OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fámjin

Fámjin (pronunciat [ˈfɔmjɪn] o [ˈfamjɪn]) és una localitat situada a la costa occidental de l'illa de Suðuroy, a les illes Fèroe. És l'única població que hi ha en tot el terme municipal. El 2021 tenia 86 habitants.

## Geografia

Fámjin és a 9 km a l'oest d'Ørðavík, que es troba a la costa est. La distància de Fámjin a Tvøroyri és de 16 km. La distància de Fámjin a Vágur és de 29 km.
Fámjin és, juntament amb Sumba, l'única població que hi ha a la costa occidental de Suðuroy, bastant més escarpada que la costa oriental. Es troba al capdevall d'una vall estreta envoltada de muntanyes, que s'obre a una petita badia amb platja. A l'est de Fámjin, pujant el vessant, hi ha un altiplà on es troba el llac Kirkjuvatn (llac de l'Església), un dels més grans de tota l'illa. Envoltant aquest altiplà hi ha les muntanyes més altes i escarpades de Suðuroy. El Gluggarnir (610 m) es troba al nord del poble, i el Borgarknappur (574 m) i el Borgin (570 m) al sud-est.

## Història

Fámjin surt per primer cop en una font escrita al Hundabrævið (la Casta dels gossos), un document del segle xiv. L'església va ser construïda en pedra segons el disseny de l'islandès Guðbrandur Sigurðsson entre 1862 i 1876 i acull una pedra rúnica que és posterior a la reforma protestant. Es tracta d'una peça important perquè demostra que les runes es van fer servir fins ben entrat el segle xvi.
El poble de Fámjin és conegut per ser el lloc on el Merkið, la bandera de les Illes Fèroe, va ser issat per primer cop el 22 de juny de 1919. La bandera feroesa va ser elaborada per Jens Oliver Lisberg i altres estudiants feroesos de Copenhaguen. Aquella mateixa bandera es pot veure exposada a l'església de Fámjin.
El 25 de març de 2005 es va reunir a Fámjin el ministre d'exteriors danès, Per Stig Møller, i el primer ministre feroès, Jóannes Eidesgaard. D'aquella reunió en va sorgir el Tractat de Fámjin, que tenia com a objectiu augmentar la influència feroesa en els afers de política exterior i seguretat que tinguessin relació amb l'arxipèlag.

## Referències

* ↑ «Statistics Faroe Islands» (en anglès).
* ↑ «Fjøll» (en feroès). Arxivat de l'original el 2011-07-20. [Consulta: 16 gener 2019]. «Llista de muntanyes de les Fèroe per alçada.»
* ↑ «Església de Fámjin» (en feroès). folkakirkjan (Església de les Illes Fèroe). [Consulta: 16 gener 2019].
* ↑ «Bandera de les Illes Fèroe» (en anglès). Flags of the World. [Consulta: 16 gener 2019].
* ↑ «Famjinerklæringen» (en danès). Govern danès. [Consulta: 16 gener 2019].

## Vegeu també

* Llista de municipis de les Illes Fèroe.
* Caça de balenes a les Illes Fèroe.

## Enllaços externs

* Web de l'ajuntament de Fámjin. (feroès)
# Angélo Tulik

Angélo Tulik (Moulins-sur-Allier, 2 de desembre de 1990) és un ciclista francès, professional des del 2012, quan va debutar amb l'equip Team Europcar, estructura en la qual es manté, tot i que actualment amb el nom de Total Direct Énergie.

## Palmarès en ruta

* 2009
** 1r als Boucles de la Loire
* 2010
** 1r a la Nantes-Segré
** Vencedor d'una etapa a la Loire-Atlantique sub-23
* 2011
** 1r al Circuit de la vallée de la Loire
** 1r al Tour de Rhuys
** 1r al Tour de la Dordogne i vencedor de 2 etapes
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Xile
** Vencedor d'una etapa al Circuit des plages vendéennes
** Vencedor d'una etapa a l'Essor breton
** Vencedor d'una etapa als Dos dies de Machecoul
* 2012
** Vencedor d'una etapa al Roine-Alps Isera Tour
* 2013
** Vencedor d'una etapa al Tour dels Fiords
* 2014
** 1r a la Roue tourangelle

