OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Peach Lake

Peach Lake és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 1.671 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Peach Lake tenia 1.671 habitants, 617 habitatges, i 468 famílies. La densitat de població era de 239 habitants per km².
Dels 617 habitatges en un 37,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 64% hi vivien parelles casades, en un 9,4% dones solteres, i en un 24,1% no eren unitats familiars. En el 20,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,71 i el nombre mitjà de persones que vivien a cada família era de 3,16.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,6% tenia menys de 18 anys, un 4,5% entre 18 i 24, un 27,8% entre 25 i 44, un 26,6% de 45 a 60 i un 13,5% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,8 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 72.222 $ i la renda mediana per família de 82.222 $. Els homes tenien una renda mitjana de 55.529 $ mentre que les dones 39.479 $. La renda per capita de la població era de 33.340 $. Cap de les famílies estaven per sota del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Peach Lake». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Peach Lake». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Cantó de Montalban-1

El cantó de Montalban-1 és un cantó francès del departament de Tarn i Garona, situat al districte de Montalban. Té 2 municipis i part del de Montalban.

## Municipis

* La Mòta e Capdevila
* Vilamada

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1985-1992 | André Garrigue | UDF |
| 1992-2004 | Alain Gabach | UDF, després UMP |
| 2004- | Roland Garrigues | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Campionat internacional d'esgrima de 1934

El Campionat internacional d'esgrima de 1934 fou la dotzena edició de la competició que en l'actualitat es coneix com a Campionat del Món d'esgrima. Es va disputar a Varsòvia.

## Resultats
### Resultats masculins

| Proves | Or | Plata | Bronze |
| Floret individual | Giulio Gaudini | Gustavo Marzi | Giorgio Bocchino |
| Floret per equips | ItàliaGiorgio Bocchino Manlio Di Rosa Giulio Gaudini Gioacchino Guaragna Gustavo Marzi Giuliano Nostini | FrançaRené Bougnol André Gardère Édouard Gardère Michel Godin René Lemoine | AlemanyaErwin Casmir Julius Eisenecker August Heim Stefan Rosenbauer |
| Sabre individual | Endre Kabos | Giulio Gaudini | László Rajcsányi |
| Sabre per equips | HongriaJenő Erdélyi Aladár Gerevich György Jekelfalssy Endre Kabos László Rajcsányi Imre Rajczy | ItàliaGiulio Gaudini Gustavo Marzi Aldo Montano Vincenzo Pinton Emilio Salafia Angelo Treves | PolòniaWładysław Dobrowolski Leszek Lubicz-Nycz Władysław Segda Antoni Sobik Marian Suski Tadeusz Friedrich |
| Espasa individual | Pál Dunay | Gustaf Dyrssen | Hans Drakenberg |
| Espasa per equips | FrançaGeorges Buchard Philippe Cattiau Michel Godin René Lemoine Michel Pécheux Jean Piot | ItàliaGiancarlo Brusati Giancarlo Cornaggia-Medici Roberto Battaglia Saverio Ragno Giorgio Rastelli Franco Riccardi | SuèciaHans Drakenberg Gustaf Dyrssen Carl Gripenstedt Nils Hellsten Sven Thofelt Bertil Uggla |

### Resultats femenins

| Proves | Or | Plata | Bronze |
| Floret individual | Ilona Elek | Margit Elek | Hedwig Haß |
| Floret per equips | HongriaErna Bogáti Margit Danÿ Ilona Elek Margit Elek Katalin Horváth Ilona Vargha | AlemanyaHedwig Haß Henni Jüngst Olga Oelkers Leni Oslob | Regne Unit Mary Geddes Judy Guinness Gwendoline Neligan Kathleen Stanbury-Statbourg ItàliaAda Biagini Marisa Cerani Letizia Meneghelli Germana Schwaiger |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Hongria | 5 | 1 | 1 | 7 |
| 2 | Itàlia | 2 | 4 | 2 | 8 |
| 3 | França | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 4 | Alemanya | 0 | 1 | 2 | 3 |
| - | Suècia | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 6 | Polònia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 6 | Regne Unit | 0 | 0 | 1 | 1 |
| TOTAL | TOTAL | 8 | 8 | 9 | 25 |

