OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Montes Alpes

Els Montes Alpes són una cadena muntanyenca de la Lluna, situada entre la Mare Imbrium i la Mare Frigoris. El nom va ser posat per l'astrònom Johannes Hevelius, en referència a la serralada dels Alps terrestres.

## Topografia i història

La serralada té una longitud de 281 km i una amplària màxima d'uns 80 km, que alberga diversos pics amb una altura mitjana de 2.400 m. Ve delimitada en els seus extrems pel cràter Plató en el nord-oest i el cràter Cassini en el sud-est. La serralada es troba dividida en dues meitats pel Vallis Alpes (Vall dels Alpes), de 130 km de longitud i 11 km d'amplària, vorejada per goles de 1.000 m d'altitud.
El pic més alt de la serralada és el Mons Blanc amb 25 km d'amplària i 3.600 m d'altitud. En l'extrem sud-est de la serralada es troben el Promontori Deville, amb una amplària de 16,56 km i una altura de 1.300 m, i el Promontori Agassiz, amb una amplària de 18,84 km i una altitud de 2.470 m. Els promontoris (promontorium) són l'equivalent lunar d'un cap terrestre.
Els Montes Alpes constitueixen un dels fragments supervivents de l'anell central d'un conjunt original de tres, formats per un impacte. Aquest impacte va causar la formació de la conca de la Mare Imbrium, fa uns 3.850 milions d'anys.
* A la dreta de la imatge els Montes Alpes
* Vallis Alpes

## Cràters satèl·lit

Els cràters satèl·lit són petits cràters situats propers a l'accident geogràfic principal, rebent el mateix nom que aquest accident acompanyat d'una lletra majúscula complementària (fins i tot si la formació d'aquests cràters és independent de la formació de l'accident principal).
| Alpes | Coordenades | Diàmetre |
| A | 51° 23′ N, 0° 18′ O﻿ / ﻿51.39°N,0.30°O﻿ / 51.39; -0.30﻿ (Alpes A) | 10,66 km |
| B | 45° 49′ N, 0° 55′ O﻿ / ﻿45.81°N,0.91°O﻿ / 45.81; -0.91﻿ (Alpes B) | 4,82 km |

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Llista de mars lunars
* Geologia de la Lluna
* Selenografia

## Referències

* ↑ Montes Alpes. Cambridge: Cambridge University Press, 2012, p. 95–96. ISBN 978-1-139-09570-9.
* ↑ «The Lunar Alps | Lunar Reconnaissance Orbiter Camera». [Consulta: 12 juny 2021].

## Enllaços externs

* "Montes Alpes". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* «Digital Lunar Orbiter Photographic Atles of the Moon» (en anglès). [Consulta: 24 juny 2018].
* «LROC :: QuickMap - Targeting Mapa LROC» (en anglès). [Consulta: 24 juny 2018].
# Plaça del Gambeto (Riudaura)

La Plaça del Gambeto és una plaça de Riudaura (Garrotxa) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Aquesta plaça es pot considerar el centre original de Riudaura, forma un conjunt únic dintre l'estructura medieval del poble, amb l'antiga capella de Sant Marçal, i amb algunes de les cases més representatives de l'arquitectura urbana dels segles XVII i XVIII.

## Referències

* 1 2 «Plaça del Gambeto». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 octubre 2016].
# Directory of Open Access Scholarly Resources

Directory of Open Access Scholarly Resources (ROAD) és un servei que ofereix el Centre Internacional ISSN, llançat el desembre de 2013, amb el suport del Sector de Comunicació i Informació de la UNESCO, per tal de poder localitzar recursos acadèmics en accés obert a tot el móm.
ROAD ofereix accés gratuït a aquells registres bibliogràfics ISSN que descriuen recursos acadèmics en accés obert, com revistes, sèries monogràfiques, actes de conferències, repositoris acadèmics i blogs acadèmics. Aquests registres s'enriqueixen amb informació extreta de bases de dades d'indexació i resum, directoris (DOAJ, Latindex, The Keepers registry) i indicadors de revistes (Scopus).

## Referències

* ↑ «ROAD, the Directory of Open Access scholarly Resources». International Standard Serial Number (ISSN) International Center. [Consulta: 28 maig 2022].

## Enllaços externs

* ROAD
# David Rivas Rodríguez

David Rivas (Dos Hermanas, 2 de desembre de 1978) és un futbolista andalús, que ocupa la posició de defensa.
La carrera de Rivas ha transcorregut tota a les files del Real Betis. Després de passar pels diferents equips inferiors, debuta el 1999 en el primer equip sevillà.
Amb el Betis, el defensa ha tingut temporades irregulars, alternant la titularitat amb la suplència. Tot i que durant la primera part de la dècada del 2000 va ser peça clau a la defensa bètica, des de la temporada 06/07 la seua aportació ha minvat. En total, suma quasi 200 partits de Lliga amb el Real Betis.

## Títols

* Copa del Rei 2005
# 23a Mostra Internacional de Cinema de Venècia

La 23a Mostra Internacional de Cinema de Venècia va tenir lloc del 25 d'agost al 8 de setembre de 1962.

## Jurat

* Luigi Chiarini (Itàlia) (president del jurat)
* Guglielmo Biraghi (Itàlia)
* G. B. Cavallaro (Itàlia)
* Georges Charensol (França)
* Josif Cheifitz (URSS)
* John Houseman (EUA)
* Arturo Lanocita (Itàlia)
* Ronald Neame (GB)
* Hans Schaarwechter (Alemanya Occidental)

## Pel·lícules en competició

| Títol | Director(s) | País de producció |
| Eva | Joseph Losey | França/ Itàlia |
| Vivre sa vie | Jean-Luc Godard | França |
| Ivànovo detstvo | Andrei Tarkovski | Unió Soviètica |
| Smog | Franco Rossi | Itàlia |
| Le Procès | Orson Welles | França/ Itàlia/ Alemanya |
| Lyudi i zveri | Sergei Gerassimov | Unió Soviètica |
| Homenaje a la hora de la siesta | Leopoldo Torre Nilsson | Argentina |
| Koiya koi nasuna koi | Tomu Uchida | Japó |
| Thérèse Desqueyroux | Georges Franju | França |
| L'home d'Alcatraz | John Frankenheimer | Estats Units |
| Lolita | Stanley Kubrick | Regne Unit |
| Cronaca familiare | Valerio Zurlini | Itàlia |
| Term of Trial | Peter Glenville | Regne Unit |
| Mamma Roma | Pier Paolo Pasolini | Itàlia |

## Premis

* Lleó d'Or:
** Cronaca familiare (Valerio Zurlini)
** Ivànovo detstvo (Andrei Tarkovski)
* Premi especial del Jurat:
** Vivre sa vie (Jean-Luc Godard)
* Copa Volpi:
** Millor actor - Burt Lancaster - (L'home d'Alcatraz)
** Millor actriu - Emmanuelle Riva - (Thérèse Desqueyroux)
* Millor obra novell
** David and Lisa (Frank Perry)
** Los inundados (Fernando Birri)
* Premi Nou Cinema
** Un uomo da bruciare (Valentino Orsini, Paolo i Vittorio Taviani)
* Premi San Giorgio
** L'home d'Alcatraz (John Frankenheimer)
* Premi FIPRESCI
** Nóż w wodzie (Roman Polanski)
* Premi OCIC
** Term of Trial (Peter Glenville)
* Premi Pasinetti
** Vivre sa vie (Jean-Luc Godard)
** Seccions paral·leles - Un uomo da bruciare (Valentino Orsini, Paolo i Vittorio Taviani)
* Premi dels Cineclubs italians
** Mamma Roma (Pier Paolo Pasolini)
* Premi de la ciutat d'Imola
** Una storia milanese (Eriprando Visconti)
** Menció especial - Pelle viva (Giuseppe Fina)
* Premi de la ciutat de Venècia
** Cronaca familiare (Valerio Zurlini)
* Premis dels cineclubs catòlics
** Cronaca familiare (Valerio Zurlini)
* Premi Cinema 60
** Un uomo da bruciare (Valentino Orsini, Paolo i Vittorio Taviani)

## Referències

* ↑ «The 1960′s». Arxivat de l'original el 24 de setembre 2020. [Consulta: 7 octubre 2013].
* ↑ «Juries for the 1960′s». Arxivat de l'original el 2 de setembre 2012. [Consulta: 7 octubre 2013].

## Vegeu també

* 12è Festival Internacional de Cinema de Berlín
* 15è Festival Internacional de Cinema de Canes
* Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1962

## Enllaços externs

* 23a Mostra Internacional de Cinema de Venècia - Lloc web oficial
* Premis del Festival de Cinema de Venècia 1962 a IMDb
# Asilhanet

Asilhanet (en francès, Azillanet) és un municipi occità del Llenguadoc, a la regió d'Occitània, en el departament de l'Erau.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Valfabbrica

Valfabbrica és un comune (municipi) de la província de Perusa, a la regió italiana d'Úmbria, situat uns 20 km al nord-est de Perusa. L'1 de gener de 2018 tenia 3.402 habitants.
El municipi de Valfabbrica conté les frazioni de Casacastalda, Coccorano, Collemincio, Giomici, Monte Verde, Poggio Morico i Poggio San Dionisio.
Valfabbrica limita amb els següents municipis: Assís, Gualdo Tadino, Gubbio, Nocera Umbra i Perusa.

## Història

El poble es va desenvolupar al voltant de l'Abadia de Santa Maria a Vado Fabricae, creada pels monjos de l'abadia de Nonantola. Més endavant va ser sostinguda pels municipis de Gubbio i Assís, fins que va ser conquerida pels Estats Pontificis.
El centre històric té restes de les muralles medievals i de dues torres. Cal destacar també el pieve romànic amb frescos del segle xiv.

## Ciutats agermanades

* Greußenheim, Alemanya
* Venelles, França

## Enllaços externs

* Valfabbrica - Lloc web oficial (italià)
* Thayer's Gazetteer (anglès)

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st January 2018» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 30 març 2019].
# Vimassa

La vimassa (Salix aurita) és un arbust caducifoli de la família de les salicàcies. També rep el nom de gatell, salenca de riu o salze arbustiu.

## Descripció

És un arbust d'entre 2 i 3 metres d'alçada, amb les branques glabres i molt obertes. Les més joves són de color bru.
Les fulles són ovades, de 2 a 4 cm. Tenen el marge pelut i quasi sempre acabades en una punta cargolada cap a un dels costats. Són de color gris per l'anvers i verdes i llanoses pel revers. Tenen el pecíol curt, d'1 cm aproximadament.
Les flors són petites, sense periant. Les flors masculines tenen 2 estams que sobresurten, igual que les femenines. Els 2 tipus de flors es reuneixen en petits aments cilíndrics que surten abans que les fulles; els masculins tenen més flors que els femenins i creixen en peus diferents (dioic). Floreix entre els mesos de març i maig.
El fruit és una càpsula tomentosa, amb llavors amb pèls sedosos per facilitar-ne la dispersió.

## Distribució i hàbitat

Acostuma a créixer en llocs humits i vora els llocs amb aigua, habitualment en sòls de silici. A Catalunya només el podem trobar prop de torrents de muntanya del Pirineu a partir dels 1.200 metres d'altitud.

## Etimologia

El nom salix, prové del llatí, que significa "salze"; i el nom aurita, que significa "orelluda" (degut a la forma de les estípules).

## Referències

* ↑ Pascual, Ramon. Guia dels arbustos dels Països Catalans. Barcelona: Pòrtic, 1990, p. 151-152. ISBN 84-7306-407-0.
* ↑ «FloraCatalana.net». Arxivat de l'original el 2011-09-09. [Consulta: 14 gener 2016].
* ↑ «Banc de dades de biodiversitat de Catalunya» (en català). [Consulta: 14 gener 2016].
# Plaça del Mercadal

La Plaça del Mercadal és una plaça pública del municipi de Girona inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'enllaç entre el carrer de l'Obra i el de Santa Clara dona lloc a una petita plaça de forma gairebé quadrada. Hi destaca una casa situada a l'angle Sud-oest, potser la més antiga de tot el barri del Mercadal. Presenta planta baixa i tres pisos, amb finestres d'estil gòtic molt treballades i una brancalada d'una obertura d'estil romànic que donen testimoni de la gran antiguitat d'aquell edifici.