## Resultats al Tour de França

* 2015. 91è de la classificació general
* 2016. Abandona (12a etapa)
* 2017. 89è de la classificació general

## Resultats al Giro d'Itàlia

* 2014. 123è de la classificació general

## Palmarès en pista

* 2009
** Campió de França de persecució per equips

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Nombre (gramàtica)

El nombre és una característica de la morfologia de certes paraules variables que les relaciona amb la quantitat o nombre d'elles. El nombre pot afectar només a la paraula variable o als elements que en depenen (concordança).
Cada llengua té un concepte de nombre propi, n'hi ha que ni tan sols tenen aquest tret gramatical, com el pirahã. L'oposició més freqüent és entre singular i plural. Segueix un llistat de nombres, amb el benentès que cap llengua contempla totes aquestes variacions:
* Singular: representa una sola unitat
* Plural: representa diverses unitats
* Singulatiu: representa una unitat seguida d'altres
* nombre dual: representa dues unitats
* Trial: representa tres unitats
* Quadral: representa quatre unitats
* Paucal: representa una quantitat petita d'unitats
* Col·lectiu: representa un conjunt d'unitats
* Nul·lar: representa zero unitats
* Partitiu: representa una porció d'unitats (se sol expressar amb el cas gramatical del genitiu)
* Distributiu: representa diverses unitats que no tenen relació entre elles
* Invers: segons la classe de paraules, hi ha un nombre marcat i l'altre és l'invers (com en la llengua towa)

## Expressió del nombre

El nombre es pot expressar mitjançant flexió, com en la majoria de llengües indoeuropees. Aquesta flexió pot dur-se a terme amb un sufix, una desinència de la declinació, un prefix (com a les llengües bantús), un canvi d'al·lomorf (canvien determinades lletres dins la paraula, com el plural intern de l'àrab) o per reduplicació de l'arrel (com en xinès).
També pot expressar-se amb una paraula totalment diferent, com el cas person-people de l'anglès. En les paraules que no tenen un nombre marcat, pot aparèixer de les que l'envolten, com en adjectius o pronoms. Finalment, pot deduir-se el nombre del context o especificar-se amb numerals i quantificadors, un procediment sintàctic propi de llengües aïllants.

## El nombre en català

En català el nombre no marcat és el singular, que s'oposa al plural, el qual es forma amb el morfema -s, si bé hi ha variants fonètiques i ortogràfiques (com en "marroquins" o "textos"). Afecta els noms, els adjectius, els pronoms, els determinants i els verbs, que han de concordar entre ells si pertanyen al mateix sintagma (el nucli del subjecte, a part, ha de concordar amb el verb). Hi ha determinades paraules invariables, com "llapis" o "cactus".
El singular designa una sola unitat i el plural diverses, sense especificar-ne quantes. Excepcionalment, el plural pot designar una sola unitat, és el cas del plural de modèstia o el majestàtic, on l'emissor usa el "nosaltres" per referir-se a si mateix. Una altra excepció és la paraula "ambdós", que és una resta d'un antic nombre dual.

## Referències

* 1 2 «Nombre (gramàtica)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
Viccionari
# Luci Trebel·li

Luci Trebel·li és el nom dels següents personatges:
* Luci Trebel·li (tribú 67 aC), tribú de la plebs el 67 aC.
* Luci Trebel·li (tribú 47 aC), tribú de la plebs el 47 aC.
# Dolgui (Kursk)

* Per a altres significats, vegeu «Dolgui».
Dolgui (en rus: Долгий) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Kursk, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 136 habitants.

## Referències

* ↑ «Климат Курской области». trasa.ru. Arxivat de l'original el 2020-05-13. [Consulta: 30 maig 2021].
* ↑ «о.п. 25 км». railwayz.info. [Consulta: 30 maig 2021].
* ↑ «Постановление Администрации Курской области от 28.07.2006 N 76 (ред. от 16.09.2020) "Об утверждении Перечня автомобильных дорог общего пользования регионального и межмуниципального значения Курской области" (дата сохранения: 23.01.2021)». openstreetmap.org. [Consulta: 30 maig 2021].
# Pere Cuyàs i Font

Pere Cuyàs i Font (Sant Vicenç dels Horts, 30 de juliol de 1914 — Sant Vicenç dels Horts, 24 de desembre de 1997) fou un polític vicentí, fundador de la secció local del Partit Socialista Unificat de Catalunya (PSUC) de Sant Vicenç dels Horts, i primer alcalde de Sant Vicenç dels Horts (1979-1983) elegit democràticament després de la dictadura franquista.

## Referències

* ↑ «Necrológicas». La Vanguardia. Barcelona: Grupo Godó, 25-12-1997. [Consulta: 5 desembre 2012].
* ↑ Ollé i Lluna, Josep. El Llessamí : ressorgiment, 1948-1998. [Sant Vicenç dels Horts]: Coral El Llessamí, 1998, p. 81-82.
* ↑ «Ajuntament de Sant Vicenç dels Horts - Històric d'alcaldes». Municat. [Barcelona]: municat.gencat.cat. [Consulta: 5 desembre 2012].
# Estel nan

El terme estel nan o estrella nana es refereix a diferents classes d'estels.
* Estel nan normalment es refereix a qualsevol estel de la seqüència principal, un estel de la lluminositat de classe V.
** Nan roig presenta menor massa que els estels de la seqüència principal.
** Nan groc és un estel nan de la seqüència principal amb massa comparable a la del Sol, El Sol és un estel nan groc.
* Nan blau és un estel de baixa massa que hipotèticament és una forma de nan roig de post seqüència principal.
* Nan blanc és un estel compost de matèria degenerada d'electrons, que es pensa que és la fase final en l'evolució dels estels no prou massius com a per produir una supernova de tipus II; els estels amb aproximadament menys de 9 masses solars.
* Nan negre es refereix a un nan blanc que s'ha refredat prou com per a no emetre llum visible.
* Nan marró és un objecte subestel·lar no prou massiu com per a produir la fusió de l'hidrogen en heli; menys de 0,08 masses solars.
# Al-Qunfudha

Al-Qunfudha o al-Kunfudha (àrab: القنفذة, al-Qunfuḏa), també Kunfudhah o Qunfudhah, o encara Kunfudah o Qunfudah, és una ciutat i port de la costa occidental de l'Aràbia Saudita, a la mar Roja, a la desembocadura del wadi Kanawna, a 75 km al nord d'Haly.
La ciutat vella formava un quadrilàter rodejat d'un mur amb torres de fortificació, i amb tres portes. Prop del port hi havia el bazar i els principals edificis de pedra antics. Les mesquites tradicionals estan també en aquesta zona entre elles la principal de la ciutat; els minarets no són gaire alts. A un illot davant el port a uns 400 metres, hi ha un antic castell que fou residència dels xerifs de la Meca en les seves estades a la ciutat. L'expansió moderna ha permès la creació d'hospital, col·legis i altres serveis a la ciutat, que s'ha expandit però resta una ciutat relativament petita. El 2010 el govern van anunciar la construcció d'un nou aeroport a Djabal Murshid al sud-est de la ciutat. La platja de Qunfudha gaudeix de certa fama.
El 1882 tenia una població d'unes 2000 persones i el 1920 eren unes deu mil. El port estava en part tancat per bancs d'arena de manera que només hi podien accedir el vaixells àrabs mitjans, però s'utilitzava bastant pel pelegrinatge, junt amb el d'al-Lith una mica més al nord, i per aquest port s'exportava la mirra recollida a la regió d'Asir. Fins al segle xix fou un concorregut port d'esclaus.

## Història

La ciutat és antiga i està situada a l'antic país dels Debes, regió que Plini esmenta com Canauna (moderna Kanawna, del nom del uadi que passa per la ciutat). Podria ser la Tebaiòpolis de Claudi Ptolemeu. Després desapareix durant segles i apareix esmentada pels portuguesos al segle xvi com Cunfutá.
El segle xviii pertanyia a l'imam de Sanà i va tenir certa importància pel comerç del cafè, ja que aquí es pagava l'impost pels vaixells que anaven del Iemen a Jeddah. El territori entre Jeddah i Haly va caure en mans del xerif de la Meca el 1772. Muhammad Ali d'Egipte al segle xix la va convertir en base per les seves operacions militars a l'Aràbia interior i l'Asir. L'oficial georgià Mehmed Agha Türkče Bilmez es va revoltar contra el governador egipci de l'Hijaz, Ahmad Pasha (1832-1833) i va ocupar al-Qunfudha (1832), Abu Arish, al-Hudayda i Mokha (1833), però finalment fou derrotat i la revolta reprimida. El 1870 els turcs la van utilitzar com a base per les seves operacions a l'Asir i fou un kada (districte) del sandjak d'Asir. Els otomans van comunicar la ciutat per telègraf amb Jeddah al nord i Luhayya, al-Hudayda i Sana al sud. El 1916 el districte va quedar en poder del rebels àrabs manats per Abd Allah, fill del xerif al-Husayn II ibn Ali i els turcs van pedre al-Qunfudha el setembre al mateix temps que Taif. Fou ocupada pel Nedjd el 1925 i formà part després del regne de Hijaz i Nedjed rebatejat regne de l'Aràbia Saudita.

## Bibliografia

* Admiralty Handbook, Western Arabia and the Red Sea, Londres 1946
* R. B. Winder, Saudi Arabaia in the nineteenh century, Londres 1965
Plantilla:Cal foto gro
# Angón

Angón és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 37 | 43 | 40 | 35 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Nomatsiguenga

Nomatsiguenga és una llengua arawak del Perú, del subgrup de les llengües campa. És prou propera del matsiguenga per considerar-les de vegades dialectes una sola llengua, sobretot tenint en compte que totes dues són parlats pels matsigenka. La majoria dels parlants són monolingües.

## Fonologia

Segons Lawrence, Nomatsiguenga té els següents fonemes consonàntics i vocàlics.
Consonants nomatsiguenga :
| | Bilabial | Dental | Alveopalatal | Velar | Glotal | Sense especificar |
| Nasal | m | n | | ŋ (ng, n) | | N (n, m) |
| Oclusiva | p b | t | | k g | | |
| Fricativa | | s | ʃ (sh) | | h | |
| Africada | | ts | tʃ (ch) | | | |
| Líquida | | | ɾ (r) | | | |
| Semivocal | | | j (y) | | | |
Vocals nomatsiguenga :
| | Frontal | Central | Posterior |
| Tancada | i, iː (ii) | ɨi (ë) | |
| Mitjana | e, eː (ee) | | o, oː (oo) |
| Oberta | | a, aː (aa) | |

## Gramàtica

EL nomatsiguenga és un dels pocs idiomes del món que té dos mecanismes causals diferents per indicar si la causa ha estat implicada en l'activitat amb el causant o no. El prefix ogi- s'utilitza per expressar la idea que la causa no estava implicada en l'activitat, mentre que el sufix -hag s'utilitza quan la causa està implicada.
    y-ogi-monti-ë-rii-tomi 3sg+M-CAUS$_1$-cross.river-NON.FUT-3sg+M3sg+M-son "Va fer travessar el riu al seu fill (li ho va dir)".
    y-monti-a-hag-ë-rii-tomi 3sg+M-cross.river-EPENTÈTIC-CAUS₂-NON.FUT-3sg+M3sg+M-son "Va fer travessar el riu al seu fill (el va ajudar a travessar-lo)".

## Referències

* ↑ Lawrence, Aimee L. Inflectional Verbal Morphology in Nomatsigenga. University of Texas at Austin, 2013.
* ↑ Wise, M.R. (1986). "Grammatical characteristics of PreAndine Arawaken languages of Peru." pg. 567–642. In Derbyshire, D. C. & Pullum, G. K., eds. (1986). Handbook of Amazonian languages, Vol. 1'. Berlin: Mouton de Gruyter. Cited in Dixon, R.M.W. (2000). "A Typology of Causatives: Form, Syntax, and Meaning". In Dixon, R.M.W. & Aikhenvald, Alexendra Y. Changing Valency: Case Studies in Transitivity. Cambridge University Press.