## Referències

* ↑ The Guinness Encyclopaedia of Sports Records & Results. Fencing World Championships, pages 165-167. Guinness Superlatives Ltd, 1987. ISBN 0-85112-492-5.
# Màrsies de Pel·la

Màrsies de Pel·la (en llatí Marsyas, en grec antic Μαρσύας) fou un escriptor grec nadiu de Pel·la (Macedònia), contemporani d'Alexandre el Gran. Suides diu que es va educar amb el conqueridor i que era germà d'Antígon el borni, segurament germanastre per part de mare.

## Biografia

El parentiu amb Antígon i la seva educació amb Alexandre fa creure que tenia un naixement noble, però segons Suides diu que de jove va ser un gramàtic que es dedicava a l'ensenyament (γραμματοδιδάσκαλος, grammatodidàskalos). La única cosa que se sap segura és que Demetri Poliorcetes el va nomenar comandant d'una divisió de la seva flota en la gran batalla naval de Salamina de Xipre el 306 aC, segons diu Diodor de Sicília, i això demostra que no era només un simple gramàtic sinó que es dedicava als assumptes públics. És probable que durant la seva vida es mantingués al costat del seu germanastre Antígon.

## Obra

La seva obra principal va ser una història del Regne de Macedònia en deu llibres, avui perduda, que parlava de Macedònia des dels temps antics fins a l'expedició d'Alexandre a Àsia, però acabava bruscament amb l'anada del conqueridor a Egipte i la fundació d'Alexandria. L'obra la citen moltes vegades Ateneu de Naucratis, Plutarc, Valeri Harpocratió i altres escriptors. Harpocratió cita expressament Τὰ περὶ Ἀλέξανδρον (Coses sobre Alexandre), que no se sap si formava part de la mateixa obra o era una obra diferent.
Suides li atribueix una història sobre l'educació d'Alexandre (τοῦ Ἀλεξάνδρου ἀγωγήν), i diu que era una obra independent, i una història sobre l'antiga Àtica (Ἀττικά) en dotze llibres, que devia escriure ja de gran.

## Referències

* ↑ 1.Marsyas a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 963

## Vegeu també

* Màrsies de Filips
# Serrat de l'Alzinar

El Serrat de l'Alzinar és un serrat del terme municipal de Sant Esteve de la Sarga, del Pallars Jussà. Es tracta d'un dels contraforts de la part central-oriental del Montsec d'Ares.
Està situat quasi a l'extrem sud-est del terme de Sant Esteve de la Sarga, prop del límit amb Castell de Mur i amb Àger, al sud del poble de Moror.
# Maria Salleras Juan

Maria Salleras Juan és una treballadora social mallorquina. Va participar en lluita clandestina mallorquina contra el franquisme. Ha dirigit Càritas Diocesana a Mallorca, i actualment n'és representant al Consell de Cooperació al Desenvolupament de les Illes Balears i treballadora social d'Immigració i coordinadora de Part Forana. El 2008 va rebre el Premi Ramon Llull.

## Referències

* ↑ Acta de la Secció de 19-12-2007. on hi va assistir com a representant de Càritas
# Partit Federalista Europeu de Catalunya

El Partit Federalista Europeu de Catalunya (PFEC) fou un partit polític fundat pel nordcatalà Gilbert Grau el 1975 en el si del Partit Federalista Europeu als congressos de Ginebra i Verona com a representant del conjunt dels Països Catalans. Propugnava la reunificació dels cinc Països Catalans i llur independència en el marc d'una Europa Federal. Editava la publicació Tramuntana.

## Referències

* 1 2 «Partit Federalista Europeu de Catalunya (Països Catalans)». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 7 novembre 2021].
# Campionat del Món de Trial 1980

La temporada de 1980 del Campionat del Món de trial fou la 6a edició d'aquest campionat, organitzat per la FIM. El calendari oficial constava de 12 proves puntuables, celebrades entre el 9 de febrer i el 14 de setembre.
Aquella temporada fou la del darrer triomf d'una de les històriques motocicletes catalanes al Mundial: Bultaco plegà aquell mateix any a mitja temporada deixant l'únic pilot que mantenia, Bernie Schreiber, sense assistència (l'americà hagué d'anar-se'n a Italjet); OSSA feia temps que estava en crisi i, malgrat disposar d'una moto molt competitiva (la TR 80 "Groga"), aviat hagué de plegar també; finalment, Montesa acabaria essent absorbida per Honda el 1986 i els títols que tornà a guanyar a partir de 1996 ho feu ja amb tecnologia bàsicament japonesa. Hagueren de passar, doncs, 13 anys perquè una moto catalana tornés a guanyar aquest campionat: Fou Gas Gas amb Jordi Tarrés el 1993.

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Ulf Karlson | Montesa | 121 |
| 2 | Bernie Schreiber | Bultaco/Italjet | 111 |
| 3 | Yrjö Vesterinen | Montesa | 94 |
| 4 | Eddy Lejeune | Honda | 86 |
| 5 | Martin Lampkin | SWM | 61 |
| 6 | Manuel Soler | Montesa | 47 |
| 7 | Toni Gorgot | OSSA | 41 |
| 8 | Malcolm Rathmell | Montesa | 40 |
| 9 | Rob Shepherd | Honda | 39 |
| 10 | Jaume Subirà | Fantic | 29 |

## Referències

* «FIM Trial World Championship. 1980» (en anglès). trialonline.org. Arxivat de l'original el 13 de juny 2013. [Consulta: 20 febrer 2011].
# Can Ferré Bigorra

Can Ferré Bigorra és un edifici del municipi de Valls (Alt Camp) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Forma part del conjunt de les Masies dels Boscos. Antigament, aquesta masia era coneguda amb els noms del Tancat d'en Dasca, Can Morató i més endavant Ca de la Joana Dasca.

## Descripció

La finca disposa de paret de tanca dins la qual hi ha una casa de masovers a la dreta i a l'esquerra l'immoble principal.
L'edifici consta de baixos i dues plantes més. Al sud i a l'oest hi ha una àmplia zona porticada, que dibuixa a la planta una "L"; tres arcades corresponen a la façana principal (sud), quatre a ponent i una a llevant. Al primer pis de la façana principal hi ha tres portes balconeres amb elements escultòrics a les llindes, i a la segona planta hi ha dues finestres àmplies i rectangulars i una arcada que correspon a una terrassa coberta.
La façana oest té dues portes balconeres i una finestra al primer pis i dos arcs desiguals en l'extrem dret, que són de la terrassa ja esmentada. En la façana de llevant no hi ha cap element d'interès.
La façana sud es pot considerar com la principal perquè hi ha la porta d'accés i dues finestres en la planta baixa; en el primer pis hi ha tres finestres rectangulars, la del mig més ampla, i també tres finestres a la segona planta.

## Referències

* 1 2 3 «Bosc Morató - Bosc de Dacsa - Can Ferré Bigorra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 octubre 2013].
# Serradora d'Àrreu (Alt Àneu)

La Serradora d'Àrreu és una obra d'Alt Àneu (Pallars Sobirà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Les serradores eren estructures industrials que permetien serrar longitudinalment els troncs dels arbres gràcies a la força de l'aigua del riu. Aquests troncs es transformaven en bigues o taules que formaven part del panorama visual de la zona en construccions tant domèstiques com industrials.
Es tracta de les restes de la serradora d'Àrreu de les que s'identifiquen algunes parts com el canal-desparador o el carro o bancada, però la resta no es conserva dempeus a excepció d'algunes restes de paret com la sud o oest.

## Referències

* 1 2 «Serradora d'Àrreu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 juny 2020].
# Andradina

Andradina és una ciutat brasilera de l'estat de São Paulo. El 2022 tenia 59.783 habitants. La principal activitat econòmica de la ciutat és la ramaderia.

## Referències

* ↑ «Andradina» (en portuguès). Institut Brasiler de Geografia i Estadística. [Consulta: 9 juliol 2023].
# Serau del Japó

El serau japonès o capricorni del Japó (Capricornis crispus), conegut en japonès com a nihon kamoshika, és una espècie de caprí salvatge que viu als boscos de l'illa de Honshū, al Japó. A Kyushu i Shikoku n'hi ha poblacions residuals.
Té unes banyes petites i un pelatge gris abundant per suportar els hiverns nipons.

## Referències

Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
# Henri Privat-Livemont

Henri Privat-Livemont (Schaerbeek, 1861 - 1936) fou un decorador, cartellista i il·lustrador belga.
Estudià a l'Escola d'Arts Decoratives de Sint-Joost-ten-Node, on posteriorment impartí classes. En acabar els seus estudis viatjà a París amb una beca, i hi continuà la seva formació a l'École Étienne-Marcel. A la capital del Sena participà en la decoració de l'edifici de la Mairie i en els decorats per a una representació de Hamlet. El 1889 retornà a Schaerbeek i treballà en la decoració d'edificis particulars i oficials. El 1895 va fer el seu primer cartell per al Cercle Artístic d'aquesta ciutat de Bèlgica, entitat que li encarregaria molts d'altres amb el temps. A Brussel·les treballà en la decoració de teatres i casinos. Privat-Livemont tingué una enorme influència en l'obra d'Alexandre de Riquer. Al Museu Nacional d'Art de Catalunya es conserven obres seves.

## Referències

* ↑ «El Cartell Modern». PDF. MNAC, Del 19 juliol al 30 setembre 2007. [Consulta: 11 gener 2013].
# Baile na hAbhann

Baile na hAbhann ("assentament en el riu", en anglès Ballynahown) és una ciutat d'Irlanda, a la Gaeltacht del comtat de Galway, a la província de Connacht. Es troba a 31 kilòmetres de Galway, a la carretera regional R336 entre Indreabhán i Casla.
Hi ha la seu general de l'emissora de televisió en irlandès TG4.
Es troba enmig de la ruta del Bus Éireann 424 Arxivat 2012-10-25 a Wayback Machine. cap a Galway.

## Referències

* ↑ Placenames Database of Ireland
* ↑ «Nuacht RTÉ relocates to Baile na hAbhann». Galway Independent, 21-11-2007. Arxivat de l'original el 2011-07-11. [Consulta: 28 abril 2013].
# Partit Federal del Sudan del Sud

El Partit Federal del Sudan del Sud (Southern Sudan Federal Party PFSS/SSFP, a vegades anomenat Partit Federal Sudista o Partit Federalista) fou un efímer partit polític del Sudan, operant al sud del país. Fou fundat el 1957 per dos intel·lectuals, el pare Saturnino Lohure Hilangi i Ezboni Mondiri Gwanza. El partit proposava una confederació d'estats igual entre nord i sud, amb l'anglès i àrab com a llengües amb els mateixos drets, un estat secular amb l'islam i el cristianisme reconeguts com a principals religions i les altres respectades igualment; el sud havia de tenir un funcionariat, sistema educatiu i exèrcit propis
En les eleccions de febrer i març del 1958 va donar suport al Partit Liberal Sudista que va obtenir 38 diputats (d'un total de 46 escons a les províncies del sud); un membre del partit fou elegit en les llistes liberals per Torit. Però les discòrdies internes dels liberals van provocar el fraccionament del grup i 16 parlamentaris se'n van separar; dos parlamentaris van passar a altres partits, un d'ells el que havia estat elegit pel Partit Federal i l'altre pel Front Antiimperialista; aquestos dos partits van formar aliança. Aquest va presentar una moció per un Sudan federal que fou rebutjada i el partit es va retirar del Parlament (16 de juny de 1958); el govern llavors va fer arrestar al president del partit Ezboni Mondiri Gwanza i aquest es va fraccionar i el Pare Saturnino Lohure va formar amb tots els parlamentaris que li van voler donar suport, el Bloc del Sud, que va reunir a 25 membres. El 17 de novembre de 1958 el parlament quedava dissolt per un cop d'estat militar dirigit pel general Ibrahim Abbud. Saturnino va haver de fugir a Uganda el 1961. Mondiri fou jutjat el 1960 i condemnat a 10 anys. El 30 d'octubre de 1964 es va formar un govern de transició a al democràcia en el que Mondiri fou ministre fins al març de 1965.

## Notes

* ↑ i va morir el 1967

## Referències

* Nyuot Yoh, John G. 2005, "NOTES ON FOREIGN POLICY TRENDS OF SOUTHERN SUDAN POLITICAL AND MILITARY ORGANIZATIONS AND PARTIES (1940s-1972)". pàgs. 16–17 a Arxivat 2012-03-30 a Wayback Machine. PDF
* Veenhoven, Willem Adriaan; Ewing, Winifred Crum (1977). Case studies on human rights and fundamental freedoms: a world survey, Volume 4. Martinus Nijhoff Publishers. pàg. 243. ISBN 9024719569.
* Gabriel Warburg (1978). Islam, nationalism and communism in a traditional society: the case of Sudan. Routledge. p. 105. ISBN 0714630802.
* Abdullahi Ali Ibrahim (2008). Manichaean delirium: decolonizing the judiciary and Islamic renewal in Sudan, 1898-1985. BRILL. pàg. 170. ISBN 9004141103.
* Viva Ona Bartkus (1999). The dynamic of secession. Cambridge University Press. pàg. 136. ISBN 0521659701.
# Novossiltseve

Novossiltseve (en (ucraïnès): Новосільцеве, en rus: Новосельцево, Novosséltsevo) és un poble de la República Autònoma de Crimea, a Ucraïna, que el 2014 tenia 433 habitants. Pertany al districte rural de Djankoi. Fins al 1945 la vila es deia Ak-Xeikh.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Camí de Monistrol de Calders a Vilaterçana

El Camí de Monistrol de Calders a Vilaterçana és una pista forestal en algun tros i un corriol en d'altres dels termes municipals de Monistrol de Calders i de Granera, a la comarca del Moianès.
El camí arrenca de la Coma, des d'on s'adreça a ponent fins que travessa el torrent de la Baga Cerdana, on canvia de direcció i va cap al sud. Abans d'arribar a la Pedrera de la Païssa, al Pedregar, gira 350 graus per emprendre la pujada cap a la Carena del Peter, on arriba després de dos revolts més molt tancats. Segueix cap al nord tota la Carena del Peter, fins a la Pedrera de l'Estrada, moment en què entra en el terme de Calders.
Tot seguit, segueix tot el Serrat de la Tirolena pel costat de ponent, i, fent alguns revolts molt tancats més, sempre carena amunt, travessa el Camp Gran, i arriba al Camp Solà, on s'ajunta amb el Camí de Sant Amanç a la Grossa. Aquesta cruïlla és a prop i al sud de la masia de Vilaterçana i al sud-oest de la de la Grossa.

## Bibliografia

* ERILL I PINYOT, Gustau, GUAL I PURTÍ, Jordi (fotografies) i MANENT I ORISTRELL, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: El poble dels pagesos enginyers. Moià-Monistrol de Calders: Gràfiques Ister. Ajuntament de Monistrol de Calders, 2006. (Col·lecció Pedra i aigua, 1). DL. B-54.339/2006
* PERARNAU I LLORENS, Jaume i PIÑERO I SUBIRANA, Jordi. Monistrol de Calders. La seva història i el seu patrimoni. Monistrol de Calders: Ajuntament de Monistrol de Calders, 1993. Sense ISBN.
# Serradora

Una serradora és una instal·lació industrial o artesanal dedicada a la serrada de fusta. Les serradores són indústries de primera transformació de la fusta; proveeixen de productes semi-acabats que generalment són destinats a una indústria de segona transformació (fusteria, ebenisteria, construcció, etc.) encarregades de fabricar objectes o parts d'objectes de consum. Les primeres serres mecàniques eren mogudes per un molí, de manera que, les serradores, estaven situades tradicionalment a les proximitats dels cursos d'aigua. Un cop tallada, abans de ser emprada. la fusta ha de tenir el correcte assecatge.

