OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Estadi Al-Hilal

L'Estadi Al-Hilal (àrab: إستاد الهلال, Istād al-Hilāl, ‘Estadi del Creixent’), també conegut com La Joia Blava (àrab: الجوهرة الزرقاء, al-Jawhara az-Zarqāʾ), és un estadi de futbol i atletisme de la ciutat d'Omdurman, al Sudan.
Principalment és utilitzat per la pràctica del futbol, essent seu del club Al-Hilal Club. Té una capacitat per a 25.000 espectadors. Va ser inaugurat el 26 de gener de 1968.

## Referències

* ↑ «Informació i Foto». soccerway.com. [Consulta: 1r febrer 2022].
* ↑ «Sudan - Al-Hilal FC (Omdurman)». us.soccerway.com. [Consulta: 1r febrer 2022].
# Estadi Al-Merreikh

L'Estadi Al-Merreikh, també conegut com Castell Vermell, és un estadi de futbol i atletisme de la ciutat d'Omdurman, al Sudan.
Va ser inaugurat el 30 de novembre de 1964. És la seu del club Al-Merreikh SC i té una capacitat de 43.000 espectadors.
En aquest estadi es disputà el partit de desempat de la classificació per a la copa del Món de 2010 entre Algèria i Egipte (1-0).

## Referències

* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 2013-08-05. [Consulta: 5 agost 2013].
* ↑ «Algeria beats Egypt 1-0 to reach World Cup». Yahoo! Sports, 18-11-2009.
# Father of the Bride

«Father of the Bride» té aquests significats:

## Literatura

* Father of the Bride (novel·la), una novel·la d'Edward Streeter escrita el 1949.
* Father of the Bride, una història curta de Connie Willis

## Cinema

* Father of the Bride (títol en català: El pare de la núvia), pel·lícula estatunidenca de 1950 dirigida per Vincente Minnelli i protagonitzada per Spencer Tracy, Joan Bennett i Elizabeth Taylor, basada en la novel·la de Streeter.
* Father of the Bride (títol en català: El pare de la núvia), pel·lícula estatunidenca de 1991 dirigida per Charles Shyer i protagonitzada per Steve Martin i Diane Keaton, remake de la versió de 1950 i basada en la novel·la de Streeter.
* Father of the Bride Part II (títol en català: Torna el pare de la núvia), seqüela de la pel·lícula de 1991.
* Father of the Bride (pel·lícula de 2022), pel·lícula estatunidenca dirigida per Gaz Alazraki i protagonitzada per Andy García i Gloria Estefan. Està basada en la novel·la de Streeter.

## Televisió

* Father of the Bride (sèrie de televisió), sèrie de televisió estatunidenca de la CBS de 1961–1962.
* "Father of the Bride" (un episodi de Frasier)
* "Father of the Bride", el vintè episodi de l'onzena temporada deCSI: Crime Scene Investigation

## Música

Vegeu també: El pare de la núvia, Father of the Pride
# Falls City (Oregon)

Falls City és una població dels Estats Units a l'estat d'Oregon. Segons el cens del 2000 tenia 966 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Falls City tenia 966 habitants, 338 habitatges, i 255 famílies. La densitat de població era de 303,2 habitants per km².
Dels 338 habitatges en un 35,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,3% hi vivien parelles casades, en un 13,6% dones solteres, i en un 24,3% no eren unitats familiars. En el 19,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,86 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,25.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31% tenia menys de 18 anys, un 5,5% entre 18 i 24, un 26,7% entre 25 i 44, un 22,4% de 45 a 60 i un 14,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.461$ i la renda mediana per família de 36.528$. Els homes tenien una renda mediana de 31.827$ mentre que les dones 26.429$. La renda per capita de la població era de 13.858$. Aproximadament l'11,6% de les famílies i el 15,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Falls City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Falls City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# FNB

FNB té els següents significats:
* Facultat de Nàutica de Barcelona, centre educatiu de nàutica ubicat a Barcelona i depenent de la Universitat Politècnica de Catalunya
* Front Nou de Bèlgica, partit polític històric de Bèlgica
* Front Nacional Bolxevic, partit polític històric de Rússia
* FNB Stadium (de l'acrònim en anglès de First National Bank), estadi poliesportiu de la ciutat de Johannesburg (Sud-àfrica)
* Felicitat Nacional Bruta, índex que mesura el grau de felicitat dels habitants d'un país
* Food not Bombs, xarxa internacional d'entitats de tendència vegana que reparteixen aliments gratuïtament
# Estènies

Les estènies (en grec antic: Σθένια) eren un festival celebrat pels argius i en general a la regió de l'Argòlida, en honor de l'anomenat Zeus Esteni (grec antic: Ζεύς Σθενός, 'Zeus poderós'), que tenia un altar en una gran roca a la vora d'Hermíona.
Plutarc fa constar que la πάλη (pale) o competició de lluita que formava part dels concursos d'aquest festival s'acompanyava amb música de flauta i diu també que la tradició original deia que el festival s'havia establert en honor de Dànau i només més tard es va dedicar al Zeus Esteni.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Sthenia». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 23-XI-2020].
# Fernando Méndez-Leite von Haffe

Fernando Méndez-Leite von Haffe (Porto, 1905 - Madrid, 1986) va ser un historiador i crític de cinema espanyol, pare del director de cinema Fernando Méndez-Leite Serrano.
El 1931 va fundar la revista Cinema i el 1935 la productora Cinearte. De filiació falangista, fou un dels principals teòrics de la crítica cinematogràfica durant el franquisme. A diferència d'altres historiadors del cinema, considerava que la primera pel·lícula que es podia considerar espanyola era Riña en un café, rodada el 1897 per Fructuós Gelabert. Va rebre algunes Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics, del que en fou membre, i fins i tot va rebre el premi especial del jurat als 25a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia el 1981.

## Bibliografia

* 45 años de cine español (1941)
* El cine por dentro (1941)
* Nuestro cine, antes y después de la tutela del Nuevo Estado (1942)
* El cine norteamericano. Historial y trayectoria (1942)
* Secretos del cine (1950)
* Historia del cine español (1965)
* Las grandes escuelas del cine (1980)
* Fritz Lang y su cine (1980)

## Premis

* Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1950: Premi al millor llibre
* Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1961: Premi a la millor labor literària
* Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1965: Premi a la millor labor literària
* 25a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia: premi especial del jurat

## Referències

* ↑ Biografia de Fernando Méndez-Leite Serrano a Directores españoles malditos
* ↑ Antonio Checa Godoy Historia de la comunicación: de la crónica a la disciplina científica, p. 124
* ↑ El mito franquista sobre el origen del cine español La Nueva España, 10 de novembre de 2016
* ↑ «Historia del CEC». Arxivat de l'original el 2020-10-30. [Consulta: 3 abril 2020].
* ↑ Fernando Méndez-Leite von Haffe, El País, 4 d'abril de 1981
* ↑ «Medallas del CEC a la producción española de 1950». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2020-08-01. [Consulta: 19 març 2016].
* ↑ «Medallas del CEC a la producción española de 1961». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2016-03-05. [Consulta: 19 març 2016].
* ↑ «Medallas del CEC a la producción española de 1965». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2021-05-06. [Consulta: 19 març 2016].
# Fernando Múgica Herzog

Fernando Múgica Herzog (Sant Sebastià, Guipúscoa, 1934 – id., 6 de febrer de 1996) va ser un advocat espanyol i dirigent històric del Partit Socialista d'Euskadi (PSE) assassinat per la banda terrorista ETA a la seva ciutat natal.

## Biografia

El seu pare era un violinista basc que va morir després de la Guerra Civil en el desterrament a França i la seva mare era una francesa d'origen judeo-polonès. Després de llicenciar-se com a advocat, va defensar a opositors al règim davant el Tribunal d'Ordre Públic, inclosos membres d'ETA.
Militant del Partit Socialista Obrer Español (PSOE) des de la dictadura del general Franco, va participar en el XXVI Congrés del partit que es va celebrar el 1974 en Suresnes (França), on va recolzar l'elecció de Felipe González com a nou secretari general. A partir del XXVII Congrés, el primer celebrat a Espanya des de 1932, va formar part del Comitè Federal del partit. Entre 1978 i 1980 va ser membre del Consell General Basc presidit pel també socialista Ramón Rubial, òrgan que va preparar la creació de la Comunitat Autònoma Basca.
Va ocupar la presidència del PSE-PSOE de Guipúscoa fins al 1993, i tot i que no va voler exercir càrrecs públics importants, excepte un breu pas per la regidoria de la seva ciutat, va ser una de les persones més influents del socialisme basc. Era germà de l'ex ministre de Justícia i defensor del Poble espanyol, Enrique Múgica.
També va ser soci fundador de l'Associació d'Amistat Espanya-Israel i va impulsar, al costat del seu germà, l'establiment de relacions diplomàtiques amb Israel l'any 1986. Quan va ser assassinat estava pràcticament retirat de la política, com havia anunciat el 1993, en una festa celebrada amb motiu de l'elecció del primer alcalde socialista en la història de Sant Sebastià, Odón Elorza: «S'han complert totes les meves passions polítiques. Que acabés el franquisme i a Espanya hi hagués llibertats, que governés el PSOE, que Espanya reconegués a l'Estat d'Israel i que hi hagi alcalde socialista a Sant Sebastià».
Va ser assassinat per ETA d'un tir al clatell en ple carrer l'any 1996, davant del seu propi fill José María. El 2006, l'etarra Txapote va ser condemnat a 82 anys de presó per considerar-se provada la seva participació en aquest crim, que va ser ordenat pel dirigent d'ETA Kantauri.

## Vegeu també

* Llista d'atemptats d'ETA

## Referències

* ↑ José Luis Barbería «ETA mata de un tiro en la nuca a Fernando Múgica». , 07-02-1996 [Consulta: 10 juliol 2017].
* ↑ Leyre Iglesias .
* ↑ José Martín Morales .
* ↑ Fundación Transición Española. «Fernando Múgica Heras». [Consulta: 18 agost 2012].
* ↑ Mariano Alonso «Enrique Múgica: "No supe que era judío hasta los 14 ó 15 años"». , 14-01-2014 [Consulta: 10 juliol 2017].
* ↑ María José Grech «La sangrienta historia de ETA deja diez asesinados en un día trágico». , 06-02-2011 [Consulta: 14 juliol 2017].
* ↑ José Yoldi «El ex jefe de ETA Kantauri, condenado a 82 años de cárcel». , 18-01-2008 [Consulta: 14 juliol 2017].

## Enllaços externs

* El germà en l'ombra. Fernando Múgica va tenir molt més poder que el de presidir el PSOE guipuscoà fins a 1993, El País, 7 de febrer de 1996.
# Felip Maria de Borbó

Felip Maria Francesc de Borbó i de Borbó-Parma (Aranjuez, 28 de març de 1792 - Madrid, 1 de març de 1794) va ser un infant d'Espanya, fill del rei Carles IV, mort durant la infància.
Va néixer al Palau Reial d'Aranjuez el 28 de març de 1792, va ser el vuitè fill mascle del rei Carles IV d'Espanya i de la seva muller, Maria Lluïsa de Borbó-Parma. El seu bateig el va oficiar el cardenal Antoni de Sentmenat i de Cartellà. En el moment del naixement va ser nomenat cavaller de l'orde del Toisó d'Or. Hom afirma que per commemorar-ho també es va crear l'Orde de les Dames Nobles de la Reina Maria Lluïsa, arran d'una proposta de José de Vallugera el 1791. Va morir prematurament abans de complir els dos anys, l'1 de març de 1794, a Madrid. Fou enterrat al Panteó d'Infants del monestir d'El Escorial.

## Referències

* 1 2 Robles do Campo, Carlos «Los infantes de España bajo la Ley Sálica». Anales de la Real Academia Matritense de Heráldica y Genealogía, vol. 10, 2007, pàg. 329. Arxivat de l'original el 2022-10-05 [Consulta: 3 febrer 2022].
* ↑ Quintana Bermúdez de la Puente, Covadonga de. «Felipe María Francisco de Borbón y Borbón» (en castellà). Diccionario biográfico electrónico. Reial Acadèmia de la Història. [Consulta: 3 febrer 2022].
* ↑ Laguna Enrique, Martha Elizabeth. El Museo Nacional de Bellas Artes de La Habana y la colección de retratos de la pintura española del siglo XIX (en castellà). Salamanca: Universidad de Salamanca, 2014, p. 1029.
* ↑ Balaguer, Víctor. Los frailes y sus conventos: su historia, su descripción, sus tradiciones, sus costumbres, su importancia (en castellà). vol. 2. Madrid i Barcelona: Llorens Hermanos, 1851, p. 28.
* ↑ Quevedo, José. Historia del Real Monasterio de San Lorenzo, llamado comúnmente del Escorial, desde su origen y fundación hasta fin del año de 1848 (en castellà). Madrid: Establecimiento Tipográfico de Mellado, 1849, p. 369.
# Ezpeleta

Ezpeleta (en francès i oficialment Espelette) és un municipi d'Iparralde al territori de Lapurdi, que pertany administrativament al departament dels Pirineus Atlàntics (regió de la Nova Aquitània).
Ezpeleta destaca per ser el centre de producció de pebrots de qualitat que reben des de l'any 2000 la qualificació oficial de AOC Piment d'Espelette-Ezpeletako Biperra, així com per la cria de cavalls de la raça pottoka. És la localitat natal del naturalista Armand David, descobridor per al món occidental al segle xix de l'existència del panda gegant. Limita al nord amb Uztaritze i Larresoro, a l'oest amb Ainhoa i Zuraide i a l'est amb Itsasu.

## Demografia

Dades poblacionals :
| 1896 | 1901 | 1926 | 1936 | 1954 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1320 | 1303 | 1270 | 1152 | 1174 | 1194 | 1258 | 1188 | 1411 | 1661 | 1879 |
| A partir de 1962 es comptabilitzen els habitants sense altre empadronament |||||||||||

## Patrimoni

El cultiu de pebrots remunta a la seva introducció a la vall del Nive des d'Amèrica durant el segle xvi, a la imatge de la introducció pel marí guipuscoà Gonzalo de Percarteguy del blat de moro o el blat d'Índies el 1523. El procés d'assecat dels pebrots a la fi de l'estiu afavoreix escenes característiques quan té lloc agrupant llargues garlandes que s'exposen sobre les façanes i balconades de nombroses cases de la localitat.
La ramaderia es troba a Ezpeleta especialitzada en la cura del pottok, al qual es dedica una fira cada dimarts i dimecres del mes de gener. Amb una església que conserva el mobiliari del segle xvii. Al cementiri destaca el panteó en estil art decó dissenyat per Agnès Souret, guardonada Miss France al primer concurs del gènere celebrat el 1920. La localitat es troba a prop del mont Mondarrain, en èuscar Arrano mendi o muntanya d'àguiles que arriba als 750 m d'altitud i cap on parteixen diverses senders que permeten la pràctica de l'escalada pels seus vessants rocosos de gres.

## Personalitats

* Jean Duvoisin, escriptor en èuscar i traductor.
* Armand David, religiós naturalista i botànic, missioner catòlic a la Xina i Tibet.
* Roger Etchegaray, membre de la jerarquia catòlica, arquebisbe emèrit de Marsella.

## Enllaços externs

* (francès) Web d'informació sobre els pebrots d'Ezpeleta Arxivat 2007-04-01 a Wayback Machine..
# FK Moscou

El FK Moscou (rus: Футбольный клуб Москва, Futbol'niy Klub Moskva) fou un club de futbol rus de la ciutat de Moscou.

## Història

El club fou creat pel govern de Moscou l'1 de març de 2004, amb la base de jugadors del FC Torpedo-Metallurg. Fou finalista de copa el 2007. El 28 de desembre de 2010 va desaparèixer després de perdre el seu principal patrocinador. La seva plaça a la lliga fou ocupada per l'Alania Vladikavkaz.

## Referències

* ↑ «Russia - Cup Finals». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ FC Moscow pull out of Russian league - CNN, 5 February 2010.
* ↑ Russian Premier League confirm FC Moscow withdrawal Arxivat 2012-10-21 a Wayback Machine. - ESPN, 16 February 2010.
* 1 2 Russian Premier League Review - Goal.com, 12 March 2010.
* ↑ FC Moscow go out of business after owners pull plug on funding - The Guardian, 7 March 2010.

## Enllaços externs

* - Web oficial Arxivat 2009-02-28 a Wayback Machine. (rus)
# Ferran Sánchez Agustí

Ferran Sánchez i Agustí (Sallent, 1956 - 15 de maig de 2020) fou un escriptor i historiador català.
Les investigacions de Sánchez Agustí, caracteritzades per un estil amè i amb voluntat divulgadora, se centraren en el primer franquisme. Aprofundí el coneixement entorn de la Guerra Civil i els maquis a Catalunya i als Pirineus investigant diligències judicials i realitzant treball de camp, el que inclou els testimonis supervivents de l'època. Aportà molta documentació sobre maquisards, des de la invasió de la vall d'Aran el 1944 fins a la mort de Ramon Vila Capdevila (Caracremada) el 1963. A més de plasmar tot aquest coneixement en els seus llibres, també ho presentà en diverses ponències de les universitats de Pau i País de l'Adour, la de Toulouse-le-Mirail, la de Castilla-la Mancha i la Universidad Complutense de Madrid.

## Obres

* Història de l'hospital de Sallent, 1983
* Carlins amb armes en temps de pau. Altres efemèrides d'interès (1840-1842). Lleida: Pagès, 1996, p. 392. ISBN 9788479353346.
* Maquis a Catalunya. De la invasió de la Vall d'Aran a la mort de Caracremada (Pagès Editors, 1999)
* Maquis y Pirineos. La gran invasión (Editorial Milenio, 2001)
* «Metges i maquis (1947-1949)» (pdf). Gimbernat, volum 40, 2003, pàg. 177-186.
* Espías, contrabando, maquis y evasión. La II Guerra Mundial en los Pirineos (Editorial Milenio, 2003)
* El Maquis anarquista (Editorial Milenio, 2006)
* Maquis en el alto Aragón. La guerrilla en los Pirineos centrales (Editorial Milenio, 2011)
* Sallent 1714-2014. Sallent: (Ajuntament de la Vila de Sallent, 2014)
* La Guerra Civil al Montsec (Pagès editors, 2015)
* Sallent desaparegut (Efadós, 2018)

## Referències

* ↑ Badia, Enric «Mor l'historiador sallentí Ferran Sánchez i Agustí als 69 anys». Regió7, 16-05-2020 [Consulta: 17 maig 2020].
* ↑ «70è aniversari de l'arribada dels maquis a la Vall d'Aran». Sàpiens, 25 octubre 2014.. Arxivat de l'original el 2015-09-24 [Consulta: 12 agost 2015].
* ↑ "Ferran Sánchez Agustí" Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine. al web compartelibros.com. Consultada el 10 d'agost de 2015.
* ↑ Moret, Ferran «El maquis y la literatura» (en castellà). El País, 1 febrer 2000 (2000-02-01) [Consulta: de juny 2015].
* ↑ «La guerra civil al Montsec - Ferran Sánchez Agustí». Editorial Pagès, 2015. Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 15 agost 2015].
* ↑ Crítica: Cavero i Muñoz, Pere «A l'entorn del llibre “Espías, contrabando, maquis y evasión”» (pdf). Papers de Recerca Històrica. Societat Andorrana de Ciències [Andorra], volum 2, , pàg. 91-93.
# Formiguer llunat

El formiguer llunat (Oneillornis lunulatus) és una espècie d'ocell de la família dels tamnofílids (Thamnophilidae) que habita la selva humida de l'est de l'Equador i del Perú.
# Resolució 1978 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1978 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 27 d'abril de 2011. Després de recordar totes les resolucions anteriors sobre la situació al Sudan, el Consell va prorrogar el mandat de la Missió de les Nacions Unides al Sudan (UNMIS) fins al 9 de juliol de 2011 i ha anunciat la seva intenció de crear una missió successora.

## Observacions

El Consell va examinar els resultats del referèndum d'independència celebrat a Sudan del Sud el gener de 2011 i la sol·licitud del govern per a una presència continuada de les Nacions Unides allà. Al mateix temps, també va determinar que la situació continuava sent una amenaça per a la pau i la seguretat internacionals a la regió.

## Actes

El mandat de la UNMIS, tal com s'estableix en Resolució 1590 (2005), va ser estès fins al 9 de juliol de 2011 (el dia que el Sudan del Sud esdevindria independent). El Consell ha anunciat la seva intenció d'establir una missió de successió, i va demanar a la Secretari general Ban Ki-moon que consultar amb les parts del l'Acord de Pau Complet sobre la qüestió i que n'informés abans del 16 de maig de 2011.
Finalment, es va demanar a la UNMIS que es preparés per establir la missió de seguiment.

## Referències

* ↑ «Security Council extends mandate of mission in Sudan until 9 July 2011». United Nations, 27-04-2011.
* ↑ «UN to replace current north-south Sudan peacekeeping mission». The New Age, 27-04-2011.
* ↑ «Mandate of UN peacekeeping force in Sudan extended until independence date». Spero News, 28-04-2011 [Consulta: 17 febrer 2018]. Arxivat 18 de març 2012 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-03-18. [Consulta: 17 febrer 2018].

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1901 a la 2000 (2009 - 2011)
* Segona Guerra Civil sudanesa
* Conflicte del Darfur

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Ribeirão das Neves

Ribeirão das Neves és un municipi brasiler de l'estat de Minas Gerais. La ciutat pertany a la mesoregió Metropolitana de Belo Horizonte i a la microregió de Belo Horizonte. La població el 2010 era de 296,317 persones.

## Referències

* ↑ «Ribeirão das Neves - Panorama» (en portuguès brasiler). Cidades. IBGE. [Consulta: 3 desembre 2023].
* ↑ «Ribeirão das Neves - História & Fotos» (en portuguès brasiler). Cidades. IBGE. [Consulta: 3 desembre 2023].
# Ribelles

«Ribelles» té aquests significats:
* Toponímia:
** Ribelles (Albanyà), entitat de població d'Albanyà, a l'Alt Empordà
** Ribelles (Vilanova de l'Aguda), entitat de població de Vilanova de l'Aguda, a la Noguera
** Baronia de Ribelles, jurisdicció senyorial del Principat, centrada en el castell de Ribelles, a la població homònima de la Noguera
** Cal Baró de Ribelles, edifici civil al municipi d'Alella (el Maresme)
** Castell de Ribelles, part de la línia de fortificacions que s'estenia al llarg de la riba dreta del Llobregós afluent del Segre
* Biografies:
** Bartolomé Ribelles Dalmau (València, 1743 – 1795), arquitecte i enginyer neoclàssic valencià
** Enric Ribelles i Seró, jugador de FC Barcelona
** Josep Ribelles Comín (Castelló de la Plana, 1872 - Barcelona, 1951), bibliògraf, periodista i animador cultural
** Josep Maria Ribelles i Llobat (Puçol, 1932 - 1997), poeta valencià