## Bibliografia

* Harold Shaver, Diccionario nomatsiguenga—castellano castellano—nomatsiguenga, Serie Lingüística Peruana 41, Pucallpa, Ministerio de Educación and Instituto Lingüístico de Verano, 1996 (copie en ligne)
# Anàleg solar

Un anàleg solar és un tipus d'estrella fotomètricament similar al Sol del sistema solar. Són estrelles de seqüència principal o sub-gegants amb índex de color B-V similars al Sol (0,65). Un "bessó solar" és una estrella anàloga al sol amb un del tipus espectral, una temperatura de superfície, una velocitat de rotació, una massa, i variabilitat i metal·licitat molt semblants als valors solars. Aquests valors serien:
* Temperatura dintre de 10 K.
* Metal·licitat dins de 0,05 dex.
* Edat pels volts de 1000 milions d'anys, perquè el seu estat evolutiu sigui comparable.
* Cap estrella acompanyant coneguda, ja que el Sol no en té.
L'observació d'aquests tipus d'estrelles és important per a entendre millor les propietats del Sol en relació amb altres estrelles i la possibilitat de l'habitabilitat dels planetes.
Les següents estrelles es consideren bessons solars:
| Nom | Una altra denominació | Constel·lació | Tipus espectral | Magnitud aparent | Distància (Anys llum) |
| Alpha Centauri A | Rigil Kentaurus | Centaure | G2V | +1,33 | 4,365 |
| Asterion | β Canum Venaticorum | Llebrers | G0V | +4,26 | 27,4 |
| 18 Scorpii | HIP 79672 | Escorpió | G2V | +5,50 | 45,7 |
| 37 Geminorum | HIP 33277 | Bessons | G0V | +5,74 | 56,3 |
| 51 Pegasi | HIP 113357 | Pegàs | G2.5IVa | +5,49 | 50,1 |
| HD 98618 | HIP 55469 | Ossa Major | G5V | +7,66 | 126 |
| HD 101364 | HIP 56948 | Dragó | G5 | +8,65 | 217 |

## Referències

* ↑ Hall, J. C.; Lockwood, G. W. «The Chromospheric Activity and Variability of Cycling and Flat Activity Solar-Analog Stars». The Astrophysical Journal, 614, 2004, pàg. 942-946 [Consulta: 18 setembre 2007].
* ↑ Porto de Mello, G.; da Silva, R.; da Silva, L.. «A Survey of Solar Twin Stars within 50 Parsecs of the Sun». A: Bioastronomy 99: A New Era in the Search for Life, pp. 73-78. ISBN 1-58381-044-7 [Consulta: 18 setembre 2007].

## Vegeu també

* Habitabilitat planetària
# Sant Lluís Rei del Fort Libèria

Sant Lluís Rei del Fort Libèria és la capella del Fort Libèria, del terme comunal de Vilafranca de Conflent, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord.
És situada a l'interior del Fort Libèria, situat damunt i al nord de la vila.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «189 - Vilafranca de Conflent». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Gavín, Josep M. «Conf 167. Sant Lluís Rei del». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3*). ISBN 84-85180-12-7.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Vilafranca de Conflent». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ Sant Lluís del Fort Libèria en els ortofotomapes de l'IGN
# Pere Cusell Estapé

Pere Cusell Estapé, fou esportista i dirigent esportiu.
Va ser president de la Federació Catalana d'Atletisme des del mes de novembre de 1924 fins al mes de febrer de 1927. Abans havia presidit la secció d'atletisme del Futbol Club Barcelona, de la qual havia estat nomenat president al principi de 1924. Entre 1924 i 1926 va formar part de la junta directiva del club blaugrana, en la qual va ser vocal, vicepresident tercer i secretari sota la presidència de Joan Gamper. El 1925 va ser proposat per substituir Gamper quan aquest va haver de deixar el càrrec després que en un partit d'homenatge a l'Orfeó Català es xiulés la Marxa Reial al Camp de les Corts i es clausurés l'estadi, però va preferir ser vicepresident administratiu amb Arcadi Balaguer, que el va nomenar soci de mèrit del club. Al marge de la d'atletisme, també va ser president de les seccions de rugbi i ciclisme del FC Barcelona, i va impulsar la creació de les d'hoquei, lluita i bàsquet. També a ser vocal del Comitè Olímpic Espanyol i membre de la Confederació Esportiva de Catalunya. El 1927, va ser elegit alcalde de Sanaüja.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Esport Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2012. ISBN 978-84-412-2106-.
* ↑ Gallen Utset, Carles. Les Federacions Esportives catalanes i els seus presidents. Barcelona: UFEC, 2013. ISBN Gi.1233-2013.
* ↑ Santacana, Carles. FC d'Atletisme. Història de l'atletisme a Catalunya, 2012. ISBN 978-84-615-8281-5.
* ↑ «Presidents de la FC d'Atletisme». [Consulta: 16 març 2015].
# FVN

FVN té els següents significats:
* Federació Basca de Natació (del seu nom en castellà Federación Vasca de Natación), òrgan rector de la natació a Euskadi
* Fædrelandsvennen, diari publicat a Kristiansand, a Noruega
* Fvn també és l'abreviatura de la fervanita, mineral de la classe dels òxids
# Frœschwiller

Frœschwiller (en alsacià Freschwiller) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 564 habitants.
Forma part del cantó de Reichshoffen, del districte de Haguenau-Wissembourg i de la Comunitat de comunes Sauer-Pechelbronn.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 438 | 465 | 484 | 508 | 515 | 564 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1947-1971 | Frédéric Jost |
| 1971-1979 | Tom Moritz |
| 1979-2008 | Bernard Logel |
| 2008- | Jean Muller |
# Atar (Mauritània)

Atar (àrab: أطار, Aṭār) és una ciutat del nord-oest de Mauritània, capital de la regió d'Adrar i del departament d'Atar, i principal establiment de l'altiplà d'Adrar o Adrar Tmar. Disposa d'un petit aeroport, un museu i una mesquita històrica construïda l'any 1674. Algunes vegades ha estat final d'etapa en el Rally anomenat París-Dakar. La seva població estimada és d'uns 30.000 habitants (4.500 el 1950). El departament d'Atar tenia 35.313 habitants el 1988 i 41.645 el 1996.
Darrerament geòlegs russos han descobert un riu subterrani que pot abastir d'aigua a 50.000 persones més que tota la població de la ciutat i la meitat de tota la província.

## Història

Fou fundada el segle xvi o XVII per dissidents de Chinguetti. Segons la tradició cada any els Idau Ali organitzaven a Chingueti una caravana de peregrins i donaven l'imamat dels peregrins a un notable Smàcida, però un any es va trencar la tradició i l'imamat fou confiat a un Ghellaoui; llavors un grup de smàcides va abandonar la ciutat i es va anar a instal·lar prop d'Azougui, que llavors era una ciutat destacada (després va desaparèixer) on fins i tot els portuguesos van tindre una feitoria el segle xv. D'aquest establiment va sorgir Atar que aviat esdevingué un centre comercial dels nòmades i una sortida pels productes del sud marroquí.
Al començament del segle XX Coppolani i el successor el coronel Montané-Capdebosc va estendre la influència francesa al nord del Senegal van veure que calia conquistar l'Adrar que era el centre d'oposició a la colonització. El coronel Gourad va decidir establir les seves forces a Atar, considerada capital d'Adrar i hi va arribar la seva columna després de derrotar a l'emir d'Atar i als que els francesos anomenaren "talibés" del xeic Ma al-Ainin (Ma al-Aynayn) al pas d'Hamdun entrant al ksar el 9 de gener de 1909. El cap dels smàcides, Sidia Ould Sidi Baba va presentar la seva submissió a França. Des d'aquesta data no va parar de guanyar importància. Està unida per carretera i avió amb la capital del país, Dakar i Marroc.

## Bibliografia

* Gouraud, Mauritani-Adrar, París 1945
# Nicolas Rousseau

Nicolas Rousseau (Château-Renault, Centre, 16 de març de 1983) és un ciclista francès, professional del 2007 al 2012.
Va participar en els Jocs Olímpics de Pequín en la modalitat de Persecució per equips.

## Palmarès

* 2001
** 1r al Chrono des Herbiers júnior
* 2002
** 1r al Chrono des Herbiers júnior
* 2005
** 1r al Tour del Haut-Anjou
* 2009
** Vencedor d'una etapa a la Ruta del Sud
* 2010
** Vencedor d'una etapa a la Tropicale Amissa Bongo

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2008. 122è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it