## Història

Aquest lloc acollí primitivament el mercat que va donar nom al barri sencer. També va rebre els noms de plaça d'en Bonó i Plaça de les Bernardes.
Sobre el noble edifici que destaca enmig de les construccions del lloc, s'havia suggerit la seva pertinença a la família Margarit. Amb tot, les darreres hipòtesis apunten que es tractaria del forn de la Sagristia Major de la Catedral de Girona, una activitat ja protegida en temps del comte Ramon Berenguer III, qui l'any 1106 atorgà la facultat exclusiva de coure pa en el barri del Mercadal a aquesta institució. El privilegi fou renovat pel rei Jaume I l'any 1234, ampliant-li el territori. La dada que confirma la hipòtesi es troba en el fet que l'any 1385 el rei Pere III, trobant-se a Girona, va ordenar a Francesc Serra, arrendador del forn de la Sagristia Major de la Catedral, que entregués als procuradors de l'obra de les muralles la quantitat de tretze lliures. Hom suposa que aquest Francesc Serra era l'hereu de Guillem Ramon Serra, el qual habitava a mitjans de segle xv una casa situada al mateix lloc on avui encara es contempla el noble edifici amb restes romàniques i gòtiques

## Referències

* 1 2 3 «Plaça del Mercadal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2015].
# Geertgen Wyntges

Geertgen Wyntges (Delft, 1636 - Delft, 1712), fou una pintora de l'Edat d'Or neerlandesa, va ser ajudant de la pintora de Maria van Oosterwijk.

## Biografia

Segons Arnold Houbraken va ser l'aprenenta de Maria Oosterwijck en Amsterdam on l'ajudava en la mescla de les seves pintures. Mentre Houbraken treballava en el seu llibre, el pintor Nicolaas Verkolje li va dir que l'havia visitat en Delft dos anys abans i que li va explicar una divertida història sobre la seva anterior patrona i el pintor d'escenes de flors Willem van Aelst, ella li va dir que els seus tallers eren contigus i podien veure's tots dos a través de les seves finestres. Aelst havia intentat cortejar a Oosterwyck, però ella va preferir romandre sola.
Segons el Rijksbureau voor Kunsthistorische Documentatie també es coneix com a Geertje Pieters i va ser alumna de Maria van Oosterwijck. Era neta del col·leccionista d'art Melchior Wyntges que Karel van Mander esmenta en el seu Schilder-boeck. Estava relacionada amb la família de Maria van Oosterwyck. Constantijn Huygens va fer dos poemes en el seu honor -un dedicat a ella i un altre per a la seva patrona Oosterwyck).

## Referències

* 1 2 Houbraken, Arnold. «Geertgen Wyntges Biography en De groote schouburgh der Nederlantsche konstschilders en schilderessen» (en neerlandès). Cortesía de Digital library for Dutch literature, 1718. [Consulta: 14 abril 2016].
* ↑ «Geertgen Wyntges». RKD.
* ↑ «Maria van Oosterwijck» (en neerlandès). Maria van Oosterwijck y Naud Janssen. [Consulta: 14 abril 2016].
* ↑ «Wyntges, Geertje (1636-1712)» (en neerlandès). Historici.nl. [Consulta: 24 abril 2016].
# Geoffroy Lequatre

Geoffroy Lequatre (Pithiviers, Loiret, 30 de juny de 1981) és un ciclista francès, professional des del 2004 fins al 2013.
En el seu palmarès destaca la victòria a la Volta a la Gran Bretanya de 2008.

## Palmarès

* 2002
** 1r al Gran Premi de la vila de Pérenchies
* 2008
** 1r a la Volta a la Gran Bretanya

### Resultats al Tour de França

* 2007. Abandona per caiguda
* 2008. 85è de la classificació general
* 2009. 64è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2006. 103è de la classificació general
* 2007. 98è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Vimblanc

El vimblanc és un vi de licor tradicional de les DO Montsant i DO Tarragona.
És un vi blanc dolç elaborat antigament amb la varietat de garnatxa, i avui dia amb macabeu o pedro ximenes assolellat i sobremadurat, amb un grau alcohòlic volumètric natural de mínim d'11% vol. Es fermenta en bótes de roure, sense addició d'alcohol, fins que s'obté un grau alcohòlic volumètric adquirit mínim de 15% vol i màxim de 18% vol.
Els orígens remuntarien al Priorat i els monjos cartoixans haurien estès, després, aquest estil d'elaboració a la Ribera d'Ebre. La localitat de Vinebre, de la Ribera d'Ebre, destaca per ser una de les més antigues en l'elaboració d'aquest tipus de vi. Antigament a cada casa de pagès, se'n feia, però als anys 1980 se'n va deixar la comercialització. Des dels primers anys del segle xxi coneix un renaixement. El 2012 el celler Molí de Rué en va tornar a produir, després de cinc anys d'assajos. El 2019 van quanyar el «Premi Vinari a la tradició vitivinícola de Catalunya» per la recuperació del vimblanc.
El 2017 a Vinebre s'ha celebrat la primera Festa del Vimblanc amb tretze elaboracions diferents, una festa que ha conegut la tercera edició el 2019.

## Referències

* ↑ «Vimblanc de Vinebre». Gastroteca. Consorci de Comerç, Artesania i Moda de Catalunya, 2019. [Consulta: 12 octubre 2019].
* ↑ «Cellers Unió elabora un Vimblanc amb Pedro Ximénez». Nació Digital –Cupatges, 06-05-2019. Arxivat de l'original el 2019-10-12 [Consulta: 12 octubre 2019].
* 1 2 Francàs, Ramon «El vimblanc reneix». El Món, 10-04-2019. Arxivat de l'original el 2019-10-12 [Consulta: 12 octubre 2019]. «Aquest vi dolç tradicional a Catalunya compta amb diverses elaboracions, i ara sembla que visqui un especial renaixement, des de la Ribera d'Ebre al Priorat, i fins i tot passant pel Penedès.»
* ↑ «Vimblanc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ «Vimblanc de Vinebre». Xarxa Ebre Biosfera. [Consulta: 12 octubre 2019].
* 1 2 Troyano i Puig, Ruth «El vimblanc, del celler al pati de l'escola». Ara, 20-12-2017.
* ↑ Roset, Ramon «Les grans soleres de Cellers Unió (1a part): Vimblanc PX Solera 2004». El Món, 27-06-2019.
* ↑ «Vinebre recupera el tradicional 'Vimblanc', un vi dolç que solia acompanyar les postres en les grans ocasions». TV3 – Notícies. CCMA – 324cat, 24-12-2012. [Consulta: 12 octubre 2019].
* ↑ Morell, Cati «Ferrer Bobet 2016, Vinari d'or al millor vi de l'any 2019». El Punt Avui, 12-10-2019, pàg. 15.
* ↑ «La Fira del Vimblanc de Vinebre reivindica el vi nascut de les cendres». Enoturista – Vins i viatges. [Consulta: 12 octubre 2019].

## Bibliografia

* Llop i Rams, Anna; Mur i Cervelló, Laura. «Vimblanc». A: Coques i corassons. Valls: Cossetània Edicions, 2004, p.126. ISBN 9788497910798.

## Enllaços externs

* «Vimblanc, el vi de Vinebre» (vídeo). Vinebre Turisme & Auberge.digital, 11-10-2018.
* «Bótes on reposa el vimblanc». L'immaterial – Inventari del Patrimoni Cultural Immaterial de les Terres de l'Ebre, 23-03-2017. [Consulta: 12 octubre 2019].
# Deiòtar

Deiòtar (grec antic: Δηϊόταρος, llatí: Deiotarus) és un nom cèltic portat per reis gàlates, que significa 'brau diví' (del celta *deiuo-tauros). Pot fer referència a:
* Deiòtar I Filoromà, tetrarca i rei de Galàcia
* Deiòtar II Filopàtor, fill de Deiòtar I, tetrarca i rei de Galàcia
* Deiòtar Filadelf, rei de Paflagònia
# Auchonvillers

Auchonvillers és un municipi francès situat al departament del Somme i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 130 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Auchonvillers era de 130 persones. Hi havia 52 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills, 28 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 53 habitatges, 47 eren l'habitatge principal de la família, 3 eren segones residències i 3 estaven desocupats. Tots els 53 habitatges eren cases. Dels 47 habitatges principals, 40 estaven ocupats pels seus propietaris, 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 6 tenien tres cambres, 9 en tenien quatre i 32 en tenien cinc o més. 41 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 23 habitatges hi havia un automòbil i a 23 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Auchonvillers el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 8 | 65 a 69 | 8 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 8 | 55 a 59 | 16 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 8 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 8 | 30 a 34 | 8 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 8 |
| 8 | 15 a 19 | 4 |
| 12 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 12 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 83 persones, 61 eren actives i 22 eren inactives. De les 61 persones actives 50 estaven ocupades (26 homes i 24 dones) i 11 estaven aturades (4 homes i 7 dones). De les 22 persones inactives 7 estaven jubilades, 8 estaven estudiant i 7 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de comerç i reparació d'automòbils i 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració.
L'any 2000 a Auchonvillers hi havia 6 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 780 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Auchonvillers a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Auchonvillers a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Delictes contra l'ordenació del territori

Els delictes contra l'ordenació del territori, tipificats per primera vegada en els articles 319 i 320 del Codi penal de 1995, són la vessant penal de la disciplina urbanística, i castiguen tant la comissió d'infraccions urbanístiques (art. 319) com la concessió irregular de llicències (art. 320).

## Article 319
### Tipus bàsic

* Fet punible: dur a terme una edificació no autorizable en sòl no urbanitzable (també conegut com a rústic).
* Presó de sis mesos a dos anys (art. 319.2).
* Multa de 12 a 24 mesos.
* Inhabilitació especial per a professió o ofici de 6 mesos a 3 anys.

### Tipus agreujat

* Fet punible: dur a terme una construcció no autoritzada en sòls destinats a vials, zones verdes, béns de domini públic o llocs que tenguin legal o administrativament reconegut el seu valor paisatgístic, ecològic, artístic, històric o cultural, o pels mateixos motius hagin estat considerats d'especial protecció (art. 319.1).
* Presó de sis mesos a tres anys.
* Multa de 12 a 24 mesos.
* Inhabilitació especial per a professió o ofici de 6 mesos a 3 anys.

### Mesura accessòria

En qualsevol cas, els jutges i tribunals motivadament podran ordenar la demolició de l'obra a càrrec de l'autor dels fets, sense perjudici de les indemnitzacions degudes a tercers de bona fe (art. 319.3).

## Article 320

* Fet punible: haver informat favorablement projectes d'edificació o la concessió de llicències contràries a les normes urbanístiques vigents; o haver resolt o haver votat a favor de la seva concessió, per un mateix o com a membre d'un organisme col·legiat, amb coneixement de la seva injustícia.
* Presó de 6 mesos a 2 anys o multa de 12 a 24 mesos.
* Inhabilitació especial per ocupació o càrrec públic de 7 a 10 anys.

## Atenuant

Si el culpable hagués procedit voluntàriament a reparar el mal causat, els jutges i tribunals li imposaran la pena inferior en grau a les respectivament previstes (art. 340).

## Agreujant

Quan les conductes esmentades abans afectin algun espai natural protegit, s'imposaran les penes superiors en grau a les respectivament previstes (art. 338).

## Mesures cautelars

Els jutges o tribunals, motivadament, podran ordenar l'adopció, a càrrec de l'autor del fet, de mesures encaminades a restaurar l'equilibri ecològic pertorbat, així com adoptar qualsevol altra mesura cautelar necessària per a la protecció dels béns tutelats (art. 339).