware, My Lovely

Beware, My Lovely és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Harry Horner, estrenada el 1952.

## Argument

Howard és un feble d'esperit que viu de petites feines. Se n'ha anat de la petita ciutat on vivia, ja que sembla, ha comès un homicidi. S'hostatja a casa de la Sra. Cordon, una vídua i lloa els seus mèrits; aquesta no s'adona que Howard té grans dificultats; a poc a poc se n'adona i comprèn que el noi és boig.

## Repartiment

* Ida Lupino: Mme Helen Gordon
* Robert Ryan: Howard Wilton
* Taylor Holmes: M. Walter Armstrong
* Barbara Whiting: Ruth Williams
* James Willmas: M. Stevens
* O.Z. Whitehead: M. Franks
* Dee Pollock: Doug, Grocery Boy
* Brad Morrow: Noi
* Jimmy Mobley: Jimmy, Boy
* Shelly Lynn Anderson: Noi
* Jeanne Eggenweiler: Jeanne, Corista

## Producció

Aquesta història originalment es fa fer al teatre, després com "To Find Help" al programa de suspens de la CBS el 18 de gener de 1945 amb Frank Sinatra com Howard i Agnes Moorehead com Mrs. Gillis (Mrs. Gordon a la pel·lícula). Es va repetir el 1949 amb Gene Kelly i Ethel Barrymore el 6 de gener de 1949.

## Crítica

Adaptat des del thriller teatral The Man (basat en un programa dramàtic de ràdio de mitja hora), Beware My Lovely és un vestit a mida dels talents d'Ida Lupino i Robert Ryan. Lupino interpreta una bella vídua que impulsivament contracta el factòtum Ryan per vigilar la seva casa. Aviat s'assabenta que Ryan és un esquizofrènic perillós, però abans que s'adoni, és incapaç d'escapar-se de casa seva. La tensió creix, portant a un final inesperat però bastant lògic.

## Referències

* ↑ CROWTHER, BOSLEY. «Beware, My Lovely» (en anglès). The New York Times. [Consulta: 16 febrer 2012].
# Cantó de Thionville-Oest

El cantó de Thionville-Oest és un cantó francès del departament del Mosel·la, situat al districte de Thionville-Est. Compta amb part del municipi de Thionville.

## Municipis

* Thionville (Diddenuewen)

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1985-1988 | Jean-Marie Demange | RPR |
| 1988-1994 | Robert Malgras | PS, després divers gauche |
| 1994-2008 | Gérard Kiffer | RPR |
| 2008- | Bertrand Mertz | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 21.344 | 25.716 | 26.201 | 24.203 | 24.896 | 26.007 | 27.493 |
| A partir de 1990 : Població sense dobles comptes |||||||
# Alacurt de Sumatra

L'alacurt de Sumatra (Brachypteryx saturata; syn: Brachypteryx montana saturata) és un tàxon d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae). És endèmic de l'illa de Sumatra, a Indonèsia. El seu hàbitat natural són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de l'estatge montà. El seu estat de conservació és de risc mínim.

## Taxonomia

El Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (desembre 2019), consideren que aquest tàxon tindria la categoria d'espècie. Tanmateix, altres obres taxonòmiques, com la llista mundial d'ocells del Congrés Ornitològic Internacional (versió 12.1, gener 2022), el consideren una subespècie de l'alacurt blau (Brachypteryx montana).

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «alacurt de Sumatra». Diccionari dels ocells del món TERMCAT. [Consulta: 22 abril 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 703. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Sumatran Shortwing. Brachypteryx saturata» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 22 abril 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 703. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ «Chats, Old World flycatchers». IOC World Bird List Version 12.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2022. [Consulta: 16 gener 2022].
# Locomotora de Vapor 220-2005

La Locomotora de vapor 220-2005 "Oeste 9" és una locomotora fabricada per l'empresa Hartman a Alemanya el 1881, que es troba conservada actualment al Museu del Ferrocarril de Catalunya, amb el número de registre 00005 d'ençà que va ingressar el 1981, com una donació de la companyia Ferrocarril de Madrid-Cáceres y Portugal, posteriorment adquirida per Renfe.

