OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fibròcit

Un fibròcit és una cèl·lula mesenquimàtica inactiva que es troba en el teixit conjuntiu. Els fibròcits es poden definir com fibroblastos poc actius o en repòs. Per tant, en observacions ultraestructurals, els fibròcits mostren un nucli fosc (abundància d'heterocromatina), un citoplasma mínim i quantitats limitades de reticle endoplasmàtic.
El terme fibròcit contrasta amb el terme fibroblast. Els fibroblasts són cèl·lules del teixit conjuntiu activades caracteritzades per la síntesi de proteïnes de la matriu fibrosa, especialment col·làgens. Quan el teixit és lesionat, es creu que les cèl·lules mesenquimàtiques predominants, els fibroblasts, deriven dels fibròcits o possiblement de cèl·lules de múscul llis que revesteixen vasos i glàndules. Habitualment, els fibroblasts expressen actina de múscul llis, una forma d'actina que es troba en les cèl·lules musculars i no als fibròcits. Els fibroblasts que expressen aquesta forma d'actina s'anomenen "miofibroblasts".

## Referències

* 1 2 Welsch, Ulrich. Histología / Sobotta. Buenos Aires; Madrid: Editorial Médica Panamericana, 2008. ISBN 978-84-9835-178-1. (castellà)
* ↑ Boris Hinz, Sem H. Phan, Victor J. Thannickal, Andrea Galli, Marie-Luce Bochaton-Piallat, Giulio Gabbiani. The Myofibroblast. One Function, Multiple Origins. Am J Pathol. 2007 June; 170(6): 1807–1816. doi: 10.2353/ajpath.2007.070112 PMCID: PMC1899462 «Enllaç».(anglès)
* ↑ Alberts, Bruce; Et. Al.. Biología molecular de la célula. Barcelona: Omega, 2010. ISBN 978-84-282-1507-7. (castellà)
# Millor revista de/o sobre còmic (Saló del Còmic de Barcelona)

El Premi a la millor revista de còmics o sobre còmics del Saló Internacional del Còmic de Barcelona fou un premi anual dedicat a reconèixer a una publicació divulgativa sobre còmics o bé a una revista de còmic. El guardó es va començar a entregar el 2003 i es va concedir al llarg de 9 edicions concecutives del Saló Internacional del Còmic de Barcelona. El 2011 fou el darrer any en el qual s'entregà el guardó, ja que a partir del 2012 Ficomic va portar a terme una reforma general del tots els premis concedits fins aleshores, amb la qual diversos guardons foren suprimits del palmarès.

## Palmarès

| Any | Títol | Editorial |
| 2003 |
| 2003 | U | |
| 2003 | Dolmen | |
| 2003 | El Víbora | |
| 2003 | TOS | Astiberri |
| 2003 | Trama | Astiberri |
| 2004 |
| 2004 | El Víbora | |
| 2004 | Dos veces breve | |
| 2004 | Nosotros somos los muertos | |
| 2004 | Tos | |
| 2004 | Trama | |
| 2005 |
| 2005 | Mister K | |
| 2005 | TOS | Astiberri |
| 2005 | Trama | Astiberri |
| 2006 |
| 2006 | El Jueves | |
| 2006 | Dolmen | Dolmen |
| 2006 | Dos veces breve | |
| 2006 | Humo | |
| 2006 | NSLM (Nosotros Somos Los Muertos) | |
| 2007 |
| 2007 | NSLM (Nosotros Somos Los Muertos) | |
| 2007 | Dibus | |
| 2007 | Dolmen | Dolmen |
| 2007 | Dos Veces Breve | |
| 2007 | Humo | |
| 2008 |
| 2008 | El Manglar | Dibbuks |
| 2008 | Amaniaco | |
| 2008 | Argh! | |
| 2008 | Dolmen | Dolmen |
| 2008 | Dos Veces Breve | |
| 2009 |
| 2009 | Amaniaco | |
| 2009 | Dolmen | Dolmen |
| 2009 | Dos Veces Breve | |
| 2009 | BD Banda | |
| 2009 | Argh | |
| 2010 |
| 2010 | Dos veces breve | |
| 2010 | Chultu | |
| 2010 | Dibus! | |
| 2010 | Dolmen | Dolmen |
| 2010 | Le Potage | |
| 2011 |
| 2011 | Dolmen | Dolmen |
| 2011 | Cthulhu | Diábolo |
| 2011 | Retranca | Retranca |
| 2011 | Usted está aquí | Dibbuks |
# Emirat de Mawrur

