OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Francisco Cervantes de Salazar

Francisco Cervantes de Salazar (Toledo, 1514 — Mèxic, 1575) va ser un humanista i cronista espanyol.
Estudià a Salamanca i publicà diverses obres sobre Fernán Pérez de Oliva, Luis Mexia i Lluís Vives publicades el 1546 (Obras). Anà a viure a Mèxic, on va ser cronista de la ciutat, canonge i rector de la Universitat.

## Obres

* Crónica de la Nueva España (1914)

## Referències

* ↑ «Francisco Cervantes de Salazar». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Crónica de la Nueva España
# Gösta Klemming

Gösta Klemming (Gladhammar church parish, 6 de gener de 1920 - Vasa, 25 de juny de 2000) fou un atleta suec, especialista en curses de velocitat que va competir durant la dècada de 1930.
El 1938, al Campionat d'Europa d'atletisme, va guanyar una medalla de plata en els 4x100 metres relleus, formant equip amb Åke Stenqvist, Lennart Lindgren i Lennart Strandberg. A nivell nacional guanyà el campionat suec dels 4x100 metres de 1940.

## Referències

* ↑ Berlin 2018 Statistics Handbook European Athletics, pàg. 212 i 491
* ↑ «Autografer Startsida». [Consulta: 29 abril 2020].
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 22 abril 2020].
* ↑ Waśko, Janusz (1953-). Athletics national records evolution 1912-2012 : golden century of IAAF records. GreenArt Jacek Kardasz, 2013, p. 195. ISBN 978-83-62033-30-0.
# CV-70

La carretera CV-70 és la unió de l'interior del sud del País Valencià amb la costa i Benidorm.

## Nomenclatura

La carretera CV-70 pertany a la Xarxa de carreteres de la Generalitat Valenciana. El seu nom ve de la CV (que indica que és una carretera valenciana) i el 70, és el número que rep la carretera, segons l'ordre de les nomenclatures de les carreteres del País Valencià.

## Traçat actual
### Municipis i zones d'interés properes

* Alcoi
* Penella
* Benilloba
* Benasau
* Ares del Bosc
* Confrides
* Benifato
* Benimantell
* Polop
* La Nucia
* Benidorm

## Futur de la CV-70

En un futur pròxim, aquesta carretera permetrà circular entre Alcoi i Benidorm a una velocitat al voltant de 100 quilòmetres per hora. La nova carretera millorarà notablement el trànsit entre Alcoi i Benidorm, amb velocitats de fins a 100 quilòmetres per hora. Aquest nou eix ocuparà un total de 55 quilòmetres, que haurà de resoldre les dificultats orogràfiques. Així mateix, al projecte licitat s'inclou la creació d'una autovia entre els municipis de La Nucia i Altea, amb una longitud de 8,5 quilòmetres. El temps d'execució del project s'estableix en 24 mesos, dels quals els dotze primers seran per a la redacció del projecte bàsic i de l'estudi d'impacte ambiental i els dotze darrers per a redactar el projecte de construcció de la variant.

## Referències

* 1 2 «Mapa de carreteres de la Comunitat Valenciana». Habitatge.gva.es, 01-06-2017. Arxivat de l'original el 2017-12-22. [Consulta: desembre 2017].
* 1 2 Internet, Unidad Editorial. «La nueva CV-70 unirá Alcoy y Benidorm en 45 minutos | Valencia | elmundo.es». [Consulta: 22 desembre 2017].
# Demetri d'Atenes

Demetri d'Atenes (en llatí Demetrius, en grec antic Δημήτριος) fou un poeta èpic i còmic atenenc de la vella comèdia que vivia segurament al final del segle V aC.
L'esmenta Diògenes Laerci. Per algunes referències se sospita que hi va haver un altre Demetri poeta èpic, però de la nova comèdia, que va viure més tard (al segle III aC). El vell poeta va escriure la Σικελία o Σικελοί, citada per Ateneu i altres, i el jove hauria escrit la Ἀρεοπαγίτης, de la que se'n conserva un fragment, obra igualment mencionada per Ateneu.