## Història

Concebuda per al remolc de trens de viatgers en línies de perfil favorable, fou la més ràpida del segle xix a Espanya. La seva estètica i les seves prestacions són precursores de les locomotores ràpides de començaments del segle xx. El model 2-2-0 American, molt utilitzat als EUA, fou encarregat per la Compañía del Ferrocarril de Madrid-Cáceres y Portugal (MCP), integrada des del 1928 a la Compañía del Oeste, i a RENFE des del 1941.
La rapidesa va comportar una disminució de la capacitat per arrossegar grans càrregues en perfils sinuosos. L'abundància d'aquests és la raó de l'escàs èxit d'aquesta classe de locomotores especialitzades, enfront d'altres models mixtos. Només cinc màquines van constituir la sèrie, que el 1953 es va donar de baixa a excepció d'aquesta, utilitzada a l'estació de Madrid-Delicias com a caldera fixa fins al 1960.

## Conservació

El seu estat de conservació és bo. El 1985 es va pintar. entre els anys 1990 i 1991 es va sotmetre a un procés de restauració integral de xapa i pintura

## Exposicions

* MOROP, Vilanova i la Geltrú

## Referències

* ↑ Museu del Ferrocarril, 2004: pp.26-59

## Bibliografia

* museu del ferrocarril de vilanova i la geltrú. catàleg.. 2004. vilanova i la geltrú: museu del ferrocarril del vilanova i la geltrú. fundación de los ferrocarriles españoles, 2004. b-10890-04. ISBN 84-95968-37-1.
* fundacion de los ferrocarriles espanoles; museu del ferrocarril de vilanova i la geltrú. museu del ferrocarril: guia. museu del ferrocarril, 1 de juliol de 1997. ISBN 9788488675408 [Consulta: 4 juny 2011].
* ddaa. 20 anys del museu del ferrocarril. vilanova i la geltrú: museu del ferrocarril, novembre de 2010. ISBN 978-84-92745-27-2.

## Enllaços externs

* Web oficial del Museu del Ferrocarril de Catalunya
# Quirina

La tribu Quirina va ser una de les 35 tribus romanes amb dret de vot. Quirí era un dels mals noms del rei Ròmul. Va donar nom al Quirinal i als Jocs Quirinals que se celebraven el 17 de febrer de cada any.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Periochae XIX
# Beny Fernández

Benigno Fernández (Vigo, 4 de gener de 1950), més conegut com a Beny Fernández, va ser un destacat pilot de ral·li habitual del Campionat d'Espanya de Ral·lis d'Asfalt dels anys 70 i 80, on va aconseguir el subcampionat els anys 1976, 1981 i 1983. També va disputar proves del Campionat Mundial de Ral·lis com el Ral·li de Monte-Carlo o el Ral·li de Portugal, així com proves del Campionat d'Europa de Ral·lis.
Beny Fernández comença a disputar ral·lis a Galícia l'any 1969 amb un SEAT 850. Debuta al campionat europeu l'any 1974 i al campionat mundial l'any 1975, en ambdues ocasions al volant d'un BMW 2002. L'any 1977 acaba en quarta posició el campionat europeu amb un Ford Escort. Posteriorment correra amb FIAT i amb Opel, fins que l'any 1981 fitxa per la marca Porsche, on hi estarà fins al 1985 que retorna a Opel, on es retirarà al 1989.
Un cop retirat, ha regentat un concessionari de cotxes d'alta gamma a Vigo, mentre que també a la ciutat viguesa ha creat una galeria d'art, Espacio Beny, on s'exposen i venen obres pictòriques i escultòriques de gran renom nacional i internacional.

## Referències

* ↑ Shacki. «Beny Fernández - rally profile eWRC-results.com» (en anglès). [Consulta: 17 gener 2024].
* ↑ «Beny Fernández, de campeón de rallyes a marchante de arte - VigoÉ» (en castellà), 10-10-2021. [Consulta: 17 gener 2024].
# Cantó de Tessy-sur-Vire

El cantó de Tessy-sur-Vire és un cantó francès del departament de la Manche, situat al districte de Saint-Lô. Té 14 municipis i el cap es Tessy-sur-Vire.