L'Emirat de Mawrur o Taifa de Morón (àrab: طائفة مورور, Ṭāʾifat Mawrūr) fou un petit estat que va nàixer cap a 1014, arran la desintegració del Califat de Còrdova. Aquest emirat ocupava l'actual ciutat de Morón de la Frontera i els seus voltants, i va desaparèixer (1066) en ser annexionat per Sevilla.
Els dammàrides eren una família amaziga del grup zenata que, com altres, va entrar en la península Ibèrica en època d'Almansor. Quan va esclatar la fitna, van aconseguir governar de manera independent a Morón (1013/14). A l'emir Nuh ibn Abi-Yarid el va succeir son fill Muhàmmad ibn Nuh, que va reconèixer com a califa Muhàmmad ibn al-Qàssim d'Algesires. En 1053, Muhàmmad va ser empresonat per Abbad ibn Muhàmmad al-Mútadid de Sevilla juntament amb els reis d'Arcos i Ronda; son fill Manad ibn Muhàmmad va assumir el govern. Muhàmmad va ser assassinat a la presó (1057). Manad va intentar resistir els atacs de Sevilla, però acabà per cedir davant al-Mútadid, que va annexionar Morón (1066).

## Llista d'emirs de Morón

* Nuh ibn Abi-Yarid ad-Dammarí (1013-1041)
* Muhàmmad ibn Nuh ibn Abi-Yazid ad-Dammarí Izz-ad-Dawla (1041-1053)
* Manad ibn Muhàmmad ibn Nuh ad-Dammarí Imad-ad-Dawla (1053-1066)
* Annexió a Sevilla (1066)

## Referències

* ↑ Ramón Menéndez Pidal. Historia de España. 1999. Tom VIII: Los Reinos de Taifas, pag. 51/52
* ↑ María Jesús Viguera Molins, Los reinos de taifas y las invasiones magrebíes. 1992. Pàg. 125-126
# Domingo Valls

Domènec Valls o Domingo Valls (Tortosa, segle XIV-c.1409). Pintor tortosí, actiu al servei de la Corona i del Consell, se'n coneixen diversos treballs documentats entre els anys 1366 i 1402, a la ciutat de l'Ebre i a la vila d'Albocàsser, on pintà un retaule dels sants joans. La historiografia de la primera meitat del segle xx l'identificà amb Pere Lembrí i/o el Mestre d'Albocàsser, autor d'un gran catàleg d'obra conservada, però des de la dècada de 1980 tota la historiografia està d'acord que aquesta identificació és errònia. Probablement va viure fins al 1409, any en què consta que el municipi donà almoina a un home amb aquest nom.

## Referències

* ↑ «Domingo Valls». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ J. Vidal, El pintor de la ciutat. Tortosa, segles XIV-XV, Cossetània, Valls, 2011
# Arsia Mons

Arsia Mons és el més meridional dels tres volcans que componen la col·lectivitat coneguda com Tharsis Montes, a les rodalies de l'equador del planeta Mart. Al nord d'Arsia Mons s'hi troben Pavonis Mons i Ascraeus Mons. El volcà més gran del planeta, i de tot el sistema solar, l'Olympus Mons, s'hi troba al nord-oest.
Arsia Mons mesura 430 km de diàmetre, i s'eleva 16 km sobre el "datum" marcià (més de 9 km més que les seves planes circumdants), i la caldera del seu cim mesura més de 115 km d'amplària. Experimenta una pressió atmosfèrica menor de 107 Pa Després de l'Olympus Mons, és el segon volcà més gran en volum. El volcà s'hi troba localitzat a les coordenades 8° 15′ 36″ S, 239° 54′ 36″ E.