## Referències

* ↑ Demetrius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 971
# Jan Kubelík

Jan Kubelík (Michle, 5 de juliol de 1880 - Podolí, 5 de desembre de 1940) fou un violinista i compositor txec.
Jan, igual que el seu germà, va rebre les primeres lliçons de violí per part del seu pare, qui en veure el seu talent innat, va decidir enviar-lo a estudiar amb Karel Weber i Karl Ondříček. Anys després, Kubelík va començar a estudiar al Conservatori de Praga amb Otakar Ševčík, que el va educar amb un nou mètode d'ensenyament.
En el concert de graduació de 1898 a Praga, la seva interpretació del concert per a violí en re major de Paganini va causar una gran impressió. Després d'això, va fer una gira com a solista, i aviat es va fer famós pel seu gran virtuosisme i entonació impecable.
Després del seu exitós debut a Viena i Londres (on va aparèixer per primera vegada en un concert de Hans Richter el 1900), Kubelík va oferir per primera vegada una gira pels Estats Units el 1901. Kubelík va fer la seva primera aparició amb l'Orquestra Filharmònica de Londres la temporada 1901-1902, i el 1902 va ser guardonat amb la Medalla d'Or d'aquesta societat, en successió a Eugène Ysaÿe.
Va morir a Podolí, el 5 de desembre de 1940, als 60 anys.

## Referències

* ↑ MHF. «Jan Kubelík». Gran Enciclopèdia de la Música. [Consulta: 9 novembre 2023].
* ↑ Killian. «Kubelík, Jan». A: Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950 (en alemany). 4. Viena: Verlag der Österreichischen Akademie der Wissenschaften,, 1969, p. 310.
# Platja de Pedreyada

La platja de Pedreyada es troba en el concejo asturià de Cuaña i pertany a la localitat de Villalocái. La platja és realment un pedrer amb forma de petxina, té una longitud d'uns 190-200 metres i una amplària mitjana d'uns 8-10 metre i està prop de la localitat de Pisa. El seu entorn és rural i amb un baix grau d'urbanització. Les sorres són grises de gra mitjà i té molt poca assistència. Els accessos són per als vianants i inferiors a un quilòmetre i de fàcil recorregut. Durant la pleamar la platja, que es divideix en dues, està dins de la badia de Figueras i la limitada per l'oest la «punta Engaramada», rica en mariscs i amb l'avantatge de tenir un pedrer relativament còmode.
Per accedir a la platja, que no té cap senyalització, cal partir des de Villalocái i des de la seva zona est s'observa un bosc molt atapeït. A la seva dreta es veuen diversos grups d'arbres dispersos. Cap a aquests es dirigeix una pista i al final d'ella hi ha un accés molt còmode en baixada que es divideix en dues,un per a cada part de les dues platges. La platja està molt poc visitada pel turisme malgrat tenir una les seves aigües una gran tranquil·litat i neteja. L'activitat recomanada és la pesca esportiva i la submarina. No disposa de cap mena de serveis.

## Referències

* ↑ Del Río, Alejandro. Nobel. Guía total de las playas de Asturias. Asturias: Nobel, 2013, p. 33. ISBN 978-84-8459-669-1.
# Villers-Grélot

Villers-Grélot és un municipi francès situat al departament del Doubs i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2017 tenia 152 habitants.

## Demografia

La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Villers-Grélot a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Villers-Grélot a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Frances

Sophie Frances Cooke (27 de juny de 1993, Oxford), coneguda com a Frances, és una cantautora originària de Newbury (Berkshire), Anglaterra. Sophie Frances Cooke neix el 27 de juny de 1993 a Oxford però creix a Newbury (Berkshire) i assisteix a l'escola St Gabriel. Més tard estudia música al Liverpool Institute for Performing Arts.

## Carrera

L'agost de 2014 és l'artista destacada per la pista "Fire May Save You" del segell discogràfic francès Kitsuné. El senzill va ser llançat com a part d'un EP que contenia remescles de la mateixa pista. El juliol de 2015 treu l'EP "Grow" amb Communion Records. L'octubre de 2015 publica l'EP "Let it Out".
El novembre de 2015 està nominada a la llista dels Premis BRIT 2016: Premi de la Crítica. El desembre de 2015 està nominada al BBC Sound of 2016.

## Discografia

| Títol | Detalls de l'àlbum |
| Fire May Save You | Publicat: 1 de setembre de 2014 Segell: Kitsuné Formats: 10" vinil, descàrrega digital |
| Grow | Publicat: 10 de juliol de 2015 Segell: Capitol Formats: 10" vinil, descàrrega digital |
| Let It Out | Publicat: 16 d'octubre de 2015 Segell: CapitolDiscogràfica Formats: 10" vinil, descàrrega digital |
| Don't Worry About Me | Publicat: 20 June 2016 Segell: Capitol Formats: 10" vinil, descàrrega digital |
| Any | Títol | Àlbum |
| 2014 | "Coming Up for Air" | N/A |
| 2014 | "Fire May Save You" | Fire May Save You |
| 2015 | "Grow" | Grow |
| 2015 | "Let It Out" | Let It Out |
| 2015 | "Borrowed Time" | N/A |
| 2016 | "Don't Worry About Me" | Don't Worry About Me |
| 2016 | "Drifting" | N/A |
| 2016 | "Say It Again" | N/A |

## Premis i nominacions

| Any | Organització | Premi | Resultat |
| 2016 | BRIT Awards | Critic's Choice | Nominat |
| 2016 | BBC | Sound of...2016 | Nominat |

## Referències

* ↑ «Frances – Songs, Playlists, Videos and Tours». BBC Music. [Consulta: 8 gener 2016].
* ↑ «Sophie Cooke - England & Wales Births 1837-2006». Genes Reunited. [Consulta: 8 gener 2016].
* 1 2 «Newbury singer songwriter in running for BBC music award». Newbury Today, 04-12-2015. Arxivat 27 de gener 2016 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-01-27. [Consulta: 7 juliol 2016].
* ↑ «Check Kitsuné's New Addition—Frances and her Debut "Fire May Save You"». Noisey, 27-08-2014.
* 1 2 «Frances: From Country Life to Bright Lights». Noisey, 13-10-2015.
* 1 2 «Listen: Frances Shares New Single 'Let It Out'». Clash, 02-09-2015.
* ↑ «Izzy Bizu, Jack Garratt and Frances: meet the Brits critics' choice shortlist». The Guardian, 24-11-2015.
* ↑ «Who will be the Sound of 2016?». The Telegraph, 07-01-2016.

## Enllaços externs

* Frances - Lloc web oficial
# Hamster Monogatari 64

Hamster Monogatari 64 (ハムスター物語64, lit. "Hamster Story 64") és un videojoc de simulació de vida desenvolupat i publicat per Culture Brain per la Nintendo 64. En el joc el jugador ha de criar i tenir cura de diversos hàmsters com si fossin mascotes reals. El joc únicament va ser distribuït en terres nipones, arribant al mercat japonès el 6 d'abril de 2001.

## Referències

* ↑ «Hamster Monogatari 64» (en anglès). GameSpot. [Consulta: 1r juny 2019].

## Enllaços externs

* (anglès) Hasmter Monogatari 64 Review, 5 des 2013, Classic Game Room.
# CV-60

La CV-60 és una carretera autonòmica del País Valencià que comunica L'Olleria amb Gandia i Oliva.

## Nomenclatura

La carretera CV-60 pertany a la Xarxa de carreteres de la Generalitat Valenciana, comunica L'Olleria amb Gandia i Oliva.

## Història

Anteriorment la CV-60 tenia la denominació de C-320 i comunicava Almansa amb Gandia, el recorregut d'aquesta era més o menys el mateix que el de l'actual CV-60, en canvi la CV-60 incorpora nous trams i el recorregut va des de L'Olleria a Gandia. Es tractava d'una carretera comarcal que unia les comarques de l'interior La Costera, La Vall d'Albaida amb la comarca litoral de La Safor.

## Traçat actual

La CV-60 inicia el seu recorregut a l'enllaç amb la CV-40 a L'Olleria, voreja aquesta població i es dirigeix cap a l'est on a continuació enllaça amb la N-340 que uneix València i Alacant per l'interior, passa entre Alfarrasí i Montaverner. Continua el seu recorregut cap a l'est arribant fins a les poblacions de Castelló de Rugat, Rugat, Montixelvo i Terrateig vorejant-les arriba fins a l'enllaç amb la carretera CV-610 que es dirigeix cap a Xàtiva. La següent població en passar és Llocnou de Sant Jeroni continua fins a Ròtova on es desdobla i es converteix en autovia vorejant la població de Palma de Gandia i torna a convertir-se en carretera convencional fins a Gandia ací enllaça amb la carretera N-332 que uneix València amb Alacant per la costa.
El 2021 la Conselleria de Política Territorial que dirigia aleshores el socialista Arcadi España va presentar un projecte per ampliar a 4 carrils elevats sobre un talús de fins a 12 metres d'alçada en un tram de 7,12 quilòmetres entre Palma de Gandia i Gandia. Aquesta proposta que afectaria fins a 8 municipis (Palma, Beniflà, Potries, la Font d'en Carròs, Rafelcofer, Beniarjó, Bellreguard i Almoines) podria suposar la pèrdua de 600.000m² de l'històrica horta de Gandia segons els col·lectius ecologistes que s'oposen amb alguns ajuntaments afectats així com partits polítics com Compromís i Podem.

## Referències

* ↑ «Una nueva carretera en Gandia para ahorrar tres minutos en coche a cambio de 60ha de huerta» (en castellà), 12-08-2022. [Consulta: 12 agost 2022].
# Cronusita

La cronusita és un mineral de la classe dels sulfurs. Va ser anomenada en honor de Cronos.

## Característiques

La cronusita és un sulfur de fórmula química Ca$_{0.2}$CrS₂·2H₂O. Cristal·litza en el sistema trigonal en forma de grans anèdrics, de fins a 1 mm, en enstatita. La seva duresa a l'escala de Mohs és 1,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la cronusita pertany a «02.F - Sulfurs d'arsènic, àlcalis, sulfurs amb halurs, òxids, hidròxid, H₂O; amb alcalins (sense Cl, etc.)» juntament amb els següents minerals: caswellsilverita, schöllhornita, chvilevaïta, orickita, rasvumita, pautovita i colimaïta.

## Formació i jaciments

La cronusita va ser descoberta al meteorit Norton County (Comtat de Norton, Kansas, Estats Units) en enstatita acondrítica formada per la meteorització terrestre de la caswellsilverita. Es tracta de l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral. S'ha trobat associada amb enstatita, alabandita ferrosa, troilita, daubreelita i altres hidròxids de ferro.

## Referències

* 1 2 «Cronusite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 «Cronusite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 16 de juliol 2012. [Consulta: 25 agost 2018].
# Jagoda u supermarketu

Jagoda u supermarketu (serbi: Јагода у супермаркету) és una pel·lícula de comèdia d'acció de Sèrbia i Montenegro del 2003 dirigida per Dušan Milić. La pel·lícula va guanyar el primer premi al Cinequest Film & Creativity Festival del 2004 a San Jose (Califòrnia). És protagonitzada per Branka Katić.
Jagoda u supermarketu fou projectada al 54è Festival Internacional de Cinema de Berlín.

## Argument

Jagoda és una jove caixera d'un nou supermercat americà obert al centre d'una ciutat de Sèrbia que, obligada a quedar-se a la feina fins tard a causa de la seva companya Ljubica (que també s'emporta el x icot en que estava interessada), es nega grollerament a servir una dona gran amb l'excusa del tancament imminent. L'endemà Marko, el nét de la vella, es presenta al supermercat, armat fins a les dents i amb la intenció de fer justícia contra els que van tractar malament la seva pobra àvia. Mentre que fora la policia que vol intervenir per capturar el terrorista està envoltat per una multitud d'ultres de l'Estrella Roja de Belgrad que canten Càntic futbolístic, Jagoda i Marko es coneixen i s'enamoren gradualment.

## Repartiment

* Branka Katić com a Jagoda Dimitrijević
* Srđan Todorović com a Marko Kraljević
* Dubravka Mijatović com a Ljubica
* Goran Radaković com a Nebojša
* Danilo Lazović com a comandant SWAT
* Mirjana Karanović com a propietària del supermercat
* Nikola Simić com a assassí "Kobac"
* Zorka Manojlović com a àvia

## Sàtira

Tot i que la pel·lícula és en tots els aspectes una comèdia lleugera, tracta alguns temes que són força sentits pel poble serbi, com l'occidentalització i l'antiamericanisme. Tot el conjunt del supermercat nord-americà destruït és una metàfora molt clara del fàstic que expressa el terrorista Marko cap a tot allò que ve d'Occident (OMG, globalització). Fins i tot la policia no està exempta de dures crítiques en aquest sentit, tant de manera goliàrdia (el cor sorollós de la multitud) com d'una manera més directa (a la pel·lícula se'ls denomina lacais dels americans).

## Referències

* ↑ «Jagoda in the supermarket». kustu.com. [Consulta: 30 setembre 2011].
* ↑ Perry Seibert «Jagoda in the Supermarket (2003)». The New York Times, 2010. ISSN: 0362-4331 [Consulta: 30 setembre 2011]. Arxivat 1 de març 2010 a Wayback Machine.
* ↑ Panorama – Jagoda u supermerkatu, Cineuropa, 8 de febrer de 2003

## Enllaços externs

* Jagoda u supermarketu a YouTube
# Josep Quint Zaforteza i Amat

Josep Quint Zaforteza i Amat o Josep Zaforteza Amat (Palma, 1894 - 1965) va ser un polític mallorquí. Fill i hereu de Josep Quint Zaforteza i Crespí de Valldaura, fou conegut des de la mort del seu pare com a Josep Quint Zaforteza. Fou cap dels carlins xavieristes de Mallorca.
Va ser el primer president del Mallorca Lawn Tennis Club. Fou fundador i vicepresident de l'Associació per la Cultura de Mallorca (1923). El gener de 1931, s'incorporà al Centre Autonomista de Mallorca i formà part del comitè mixt Centre Autonomista - Partit Regionalista L'abril del mateix any, fou elegit regidor de Palma pel Centre Autonomista de Mallorca. El juny de 1931, abandonà el Centre Autonomista perquè aquest acceptà de manera explícita la Segona República. Fou president del Centre Tradicionalista de Palma i dirigí el carlisme mallorquí, que el 1933 s'estructurà amb el nom de Comunió Tradicionalista de Balears. Col·laborà a la revista Reconquista(1933), on publicà una sèrie d'articles per defensar la pluralitat d'Espanya i la validesa del foralisme com a mitjà per a la descentralització. Participà en la trama insurgent prèvia al 19 de juliol de 1936 i, en el seu casal de Palma, els conjurats hi tengueren reunions. Durant la Guerra Civil ocupà el càrrec de president de la Diputació de Balears (1937-39) i, interinament, de governador civil (maig-setembre de 1937). No compartí les actuacions dels falangistes que crearen un clima de terror i assassinaren moltes persones sense causa ni judici. Quan el carlisme fou unificat amb la Falange (1937), es convertí en el cap del carlisme.

## Referències

* ↑ «Quint Zaforteza i Amat,Josep». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 14. Palma: Promomallorca, p. 131. ISBN 84-8661702-2.
# Platja de Penarronda

La platja de Penarronda està situada entre els concejos de Castropol i Tàpia de Casariego a Astúries al costat del poble Santa Gadea, en la localitat de Barres. Forma part de la Costa Occidental d'Astúries i presenta protecció mediambiental per estar catalogada com Monument natural, ZEPA i LIC.

## Descripción

Es tracta d'una platja de 600 m de longitud enclavada entre dos penya-segats (La Robaleira i la Punta del Corno) i en la qual desemboca el rierol de Penarronda o riu Dola que la divideix en dos. L'amplària mitjana és de 315 m. El seu entorn és rural i la perillositat és mitjana. Els caps de setmana té afluència massiva. L'accés també per als vehicles és fàcil. L'activitat òptima és el surf pel que està classificada com a «Categoria 2».
És la platja més extensa del concejo i la més visitada, ja que està perfectament indicat el seu accés des de la N-634. Al centre de l'arenal està l'anomenada i ben coneguda «Pedra Castelo». És l'única zona de les costes asturianes on sobreviu el «Malcomia littorae» o alhelí de mar, a més de ser una zona de nidificació del ostrero euroasiàtic.
La superfície protegida ascendeix a 34 ha, i la seva riquesa prové de les dunes que formen gran part de l'espai protegit i que són difícils de trobar en el nord, la qual cosa dona una riquesa de vegetació i fauna característica d'aquest hàbitat.
Va ser declarada monument natural el 3 d'octubre de 2002.

## Referències

* ↑ http://sig.magrama.gob.es/93/ClienteWS/Guia-Playas/Default.aspx?nombre=PLAYAS_WEB&claves=DGC.PLAYAS.PLY_CO_PLAYA&valores=517 Arxivat 2015-04-18 a Wayback Machine.
* ↑ «Playas - Ayuntamiento de Castropol» (en espanyol europeu). [Consulta: 26 octubre 2018].
* ↑ del Río, Alejandro. Guía total de las playas de Asturias. 244 rincones para disfrutar de la costa asturiana (en castellà). Nobel, 2013, p. 6. ISBN 978-84-8459-669-1.
* ↑ «Playa de Penarronda, playas de Asturias» (en espanyol europeu). [Consulta: 26 octubre 2018].
* ↑ «Escapalandia - Playa de Penarronda (Castropol) y área recreativa» (en espanyol europeu). [Consulta: 26 octubre 2018].
* ↑ Publicaciones, Consejería de la Presidencia / Servicio de. «BOPA Nº 247 - Jueves, 24 de octubre de 2002». [Consulta: 26 octubre 2018].

## Enllaços externs

* Vista aèria de la platja Arxivat 2008-09-25 a Wayback Machine.
# Voghiera

Voghiera és un municipi de 3.926 habitants de la província de Ferrara, dins la regió d'Emília-Romanya. Les seves frazioni són Ducentola, Gualdo, Montesanto i Voghenza. Els comuni limítrofs són Argenta, Ferrara, Masi Torello i Portomaggiore. El nom dels seus habitants és voghieresi.
El seu patró és Sant Antoni, festiu el 13 de juny. El nom del Sindaco (alcalde) és Claudio Fioresi, del partit lista civica, des de les eleccions de 14/06/2004.

## Llocs d'interès

* Delizia di Belriguardo – Residencia dels Este que acull el museu arqueològic local.
* Necròpoli romana a Voghenza.
# Francena McCorory

Francena McCorory (nascuda el 20 d'octubre de 1988) és una atleta estatunidenca, coneguda principalment per córrer els 400 metres, i és de la NCAA i posseïdora del rècord d'interior americà en aquest esdeveniment. Va ser membre de l'equip olímpic dels Estats Units de 2012 i va guanyar la medalla d'or en els 4 × 400 m relé als Jocs Olímpics de Londres 2012. Ella és la reina de la IAAF de 400 metres Campiona Mundial d'Indoor (2014).
Als Jocs Olímpics de 2012, McCorory va competir en els 400 metres i de relleu 4x400m. En la final de 400 metres, McCorory va acabar setena amb un temps de 50.33. En el relé, McCorory va córrer la tercera etapa dels 4 x 400m femenins (en un temps d'anada de 49.39), amb Dee Dee Trotter, Allyson Felix i Sanya Richards-Ross, al moment de guanyar amb 3:16.87, el tercer millor temps en la història olímpica darrere de la Unió Soviètica i EUA als Jocs Olímpics de 1988, i el cinquè temps més ràpid en general.

## Referències

* ↑ Francena McCorory Arxivat 1 October 2015$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.. sports-reference.com
* ↑ «Women's 4x400m relay» (en castellà). alltime-athletics.com, 2017. [Consulta: 20 març 2017].

## Enllaços externs

* IAAF, perfil de Francena McCorory
* USATF profile Arxivat 2014-03-25 a Wayback Machine.
# Hamur tahtası

Hamur tahtası ("Fusta de massa" en turc) o yastağaç (localment també senit) és una taula baixa de fusta, tradicional a Turquia i altres països veins per a fer massa i yufka. També es pot usar com una yer sofrası (per a menjar assegut a terra), posant-hi a sobre un drap de taula. En la cultura turca, generalment es fa servir una oklava, un instrument de cuina similar a un bastó de fusta (vegeu la imatge) en comptes del corró de cuina per a fer massa.

## Vegeu també

* Gastronomia de Turquia

## Referències

* ↑ http://www.tdk.gov.tr/index.php?option=com_gts&arama=gts&kelime=hamur%20tahtas%C4%B1&guid=TDK.GTS.54404cffea0df8.93941403 Arxivat 2016-01-05 a Wayback Machine.
* ↑ Türk dili. Türk Dil Kurumu., 1983.
* ↑ http://www.tdk.gov.tr/index.php?option=com_gts&kelime=SOFRA Arxivat 2015-05-18 a Wayback Machine.