## Municipis

* Beaucoudray
* Beuvrigny
* Chevry
* Domjean
* Fervaches
* Fourneaux
* Gouvets
* Le Mesnil-Opac
* Le Mesnil-Raoult
* Moyon
* Saint-Louet-sur-Vire
* Saint-Vigor-des-Monts
* Tessy-sur-Vire
* Troisgots

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1953 | Jean Friteau | Divers droite |
| 1954-1975 | Lucien Guérin | Divers droite |
| 1976-2007 | Jean-Claude Lemoine | RPR, després UMP |
| 2007- | Gilles Beaufils | Sense etiqueta |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 6.348 | 6.103 | 5.517 | 5.219 | 5.158 | 5.381 | 6.100 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Mirbelieae

Mirbelieae és una tribu d'angiospermes que pertany a la subfamília faboideae dins de la família de les fabàcies. Aquesta tribu de lleguminoses és endèmica d'Austràlia. Les anàlisis filogenètiques suggereixen que Mirbelieae és un grup parafilètic respecte a Bossiaeeae.

## Gèneres

* Almaleea
* Aotus
* Brachysema
* Callistachys
* Chorizema
* Daviesia
* Dillwynia
* Erichsenia
* Euchilopsis
* Eutaxia
* Gastrolobium
* Gompholobium
* Isotropis
* Jacksonia
* Jansonia
* Latrobea
* Leptosema
* Mirbelia
* Nemcia
* Otion
* Oxylobium
* Phyllota
* Podolobium
* Pultenaea
* Sphaerolobium
* Stonesiella
* Urodon
* Viminaria
# Estat de Jin

* Per a altres significats, vegeu «Jin (desambiguació)».
Jin (en xinès tradicional: 晉國, en xinès simplificat: 晋国, en pinyin: Jìn Guó), originalment conegut com a Tang (唐), fou un dels regnes durant la dinastia Zhou Occidental i el període de Primaveres i Tardors, estava situat a la província de Shanxi, Xina.

## Zhou Occidental (1046-771 aC)

Jin va ser fundat quan el rei Cheng de Zhou li va donar una terra dita Tang al seu germà menor, Tang Shuyu. Quan la dinastia Zhou va ser fundada les terres conquerides se'ls va donar als parents i ministres Zhou com feus hereditaris. El rei Cheng de Zhou, el segon Rei Zhou, li va donar una terra dita Tang, oest del que és avui en dia el Comtat Yicheng a Shanxi, al seu germà menor, Tang Shuyu amb el rang d'un marquès. El seu fill i el seu següent successor, el marquès Xie de Jin, va canviar el nom de Tang a Jin. Es té poca informació sobre Jin durant aquest període més enllà d'una llista de governants.

## Primaveres i Tardors

L'any 771 aC els nòmades Quanrong van expulsar els Zhou de la vall del riu Wei i van matar el rei. El marquès Wen de Jin, l'onzè marquès de Jin, va donar suport al rei Ping de Zhou matant el seu rival, el rei Xie de Zhou, un acte pel qual el rei Ping el va recompensar molt. Jin va fundar una nova ciutat al nord de la capital a Quwo el 746 aC. Jin va tindre múltiples capitals. La capital de Jin en un principi era Tang; les restes de Tang són el modern Qucun. La capital va ser més tard traslladada a È, llavors Jiang, després Xintian. Les restes de Xintian són a la moderna Houma. Del 746 al 677 Quwo va ser la capital d'un fragment de Jin. Tots aquests lloc són al sud de la planúria Shanxi, al sud-est del riu Fen.

## Els Regnes Combatents

El 403 aC, el rei Weilie de Zhou va reconèixer Han Qian, Zhao Ji, Wei Si com a marquesos de Han, Zhao i Wei respectivament, aleshores Jin va ser partit a tres estats: Han, Zhao i Wei. La partició de Jin va ser el final del període Primaveres i Tardors, el començament del període dels regnes combatents i la independència política de Han. El Rei Lie de Zhou va ser obligat a reconèixer els nous estats, elevant a la categoria de marquesos als seus governants. L'estat de Jin va existir nominalment unes dècades més fins que els Annals de Bambú esmenten que el 369 aC, Cheng de Zhao i Gong de Han van traslladar el duc Huan de Jin a Tunliu i ja no hi ha registres de governants de Jin, considerant-se el final de Jin.

## Referències

* ↑ Sima Guang. Zizhi Tongjian. Zhonghua Shuju, 1934 [1a. ed. 1084].
* ↑ Han, Zhaoqi. «House of Jin.». A: Annotated Shiji (en xinès). Zhonghua Book Company, 2010, p. 3093–3094. ISBN 978-7-101-07272-3.

## Vegeu també

* Shensheng

## Enllaços externs

* Jin, cap estat era tan fort com aquest Arxivat 2009-06-17 a Wayback Machine. (anglès)
# Printània

Printània és un oli sobre tela de 55 × 38 cm pintat per Josep de Togores i Llach a París l'any 1922 i dipositat al Museu Nacional d'Art de Catalunya.

## Context històric i artístic

Togores forma part de la nòmina de joves artistes que al voltant de 1917 van reivindicar un espai de llibertat i modernitat per a l'art català, aleshores dominat per les estrictes directrius classicitzants del Noucentisme. Després d'una breu estada a París entre 1913 i 1914, decideix instal·lar-s'hi el 1919, implicat com estava amb l'art nou. Des de 1921 (i durant onze anys) compta amb el suport decidit del principal marxant dels cubistes, Daniel-Henry Kahnweiler, gràcies al qual les seues obres són conegudes arreu d'Europa.

## Descripció

Printània és un exemple de la qualitat de les obres d'aquesta època, centrades en la figura humana i que amb la seva figuració depurada (a base de línies i plans constructius nets i rotunds) s'apropen al cru realisme de la Nova Objectivitat.

## Referències

* 1 2 3 Museu Nacional d'Art de Catalunya (català)

## Enllaços externs

* 75 obres aspiren a convertir-se en una de les "10 pintures universals a Barcelona" Arxivat 2015-12-25 a Wayback Machine.
# Benvinguts al nord

Benvinguts al nord (títol original en francès: Bienvenue chez les Ch'tis) és una pel·lícula francesa dirigida i interpretada per Dany Boon l'any 2008. Aquesta pel·lícula ha estat doblada al català central i al valencià.
És la pel·lícula francesa més taquillera de la història del cinema de França. En les seves sis primeres setmanes de projecció va aconseguir atraure 17.645.132 d'espectadors, destronant a La Grande Vadrouille la qual, amb els 17,21 milions d'espectadors aconseguits el 1966, havia aconseguit mantenir-se al capdavant de la llista de pel·lícules franceses més taquilleres de França durant més de 40 anys.
El 20 de maig de 2008 la pel·lícula va sobrepassar els 20 milions d'espectadors, xifra amb la qual amenaçava el rècord total d'espectadors aconseguit per una pel·lícula (francesa o estrangera) a França, ostentat per Titanic (1997), amb 20,7 milions d'espectadors al seu haver. Això no obstant, la cinta de Dany Boon va finalitzar el 2008 amb aproximadament 20,46 milions d'entrades venudes, amb la qual cosa no va poder destronar la pel·lícula de James Cameron.

## Repartiment

* Kad Merad - Philippe Abrams, cap de l'oficina de correus
* Dany Boon - Antoine Bailleul, carter i artista
* Zoé Félix - Julie, esposa de Philippe Abrams
* Lorenzo Ausilia-Foret - Raphaël Abrams
* Anne Marivin - Annabelle Deconninck
* Philippe Duquesne - Fabrice Canoli
* Guy Lecluyse - Yann Vandernoout
* Patrick Bosso - Policia a l'A7
* Zinedine Soualem - Momo
* Jérôme Commandeur - Inspector Lebic
* Line Renaud - la mare d'Antoine
* Michel Galabru - l'oncle de Julie
* Stéphane Freiss - Jean
* Alexandre Carrière - Tony
* Jenny Clève - La senyora vella que canta el P'tit quinquin (Himne francès del nord)
* Fred Personne - M. Vasseur
* Christophe Rossignon
* Guillaume Morand

## Referències

* 1 2 «Benvinguts al nord». Ésadir.cat. [Consulta: 24 novembre 2022].
* ↑ «Programació». À Punt. [Consulta: 18 setembre 2023].
* ↑ «Bienvenue chez les ch’tis détrône La Grande Vadrouille et cingle vers Titanic». La Tribune, 2008. Arxivat de l'original el 2008-04-11. [Consulta: 4 abril 2008]. (francès)
* ↑ «Bienvenue chez les Ch’tis dépasse les 20M d'entrées». Le Nouvel Observateur, 2008. Arxivat de l'original el 2008-06-16. [Consulta: 21 maig 2008]. (francès)
* ↑ AP. «Cinéma 2008: le box-office France». Le Nouvel Observateur, 2008. [Consulta: 25 desembre 2008]. (francès)
* ↑ Jordi Batlle. La Vanguardia 9 de gener de 2009
# Roscrea

Roscrea (Ros Cré en idioma irlandès és una petita ciutat del Comtat de Tipperary Nord a la República d'Irlanda, situada a prop dels Midlands d'Irlanda. El nom de la ciutat ve de l'irlandès Ros Cré que significa "bosc de Cré", estant Cré un nom femení de l'època antiga. Roscrea ha estat històricament un important centre religiós i de negocis.

## Evolució de la població

| Any | Població | Any | Població |
| 1821 | 5,239 | 1951 | 2,988 |
| 1831 | 5,512 | 1956 | 3,095 |
| 1841 | 5,275 | 1961 | 3,372 |
| 1851 | 3,400 | 1966 | 3,523 |
| 1861 | 3,727 | 1971 | 3,855 |
| 1871 | 2,992 | 1979 | 4,203 |
| 1881 | 2,801 | 1981 | 4,201 |
| 1891 | 2,568 | 1986 | 4,378 |
| 1901 | 2,325 | 1991 | 4,231 |
| 1911 | 2,182 | 1996 | 4,170 |
| 1926 | 2,772 | 2002 | 4,578 |
| 1936 | 3,060 | 2006 | 4,910 |
| 1946 | 3,069 | 2011 | 5,403 |

## Transport

La ciutat hi és entre Limerick i Dublín a la carretera N7 i es triga menys de dues hores en conduir des de Roscrea Cork, Galway, Limerick o Dublín. Roscrea està connectat mitjançant la xarxa ferroviària d'Irlanda en una branca que va des de Limerick a Ballybrophy, a on s'uneix amb la línia principal Cork - Dublín). Al passat hi havia una branca des de Roscrea fins a la propera Birr, en el Comtat d'Offaly.

## Personatges il·lustres

* George Thomas, aventurer
* Daisy Bates, periodista i antropòloga

## Referències

* ↑ Basat en els cens 1841-2011.

## Enllaços externs

* Roscrea Online - Pàgina web de la ciutat de Roscrea Arxivat 2020-03-07 a Wayback Machine.
# Oskison (cràter)

Oskison és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 122 km de diàmetre. Porta el nom de l'escriptor cherokee John Milton Oskison (1874-1947), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 2008.
El cràter Oskison es troba a l'hemisferi nord de Mercuri, en les planes del nord de la conca Caloris. Oskison és un cràter distintiu amb un gran pic central que exposa el material excavat de profunditat. Són visibles moltes cadenes de cràters secundaris que irradien d'Oskison cap a fora, sobre les planes llises circumdants.

## Referències

* ↑ «Oskison». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 12-10-2016. [Consulta: 15 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri