OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Olinia ventosa

Olinia ventosa (amb el nom comú en anglès de Hard Pear) és un gran arbre de fulla persistent originari d'Àfrica del Sud.
Les seves fulles expremudes fan olor d'ametlles amargants (contenen prunasina.)

## Referències

* ↑ Occurrence of the cyanogenic glucoside prunasin and II corresponding mandelic acid amide glucoside in Olinia species (Oliniaceae). Adolf Nahrstedt and Jürgen Rockenbach, September 1993, Phytochemistry, Volume 34, Issue 2, Pages 433–436, doi:10.1016/0031-9422(93)80024-M
# Hologymnosus

Hologymnosus és un gènere de peixos de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Hologymnosus annulatus (Lacépède, 1801)
* Hologymnosus doliatus (Lacépède, 1801)
* Hologymnosus longipes (Günther, 1862)
* Hologymnosus rhodonotus (Randall i Yamakawa, 1988)

## Referències

* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lacepède B. G. E. 1801. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 3. i-lxvi + 1-558.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Platja del Fangar

La platja del Fangar és una platja natural del municipi de Deltebre (Baix Ebre), situada a Punta del Fangar, al delta de l'Ebre, formant part de la zona humida del Fangar i platja de la Marquesa. És una extensa llengua de sorra que tanca pel nord el delta de l'Ebre. S'estén des del roquissar on hi ha un restaurant a la zona de 'los Bascos', que la separa de la platja de la Marquesa, fins a l'extrem de la Punta del Fangar. Té una longitud de 7.959 metres i una amplada mitjana de 664 metres, formada per sorra fina, amb un camp dunar de barcanes al rereplatja. Les dunes tenen un gran valor natural i són les més grans i millor conservades de tot el litoral català. També se la coneix com la platja dels Miratges, ja que durant les hores de més intensitat de sol es poden veure imatges a l'aigua. No disposa de cap servei. L'accés a la Punta del Fangar i al seu far s'ha de fer a peu. La zona està abalisada per motius de nidificació. S'ha de portar els gossos lligats. S'hi practica el nudisme.
La seva sorra és de textura finíssima i en contacte amb l'aigua forma una massa molt compacta que podria explicar el nom del lloc.
El far del Fangar, o la Faroleta, és l'únic edifici de la platja.

## Referències

* ↑ «Fitxes Deltebre - Departament de Territori». Generalitat de Catalunya, Departament de Territori i Sostenibilitat.
* 1 2 «Platja del Fangar». Time Out, 27-07-2023.
* ↑ «Mapa topogràfic de Catalunya». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
* 1 2 «Platja del Fangar». Diputació de Tarragona.
* ↑ «Punta del Fangar-El Diamant». Agència Catalana de Turisme.
* ↑ «Parc Natural del Delta de l'Ebre, Com accedir-hi». Generalitat de Catalunya.
* ↑ «Les platges d’ús nudista de Catalunya». Club Català de Naturisme.
# Gran Premi de les Amèriques

El Gran Premi de les Amèriques fou una carrera ciclista professional d'un sol dia que es disputà entre 1988 i 1992 a Mont-real, al Canadà.
Va pertànyer a la Copa del Món de ciclisme, organitzada per la Unió Ciclista Internacional.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 1988 | Steve Bauer | Massimo Ghirotto | Gilles Delion |
| 1989 | Jörg Müller | Yvon Madiot | Charly Mottet |
| 1990 | Franco Ballerini | Thomas Wegmüller | Sammie Moreels |
| 1991 | Eric van Lancker | Steven Rooks | Martin Earley |
| 1992 | Federico Etxabe | Davide Cassani | Luc Leblanc |

## Palmarès por països

| País | Victòries |
| Canadà | 1 |
| Suïssa | 1 |
| Itàlia | 1 |
| Bèlgica | 1 |
| Espanya | 1 |

## Enllaços externs

* Fitxa de la cursa a sitiodeciclismo.net
* Resultats a memoire-du-cyclisme.eu
# Chiharu Hokaze

Chiharu Hokaze (帆風千春, Hokaze Chiharu) és una cantant i actriu de doblatge japonesa, nascuda un 10 d'abril de 1995, assentada en Hyōgo, Japó. Forma part del grup d'ídols virtuals 22/7, les quals van debutar el 2017. Representen un grup de vuit noies adolescents d'estètica anime. L'actriu Hokaze interpreta Reika Satō (佐藤 麗華, Satō Reika) una noia de 17 anys. Bona estudiant i delegada dels alumnes. Reika està dissenyada per Hirokazu Koyama.

## Referències

* ↑ «22/7(ナナブンノニジュウニ)». Arxivat de l'original el 2019-04-03. [Consulta: 23 agost 2019].
* ↑ «帆風千春が正式リーダーに就任» (en japonès). [Consulta: 3 abril 2019].
* ↑ «Yasushi Akimoto's New Idol Group That 'Crosses Dimensions' Reveals 4 Character Designs». [Consulta: 27 desembre 2016].

## Enllaços externs

* Perfil oficial Arxivat 2020-02-19 a Wayback Machine.
* Blog oficial
# Màlaia Sosnovka

Màlaia Sosnovka (en rus: Малая Сосновка) és un poble del krai de Perm, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 35 habitants.

## Referències

* ↑ «ВПН-2010. Численность и размещение населения Пермского края» (en rus). Arxivat de l'original el 2013-07-10. [Consulta: 26 agost 2023].
# Chrarda

Chrarda o Echrarda (àrab: الشراردة, ax-Xrārda) és una ciutat de Tunísia amb una població aproximada de 10.000 habitants. Està situada uns 60 km al sud de la ciutat de Kairuan i a uns 30 km al sud de Bouhajla, seguint la mateixa carretera, i forma part de la governació de Kairuan, on és capçalera d'una delegació amb 27.490 habitants.

## Economia

La seva activitat principal és, quasi de forma exclusiva, l'agricultura, i a tota la zona són abundoses les oliveres.

## Administració

És el centre de la delegació o mutamadiyya homònima, amb codi geogràfic 41 60 (ISO 3166-2:TN-12), dividida en cinc sectors o imades:
* Echrarda (41 60 51)
* Bir El Helou (41 60 52)
* Ouled Farjallah Sud (41 60 53)
* Cheraitia Sud (41 60 54)
* El Ksour (41 60 55)
Al mateix temps, forma una municipalitat o baladiyya (codi geogràfic 41 21).

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 97-101. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 155. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
# I domiki

I domiki (en grec Η δοκιμή, "l'assaig") és una pel·lícula greco-britànica del 1974 dirigida i produïda per Jules Dassin que és una acusació cinematogràfica de la junta militar grega de 1967-1974.

## Argument

Es tracta d'una recreació de les manifestacions estudiantils de novembre del 1973 a la Universitat Politècnica d'Atenes contra la dictadura militar que foren reprimides brutalment amb centenars de morts.

## Repartiment

* Jules Dassin
* Olympia Dukakis
* Stathis Giallelis
* Lillian Hellman
* Melina Mercouri
* Arthur Miller
* Laurence Olivier
* Giorgos Panoussopoulos
* Maximilian Schell
* Mikis Theodorakis
* Michael Mullins
* Jerry Zafer
* Stephen Diacrussi

## Referències

* ↑ The Rehearsal a la Mostra de València

## Enllaços externs

* I domiki a YouTube
# Paolo De Ceglie

Paolo De Ceglie (Aosta, 17 de setembre de 1986) és un futbolista italià que jugà per al club de la Sèrie A Juventus FC des de 2006 fins al 2015.

## Referències

* ↑ «De Ceglie rifiuta Pisa, Ternana, Brescia. Juve irritata» (en italià). La Gazzetta dello Sport, 31-01-2017. [Consulta: 17 maig 2017].
* ↑ «Benevento, aggregato De Ceglie. Assenti Iemmello e Lazaar» (en italià). www.tuttomercatoweb.com, 6 December 2017. [Consulta: 15 gener 2018].
* ↑ «De Ceglie riparte dal Miami Beach: è ufficiale» (en italià). www.goal.com, 11-01-2020. [Consulta: 2 novembre 2020].
# Pobladura de Valderaduey

Pobladura de Valderaduey és un municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 96 | 84 | 70 | 66 |
# Gran Premi de les Amèriques 1992

El Gran Premi de les Amèriques 1992, anomenat també GP Téléglobe fou la 5a i última edició del Gran Premi de les Amèriques. La cursa es disputà el 4 d'octubre de 1992, sent el vencedor final el basc Federico Etxave que s'imposa per davant de Davide Cassani i Luc Leblanc.
Va ser la novena cursa de la Copa del Món de ciclisme de 1992.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Federico Etxave | CLAS-Cajastur | 5h 50' 59" |
| 2 | Davide Cassani | Ariostea | m. t. |
| 3 | Luc Leblanc | Castorama | m. t. |
| 4 | Thomas Wegmüller | Festina-Lotus | + 18" |
| 5 | Frank Van Den Abeele | Lotto-Mavic | + 36" |
| 6 | Laurent Jalabert | ONCE | + 44" |
| 7 | Maurizio Fondriest | Panasonic-Sportlife | m. t. |
| 8 | Luc Roosen | Tulip Computers | m. t. |
| 9 | Rolf Sørensen | Ariostea | m. t. |
| 10 | Erik Dekker | Buckler-Colnago | m. t. |

## Referències

* ↑ «Federico Etxave: honor de clasicómano». Mundo Deportivo, 06-10-1992 [Consulta: 14 maig 2015].

## Enllaços externs

* Resultats a cyclebase.nl
# Chiharu Matsuyama

Chiharu Matsuyama (松山千春, 16 de desembre de 1955) és un cantant i compositor japonés.
Va debutar amb el seu single Tabidachi el 1977 i arribà al èxit aviat amb els seus dos hits Toki no Itazura i Kisetsu no Naka de.

## Biografia

Va nàixer al poble d'Ashoro, a Hokkaido.

## Política

El 2011, Matsuyama va entrar en política afiliant-se al Nou Partit Daichi de Muneo Suzuki, nascut al mateix poble que ell. Abans, ja havia donat suport al ex-ministre del Partit Democràtic, Satoshi Arai, el qual es presentava com a candidat a les eleccions a governador de Hokkaidō de 2007. En 2019, de cara a les eleccions a la Cambra de Consellers del Japó de 2019, Matsuyama va fer campanya pel president del seu partit i compatriota Suzuki.
De les seues declaracions polítiques es desprén que el pensament de Matsuyama és de tall autonomista i regionalista de Hokkaido, just com l'ideologia del NDP.

## Referències

* ↑ «Matsuyama Chiharu - KsuWiki». Arxivat de l'original el 2008-05-23.
* ↑ https://www.arai21.net/2015/arai-satoshi/ouen.html
* ↑ https://apjjf.org/2019/18/Brown.html
# Puinaves

Els puinaves són un poble amerindi que habita en llogarets dispersos en la conca del riu Inírida al departament del Guainía i l'orient del departament del Guaviare, a l'orient de Colòmbia i les fronteres amb aquest país de Veneçuela i el Brasil. Ocupen una zona transicional entre la selva amazònica i los Llanos de l'Orinoco.

## Llengua

La majoria d'especialistes consideren que la llengua puinave és una llengua aïllada, encara que altres lingüistes han proposat que estaria relacionat amb les llengües makú.

## Referències

* ↑ DANE «Población Indígena de Colombia». , 2019 [Consulta: Consultado el 28 julio 2020].
* ↑ INE «Resultados Población Indígena». XV Censo de Población y Vivienda 2011, 2011 [Consulta: 4 agost 2020].
* ↑ Landaburu, Jon familia makú-puinave; Clasificación de las lenguas indígenas de Colombia. Bogotá: Universidad de Los Andes - Centro Colombiano de Estudios de Lenguas Aborígenes, CECELA.
* ↑ Fabre, Alain (2015). "PUINAVE-MAKÚ"; Diccionario etnolingüístico y guía bibliográfica de los pueblos indígenas sudamericanos. Consultado el 9 de agosto de 2020.
* ↑ Adelaar, W.F.H. y Muysken P. (2004): The Languages of the Andes. Cambridge University Press. ISBN 0-521-36275-X.

## Bibliografia

* Triana, Gloria (1987). "Puinave." In Introducción a la Colombia amerindia, edited by François Correa and Ximena Pachón. Bogotá: Instituto Colombiano de Antropología. (ICAN)

## Enllaços externs

* Pueblo Puinave. Autodiagnóstico. Ministerio de Cultura, Bogotá.
# Chrenovec-Brusno

Chrenovec-Brusno és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trenčín. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1243.

## Referències

* ↑ «Trenčiansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 21 desembre 2021].
* ↑ «História». [Consulta: 23 desembre 2021].
# Opisthodon spenceri

Opisthodon spenceri és una espècie de granota que viu a l'Austràlia occidental i central.

## Referències

* «Frogs Australia Network - Australian Frog Database - Limnodynastes spenceri». Arxivat de l'original el 2008-03-17. [Consulta: 24 abril 2008].
* Barker, J.; Grigg, G.C. & Tyler, M.J.. A Field Guide to Australian Frogs. Surrey Beatty & Sons, 1995. ISBN 0-949324-61-2.
# Las venas abiertas de América Latina

Las venas abiertas de América Latina (1971) és un llibre d'assaig periodístic de l'escriptor uruguaià Eduardo Galeano. L'obra conté cròniques i narracions que donen proves del saqueig sistemàtic de recursos naturals que va patir el continent sud-americà al llarg de la seva història a mans de les nacions colonialistes (del segle xv al segle XIX) i imperialistes (segle XX en endavant).
L'any 2014 Galeano va repudiar l'obra dient que quan la va escriure «encara no tenia la suficient preparació» i que «aquesta prosa de l'esquerra tradicional és avorridíssima».

## Estructura

El llibre consta de dues parts: "La pobresa de l'home com a causa de la riquesa de la terra" i "El desenvolupament és un viatge amb més nàufrags que navegants". A més, també posseeix una Introducció ("Cent vint milions de nens en el centre de la tempesta") i una espècie de conclusió denominada "Set anys després", escrita justament set anys després de la primera edició del llibre, en la qual Galeano fa notar que les coses, lluny de millorar, empitjoren.
La primera part està dividida en:
* Febre de l'or, febre de la plata: narra de forma succinta tota la febre de l'or, des de l'arribada de Cristòfor Colom fins que aquests metalls es van esgotar o van perdre el seu valor.
* El rei sucre i altres monarques agrícoles: el capítol més extens del llibre tracta sobre les usurpacions dels recursos de distintes regions al llarg dels anys en mans de les grans potències (com són el cas del sucre a Cuba, el cautxú a Brasil, la banana a l'Equador i Colòmbia, etc.).
* Les fonts subterrànies del poder: capítol dedicat a les riqueses mineres i les atrocitats comeses en el seu nom.
Segona part:
* Història de la mort primerenca: ressenya històrica d'Amèrica Llatina i els seus vaivens.
* L'estructura contemporània del desposseïment: anàlisi de la situació contemporània, vista com una continuació del saqueig per vies més indirectes.

## Referències

* ↑ «Open Veins of Latin America: Five Centuries of the Pillage of a Continent». Amazon.com. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Author Changes His Mind on ’70s Manifesto». New York Times, 23-05-2014 [Consulta: 24 maig 2014].
* ↑ «“No volvería a leer ‘Las venas abiertas de América Latina’”». El País, 05-05-2014 [Consulta: 24 maig 2014].
# Pobladura del Valle

Pobladura del Valle és un municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 396 | 343 | 326 | 338 |
# Thomas Tallis

Thomas Tallis (c. 1505 - 1585) va ser un músic i compositor anglès renaixentista. Se'n sap poc de la seva vida i es desconeix amb exactitud la data de naixement.
Va ser organista en convents i esglésies des de 1532 i el 1543 va ser cavaller de la Chapel Royal com a organista i compositor. Encara que catòlic, ell va ser un dels primers a escriure himnes en anglès per a l'església anglicana. Durant el regnat de Maria I d'Anglaterra va escriure misses en llatí.
Les seves enèrgiques Lamentacions de Jeremies són considerades com el seu més gran conjunt d'obres; el seu motet de quaranta parts Spem in alium és la seva peça més coneguda. També va escriure 3 misses i prop de 40 motets més. El 1575 a Tallis i al seu alumne William Byrd els va ser atorgada la primera llicència exclusiva per imprimir música a Anglaterra.
Va morir el 23 de novembre de 1585 a Greenwich, Londres.
El 1910, Ralph Vaughan Williams va escriure la Fantasia sobre un tema de Thomas Tallis que fa referència a una melodia basada en aquest compositor.
# Museu Pedagògic José Pedro Varela

El Museu Pedagògic José Pedro Varela (castellà: Museo Pedagógico José Pedro Varela) està situat na Plaza Cagancha 1175, al barri Centro, Montevideo, Uruguai. Aquest museu s'especialitza en pedagogia. L'horari de visita és de dilluns a divendres de 9:00 a 19:00 (del 15 de març al 15 de desembre) i de 8:00 a 12:00 (del 16 de desembre al 14 de març), com la majoria dels museus de l'Uruguai és d'entrada gratuïta.

## Història

El museu va ser fundat el 25 de gener de 1889, durant la Reforma Vareliana, reforma educacional uruguaiana impulsada per José Pedro Varela, els objectius del qual van ser: Gratuïtat, Laïcitat i Obligatorietat. Aquest lloc es va crear com a lloc d'estudi per al magisteri nacional. Compta amb els serveis de biblioteca de recerca, sala de conferències i concerts. Entre els seus objectius es troben: "Difondre i preservar el patrimoni museogràfic referit a l'àrea de l'educació."
El museu té els següents materials:
* 5.000 objectes museístics,
* 6.500 llibres i publicacions periòdiques,
* 2.000 fotografies,
* 200 monedes i medalles,
* 500 diapositives,
* 100 diapositives en vidre,
* Manuscrits i autògrafs originals de científics i personalitats de l'educació.
Es pot demanar dia i hora per a visites guiades, i hi ha a disposició fulletons gratuïts per al visitant.

## Referències

* ↑ CRNTI. «Museo Pedagógico José Pedro Varela - Uruguay - Historia» (en castellà). Arxivat de l'original el 2009-06-10. [Consulta: 7 juliol 2011].
* ↑ CRNTI. «Museo Pedagógico José Pedro Varela - Uruguay - Información» (en castellà). Arxivat de l'original el 2009-06-08. [Consulta: 7 juliol 2011].
* ↑ CEP. «Museo Pedagógico José Pedro Varela - Uruguay» (en castellà). [Consulta: 7 juliol 2011].

## Enllaços externs

* Pàgina web del Museu Pedagògic José Pedro Varela Arxivat 2011-07-16 a Wayback Machine. (castellà)
# Anchuras

Anchuras és un municipi de la província de Ciudad Real a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa. Situat als contraforts dels Montes de Toledo, s'inclou dintre de la comarca natural de La Jara i constitueix un enclavament, anomenat Rincón de Achuras. La vigent divisió provincial aïlla el territori d'Anchuras de la resta de Ciudad Real, pel que aquesta localitat està envoltada de municipis de les províncies de Toledo i Badajoz de Robledo del Mazo al nord, Los Navalucillos a l'est i Sevilleja de la Jara a l'oest. Alhora, inclou els annexos d'Enjambre al Nord, Encinacaida al Nord-est, Las Huertas al Sud i Gamonoso al Sud-est.
# Ormes

«Ormes» té aquests significats:
* Ormes (Aube), municipi francès al departament de l'Aube
* Ormes (Eure), municipi francès al departament de l'Eure.
* Ormes (Loiret), municipi francès al departament del Loiret.
* Ormes (Marne), municipi francès al departament del Marne.
* Ormes (Saona i Loira), municipi francès al departament de Saona i Loira
* Ormes-et-Ville municipi francès al departament de Meurthe i Mosel·la
* Dompierre-les-Ormes, municipi francès al departament de Saona i Loira
* Guindrecourt-aux-Ormes, municipi francès al departament de l'Alt Marne
* Saint-Fulgent-des-Ormes, municipi francès al departament de l'Orne
* Saint-Pierre-des-Ormes municipi francès al departament del Sarthe
* Villers-les-Ormes municipi francès al departament de l'Indre
# Le Cri du hibou

Le cri du hibou és una pel·lícula dirigida per Claude Chabrol, estrenada el 1987.

## Argument

Després de separar-se de la seva dona, Robert se'n va a Vichy on observarà Juliette des del seu ull de dibuixant. El promès de Juliette, Patrick, és gelós i ataca Robert quan esdevé el principal sospitós quan Juliette desapareix.

## Repartiment

* Christophe Malavoy: Robert
* Mathilda May: Juliette
* Jacques Penot: Patrick
* Jean-Pierre Kalfon: el comissari
* Virginie Thévenet: Véronique
* Patrice Kerbrat: Marcello
* Jean-Claude Lecas: Jacques
* Agnès Denèfle: Suzie
# Manambondro

Manambondro és una ciutat i comuna de Madagascar, del districte de Vangaindrano, que forma part de la regió d'Atsimo-Atsinanana. S'estima que la població de la comuna era d'aproximadament 15.000 habitants en el cens comunal de 2001.
La comuna compta amb un aeroport local. A la ciutat s'imparteix ensenyament primari i secundari de primer cicle. La majoria de la població de la comuna, el 98%, es dedica a l'agricultura: el cultiu més important és l'arròs encara que també és a destacar la producció de cafè, clau d'olor i mandioca. Els serveis proporcionen treball a l'1% de la població i la pesca a un altre 1% dels habitants.

## Referències

* 1 2 «Ilo Census Data». Universitat Cornell. [Consulta: 3 abril 2018].
# San Antonio de Ibarra

San Antonio de Ibarra és una ciutat de la província d'Imbabura, a l'Equador, especialment famosa pel seu mercat de productes artesanals de fusta. La ciutat està situada à 7 km. de la capital provincial, Ibarra, envoltada per l'antic volcà Imbabura, a una alçada d'uns 2.250 metres.
La seva població és de 17.500 habitants (2011).;

## Curiositat

El Papa Francesc, durant la seva visita pastoral a l'Equador, va rebre com a regal una escultura en fusta de Jorge Villalba, nascut a San Antonio.

## Fills il·lustres

* Leonidas Proaño (1910-1988) bisbe de Riobamba (1954 – 1985).

## Referències

* ↑ San Antonio de Ibarra busca reflotar la artesanía
* ↑ «San Antonio de Ibarra». Arxivat de l'original el 2015-12-08. [Consulta: 3 desembre 2015].
* ↑ San Antonio de Ibarra recibirá al papa con 300 mil artesanías de madera

## Enllaços externs

* San Antonio de Ibarra al web d'Ecos Travel Arxivat 2015-11-28 a Wayback Machine.
# Toni Branca

Toni Branca va ser un pilot de curses automobilístiques suís que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Branca va néixer el 15 de setembre del 1916 a Sion, Suïssa. Va morir el 10 de maig del 1985 a Sierre.

## A la F1

Va participar en la quarta cursa de la història de la Fórmula 1, el GP de Suïssa disputat el 4 de juny del 1950, que formava part del campionat del món de la temporada 1950 de F1, on va participar en una altra cursa, el GP de Bèlgica.
Toni Branca no va sumar cap punt pel campionat, però va participar en diverses curses no puntuables pel campionat de la F1.

## Resultats a la F1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | Posició | Punts |
| 1950 | Scuderia Achille Varzi | Maserati | Maserati Straight-4 | GBR | MON | 500 | SUI 11 | | | | | - | 0 |
| 1950 | Antonio Branca | Maserati | Maserati Straight-4 | | | | | FRA | BEL 10 | ITA | | - | 0 |
| 1951 | Antonio Branca | Maserati | Maserati Straight-4 | SUI | 500 | BEL | FRA | GBR | ALE Ret | ITA | ESP | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 3 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Collada del Gorg Negre

La Collada del Gorg Negre és una collada situada a 2.143,8 metres d'altitud al límit dels termes comunals de Noedes i d'Oleta i Èvol, tots dos de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord.
És un coll de muntanya situat al sud del circ de muntanyes que allotja els Estanys de Noedes, el Gorg Blau i el Gorg Estelat. Hi passen els corriols de muntanya que enllacen els dos estanys esmentats amb el tercer cantat per Jacint Verdaguer en el Cant XII del Canigó, el Gorg Negre.

## Referències

* ↑ La Collada del Gorg Negre en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Becat, Joan. «100 - Noedes i 103 - Oleta i Èvol». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Payré, Didier. «La processó al Gorg Estelat». A: Muntanya, Núm. 801. Octubre 1995. Barcelona: Centre Excursionista de Catalunya, 1995. ISBN ISSN 0212-2111.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Mosset i Orbanyà». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.