## Forats en Arsia Mons

El 2007 diferents satèl·lits van captar imatges de set suposades entrades a la muntanya, assemblant-se a les claraboies formades per l'esfondrament dels sostres de la cova. Les coves estan a les següents coordenades:
* Dena (6° 05′ 02″ S, 239° 03′ 40″ E﻿ / ﻿6.084°S,239.061°E﻿ / -6.084; 239.061
* Chloë (4° 55′ 34″ S, 239° 11′ 35″ E﻿ / ﻿4.926°S,239.193°E﻿ / -4.926; 239.193
* Wendy (8° 05′ 56″ S, 240° 14′ 31″ E﻿ / ﻿8.099°S,240.242°E﻿ / -8.099; 240.242
* Annie (6° 16′ 01″ S, 240° 00′ 18″ E﻿ / ﻿6.267°S,240.005°E﻿ / -6.267; 240.005
* Abbey i Nikki (8° 29′ 53″ S, 240° 20′ 56″ E﻿ / ﻿8.498°S,240.349°E﻿ / -8.498; 240.349
* Jeanne (5° 38′ 10″ S, 241° 15′ 32″ E﻿ / ﻿5.636°S,241.259°E﻿ / -5.636; 241.259
No obstant això, a causa de l'altitud extrema, segons la NASA és inversemblant que puguen albergar qualsevol forma de vida marciana.
Una fotografia més recent d'una de les coves demostra la llum del sol il·luminant una paret lateral, suggerint que pot simplement ser un clot vertical més aviat que una entrada a un espai subterrani més gran. No obstant això, la foscor d'aquesta característica implica que ha de tenir almenys 78 metres de profunditat.

## Referències

* ↑ "Arsia Mons". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Catalog Page for PIA02337
* ↑ Catalog Page for PIA03948
* ↑ Martian Weather Observation
* ↑ Themis Observa posibles cuevas en Marte G. E. Cushing, T. N. Titus, J. J. Wynne, P. R. Christensen. Artículo en "Lunar and Planetary Science XXXVIII" (2007)
* ↑ Lakdawalla, Emily. «Artículo en inglés "Windows onto the abyss: cave skylights on Mars"». The Planetary Society Weblog, 23-05-2007. Arxivat de l'original el 26 de maig de 2007. [Consulta: 26 maig 2007].
* ↑ «Artículo en inglés: "NASA Orbiter Finds Possible Cave Skylights on Mars"». Jet Propulsion Laboratory. Arxivat de l'original el 2012-03-16. [Consulta: 22 setembre 2007].
* ↑ Shiga, David. «"Strange Martian feature not a 'bottomless' cave after all"». NewScientist.com news service, 30-08-2007. Arxivat de l'original el 2008-10-06. [Consulta: 9 octubre 2007].
# Coptodon zillii

Coptodon zillii és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 40 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: sud del Marroc, riu Senegal, riu Níger, Costa d'Ivori (rius Sassandra i Bandama), llac Txad, riu Ubangui (República Democràtica del Congo), llacs Turkana i Mobutu, i rius Nil i Jordà.

## Referències

* ↑ van Oijen, M.J.P., 1995. Appendix I. Key to Lake Victoria fishes other than haplochromine cichlids. p. 209-300. A F. Witte i W.L.T. van Densen (eds.) Fish stocks and fisheries of Lake Victoria. A handbook for field observations. Samara Publishing Limited, Dyfed, Gran Bretanya.
* 1 2 «Tilapia zillii» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Gervais, F. L. P. 1848. Sur les animaux vertébrés de l'Algérie, envisagés sous le double rapport de la géographie zoologique et de la domestication. Ann. Sci. Nat., París (Zool.) (Sér. 3) v. 10: 202-208.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Teugels, G.G. i D.F.E. Thys van den Audenaerde, 1991. Tilapia. p. 482-508. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Teugels, G.G. i D.F.E. Thys van den Audenaerde, 1992. Cichlidae. p. 714-779. A: C. Levêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Volum 2. Coll. Faune Tropicale núm 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Flandes i O.R.S.T.O.M., París, 902 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Birthday Girl

Birthday Girl és una pel·lícula del 2001 dirigida per Jez Butterworth i protagonitzada per Nicole Kidman i Ben Chaplin.

## Argument

La història es basa en el clàssic mite de Barbablava: una parella es forma ràpidament i, a poc a poc, un d'ells descobreix que l'altre no és qui pretén ser. A la pel·lícula, el jove ingenu s'adona que s'ha casat amb una estafadora... de qui està enamorat.

## Repartiment

* Nicole Kidman: Sophia, àlias Nadia
* Ben Chaplin: John Buckingham
* Vincent Cassel: Alexei
* Mathieu Kassovitz: Yuri

## Crítica

* El guió, que té un petit poder d'enganxar inicialment, desemboca aviat en la més absoluta inanitat. (...) de tan baixa capacitat per crear intriga que fa pena veure aquesta excel·lent actriu posada en una cosa tan basta.

## Referències

* ↑ «Birthday Girl». The New York Times.
* ↑ Ángel Fernández. Santos: Diario El País
# Font d'Arderic

La font de l'Adreric és una font que es troba al municipi de la Coma i la Pedra, a la comarca catalana del Solsonès. La surgència apareix a 2.175 metres d'altitud, al massís del Port del Comte.
# Missioneres Filles de la Sagrada Família de Natzaret

Missioneres Filles de la Sagrada Família de Natzaret és una congregació femenina fundada pel pare Josep Manyanet i Vives l'any 1874 a Talarn (Pallars Jussà) amb el nom de Filles de la Sagrada Família i com a branca femenina de la congregació dels Fills de la Sagrada Família (1864), i refundada en 1882 pel mateix Manyanet i Encarnació Colomina i Agustí.

## Història

L'institut va ser fundat el 28 de juny de 1874 a Talarn. Josep Manyanet s'havia fet càrrec de la direcció espiritual de les Filles de la Sagrada Família i va redactar-ne unes noves constitucions, convertint-la en una congregació més contemplativa i que fos una branca femenina dels Fills de la Sagrada Família.
En el capítol general de Talarn de 1880, la congregació va promulgar unes noves constitucions que tornaven al tarannà original. No foren ben acceptades per la mare Encarnació Colomina i Agustí (qui havia ingressat a l'orde en 1877) i el pare Manyanet fou apartat. Això va provocar una escissió en la congregació: l'original continuà amb el nom de Religioses de la Sagrada Família d'Urgell, mentre que la mare Colomina va ésser expulsada de l'institut. En 1882, es va instal·lar a Barcelona amb altres companyes, i van continuar seguint les constitucions del pare Manyanet. Aquest va concedir-los unes noves constitucions i va nomenar Colomina nova superiora de la congregació, anomenada Filles de la Santa Casa de Natzaret.
La primera fundació de la nova congregació va ser el convent d'Aiguafreda, obert el 2 de maig de 1894. A partir d'ell en sorgirien d'altres: Sant Joan de Vilatorrada (1896), el Col·legi Sant Josep de Barcelona (1896), el de la Mare de Déu dels Àngels (Barcelona, 1898), etc.
En 1950 es va obtenir el decretum laudis de la Santa Seu i es va canviar el nom per l'actual: Missioneres Filles de la Sagrada Família de Natzaret. La superiora Cecília Cros impulsà a partir de 22 d'agost de 1952 l'expansió missionera de la congregació.

## Activitat i difusió

Manyanet va donar a la congregació un conjunt de constitucions i normes que es resumeixen amb el lema "Eduquem el cor i la intel·ligència". El lema de totes les escoles Manyanet és "Excelsior".
L'obra de les Missioneres és doble: per una part es dedica a l'ensenyament, i per altra impulsa obres missioneres i alhora educatives arreu del món. La Congregació compta, el 2008, amb els següents col·legis: Montserrat a Barcelona, Natzaret a Esplugues de Llobregat, Mare de Dèu dels Angeles al barri de La Sagrera, Sant Andreu a Badalona, Nazaret-San Blas i Nazaret Oporto a Madrid, i Nazaret Los Realejos-Tenerife, Santo Domingo a Gúímar-Tenerife i Sagrada familia-La Palma a Canaries, a més d'altres a Sud-amèrica, on n'hi ha 26 cases, d'elles 16 a Veneçuela.
L'any 1988 la congregació va crear l'ONG Bits sense Fronteres, la qual ha creat una escola i una residència universitària al Camerun.

## Vegeu també

* Fills de la Sagrada Família
* Josep Manyanet i Vives

## Enllaços externs

* Lloc web de la congregació
* Lloc web de Bits sense Fronteres
# Equinacòsid

L'equinacòsid és un fenol. És un glucòsid de l'àcid cafeic de la classe fenilpropanoide. És soluble en aigua i és un metabòlit secundari de les plantes Echinacea angustifolia i Echinacea pallida (amb un 1%) però només es presenta en quantitat de traces a Echinacea purpurea. També s'ha aïllat en Cistanche spp.
Va ser aïllat per Stoll et al. el 1950 de les arrels d'Echinacea angustifolia. Mostra lleugera activitat antibiòtica in vitro contra Staphylococcus aureus i Streptococci.

## Referències

* ↑ Stoll, A.; Renz, J.; Brack, A. «Isolierung und Konstitution des Echinacosids, eines Glykosids aus den Wurzeln von Echinacea angustifolia D. C. 6. Mitteilung über antibakterielle Stoffe». Helvetica Chimica Acta, 33, 6, 1950, pàg. 1877–1893. DOI: 10.1002/hlca.19500330657.
# Serrat de l'Ascensió

El Serrat de l'Ascensió és una muntanya de 745 metres que es troba al municipi de Pinell de Solsonès, a la comarca catalana del Solsonès.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Deir al-Muharraq

Deir al-Muharraq (àrab: دير المحرق, Dayr al-Muḥarraq, literalment ‘el Monestir Cremat’, perquè fou cremat diverses vegades al llarg dels segles) és un monestir copte situat a uns 7 km de la ciutat d'Al-Qusiya, a la vora del desert.
El seu nom deriva principalment del paisatge del seu entorn. Té uns murs de protecció. El terraplè està negre per una conflagració que va passar en l'última dècada del segle xx, durant la peregrinació de la Verge.
Els creients diuen que al santuari de la cova, al lloc de l'església de l'ungit (Al-Azraq) és on va viure la sagrada família quant va passar per la regió i hi va romandre sis mesos i deu dies, i que l'església és de les més antigues del món i ja fou anunciada a l'Antic Testament («un altar al senyor al mig de les terres d'Egipte», Isaïes 19:19-21), i parlen de molts miracles produïts allí. La icona de la verge i el fill hauria estat pintat per Sant Lluc. El monestir també és esmentat com el lloc on l'àngel del senyor es va aparèixer a Josep i li va dir que se n'anés a Israel. Els coptes l'anomenen el segon Belem.
Sant Pakomios va ser el fundador del monestir suposadament entorn de l'església de la verge, vers el segle iv. Des del segle xiii es troben informacions sobre el pelegrinatges anyals, cosa que ja es feia des molt abans. Al-Marqizi (segle xvi) l'esmenta entre la llista de monestirs coptes.
A l'interior del monestir hi ha cinc esglésies dedicades a la Verge Maria o Al-Adra, suposadament del segle I; a Sant Jordi o Mar Girgis, del 1880, construïda sobre una d'anterior; a l'arcàngel Miguel, restaurada pel patriarca Gabriel d'Alexandria a mitjan segle XVI; i dues mes. Ésservit per un centenar de monjos. Té, a més, una important biblioteca dividida en diverses seccions (la primera amb obres dels segles XIX i XX sobre ciència, religió, i altres temes, amb llibres en copte, grec, àrab, anglès i amhàric; la segona és la dels manuscrits coptes i àrabs, els més antics dels quals són del segle xiii).
La peregrinació anyal es fa entre el 18 i el 28 de juny.
# Atletisme als Jocs Olímpics d'estiu de 1904 - llançament de martell homes

El llançament de martell masculí va ser una de les proves disputades durant els Jocs Olímpics de Saint Louis de 1904. La prova es va disputar el 29 d'agost de 1904 i hi van prendre part 6 atletes, tots dels Estats Units.
Flanagan, el vigent campió olímpic, manté el títol, alhora que estableix un nou rècord olímpic.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| John Flanagan | John DeWitt | Ralph Rose |

## Rècords

Aquests eren els rècords del món i olímpic que hi havia abans de la celebració dels Jocs Olímpics de 1904.
| Rècord del Món | 52,71 metres (*) | John Flanagan | Nova York (USA) | 31 de juliol de 1904 |
| Rècord Olímpic | 51,01 metres | John Flanagan | París (FRA) | 16 de juliol de 1900 |
(*) no oficial
John Flanagan va superar el seu propi rècord olímpic, establint una marca de 51,23 metres.

## Resultats

| Posició | Atleta | Distància (m) |
| | John Flanagan | 51,23 OR |
| | John DeWitt | 50,26 |
| | Ralph Rose | 45,73 |
| 4 | Charles Chadwick | 42,78 |
| 5 | James Mitchel | desconeguda |
| 6 | Albert Johnson | desconeguda |
OR: Rècord olímpic

## Referències

* Charles J.P. Lucas. The Olimpic Games 1904. Consultable a LA84 Foundation Arxivat 2009-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* J.E. Sullivan. Spalding's Athletic Almanac for 1905. Consultable a LA84 Foundation Arxivat 2011-08-29 a Wayback Machine. (anglès)
* Wudarski, Pawel. «Wyniki Igrzysk Olimpijskich», 1999. Arxivat de l'original el 2015-07-14. [Consulta: 7 novembre]. (polonès)
# Birtha

* No s'ha de confondre amb Birta.
Birtha (en llatí Birtha, en grec antic Βίρθα) era una antiga fortalesa al riu Tigris, al sud de Mesopotàmia, que es deia que va ser construïda per Alexandre el Gran. Segons la descripció que en fa Ammià Marcel·lí, era una fortificació que presentava diversos baluards molt ben situats i defenses exteriors que la feien inexpugnable.
Sapor II de l'Imperi Sassànida va tancar aquí la seva campanya l'any 360 i en ser derrotat i va haver de retirar-se amb fortes pèrdues. Podria ser l'actual Tekrit o Tikrit. El seu nom és una paraula siríaca que vol dir castell o fortalesa. L'emperador romà Jovià va creuar el Tigris prop de Tikrit l'any 363. La fortalesa va ser ocupada i destruïda a finals del segle xiv per Tamerlà.
Les ruïnes de la ciutadella estan situades sobre un penya-segat aïllat, damunt del Tigris, d'uns 200 peus d'alçada, separat de la ciutat per una àmplia i profunda rasa, que omplia el riu. Als peus de la ciutadella hi ha una gran porta de maons. Al voltant del cim del penya-segat, s'observen encara les parets, els contraforts i els baluards de l'antiga fortalesa. Hi ha les restes d'una escala secreta, que baixava des de l'interior de la ciutadella fins a la vora del riu.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Birtha». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 21 abril 2021].
# Milà-Sanremo 1997

La Milà-Sanremo 1997 fou la 88a edició de la Milà-Sanremo. La cursa es disputà el 22 de març de 1997 i va ser guanyada per l'alemany Erik Zabel, que s'imposà a l'esprint en la meta de Sanremo. Aquesta fou la primera de les seves quatre victòries a la cursa italiana.
196 ciclistes hi van prendre part, acabant la cursa 165 d'ells.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Erik Zabel | Team Deutsche Telekom | 6h 57' 47" |
| 2 | Alberto Elli | Casino | m. t. |
| 3 | Biagio Conte | Scrigno-Gaerne | m. t. |
| 4 | Francesco Casagrande | Saeco-Estro | m. t. |
| 5 | Michele Bartoli | Mg Technogym | m. t. |
| 6 | Mirko Celestino | Polti | m. t. |
| 7 | Serhí Uixakov | Polti | m. t. |
| 8 | Rolf Sørensen | Rabobank ProTeam | m. t. |
| 9 | Andrea Ferrigato | Roslotto-ZG Mobili | m. t. |
| 10 | Andrea Noè | Asics-C.G.A. | m. t. |

## Enllaços externs

* Resultats complets a les-sports.info
* Resultats complets a milansanremo.co.uk