## Serradores sense localització fixa

A la dècada de 1920 es van començar a utilitzar serradores "sense localització fixa" de manera que el campament de la serradora pogués canviar de situació geogràfica. Aquestes serradores es podien traslladar d'un lloc a l'altre gràcies a la caldera d'aigua incorporada que convertia l'agua en vapor per fer moure les serres (semblant a la màquina de vapor dels ferrocarrils).
Després de la baixa de demanda de fustes natives aquestes serradores que tenien costos molt alts de manteniment i eren operats per més de 12 persones, van passar a convertir-se en les serradores modernes que s'utilitzen en feines de menor producció a causa de la manca de fusta nativa i que són operades per no més de 3 ó 4 persones i reben el nom de serradores mòbils.

## Referències

* ↑ Casals Ester, Pau «DISSENY D’UN EDIFICI PER A ÚS DE MAGATZEM». Universitat Politècnica de Catalunya, 2012, pàg. 8 [Consulta: 25 novembre 2021].

## Vegeu també

* Serradures
# Fontana dei Quattro Fiumi

L'escultura de la Fontana dei Quattro Fiumi o Font dels Quatre Rius, es troba a la Piazza Navona de Roma i va ser ideada i tallada per l'escultor i pintor Gian Lorenzo Bernini a 1651 sota el papat d'Innocenci X, en plena època barroca, durant el període més prolífic del genial artista i prop de la que un altre temps fou la Chiesa di San Giacomo de gli Spagnoli
La font es compon d'una base formada d'una gran piscina el·líptica, coronada en el seu centre d'una gran mola de marbre, sobre la qual s'eleva un obelisc egipci d'època romana, l'obelisc de Domicià.
Les estàtues que componen la font, tenen unes dimensions més grans que en la realitat i són al·legories dels quatre rius principals de La Terra (Nil, Ganges, Danubi, Riu de la Plata), cada un d'ells en un dels continents coneguts en l'època. A la font cadascun d'aquests rius està representat per un gegant de marbre.
Els arbres i les plantes que emergeixen de l'aigua i que es troben entre les roques, també estan en una escala més gran que en la realitat. Els animals i vegetals, generats d'una naturalesa bona i útil, pertanyen a espècies grans i potents (com el Lleó, cavall, cocodril, serp, drac, etc.). L'espectador, girant al voltant de la font, descobreix noves formes que abans estaven amagades o cobertes per la massa rocosa. Amb aquesta obra, Bernini vol suscitar admiració a qui la mira, creant un petit univers en moviment a imitació de l'espai de la realitat natural.
La font va ser sotmesa a restauració, un treball que es va donar per conclòs el desembre de 2008. Constitueix un dels escenaris clau de la novel·la i el film Àngels i Dimonis, a la qual és llançat un dels cardenals segrestats, i Robert Langdon (Tom Hanks) es llança a l'aigua per salvar-lo.

## Els animals de la font

La font presenta figures de set animals, a més d'un petit colom i l'emblema dels Pamphili. Per poder observar-lo, n'hi ha prou amb donar una volta al voltant de la font. Les figures són: un cavall, una serp de terra (a la part més alta, a prop de l'obelisc), la serp de mar, un dofí (que funciona també com a desguàs), un cocodril, un lleó i un drac. Notar també la vegetació esculpida que sembla real.
* El lleó.
* El cocodril.
* La serp de mar.
* El cavall.
* La serp de terra.
* El dofí.
* El drac.
* Els animals de l'emblema.

## Vegeu també

* Fonts de Roma
# Serau de l'Himàlaia

El serau de l'Himàlaia (Capricornis thar) és un caprí vulnerable, originari de l'est i el sud-est de Bangladesh, l'Himàlaia (Bhutan, el nord de l'Índia i el Nepal), el nord-est de l'Índia i probablement l'oest de Myanmar. En el passat se l'ha considerat una subespècie del serau comú, Capricornis sumatraensis.

## Referències

* 1 2 Grubb, Peter. Wilson, D. E. (ed.); Reeder, D. M. (ed.). Mammal Species of the World. 3a ed.. Johns Hopkins University Press, 16 novembre 2005, p. 705. ISBN 0-801-88221-4.
Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :