OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Josep Mateu i Miró

Josep Mateu i Miró (Bovera, 1917 - Castellbisbal, 2011) fou mestre, dibuixant, llibreter i divulgador de la història local.
L'any 1967 funda la primera llibreria de Castellbisbal i de seguida es transforma en un espai de tertúlia i elaboració de projectes culturals. La seva contribució a la vida cultural local s'escampa en diverses direccions, que es poden resumir en dues. D'una banda, articles de divulgació a la revista Arada i d'altres publicacions locals, centenars de dibuixos d'interès local, així com monografies locals, preferentment sobre història, biografies i patrimoni. De l'altra, el rol de fundador, amb els seus germans Mateu i Ricard, del Museu Municipal de la Pagesia (Castellbisbal), inaugurat l'any 1985. Per iniciativa d'ell i els seus germans, amb el suport de l'associació Amics del Museu, es recullen materials i testimonis de la vida pagesa. Finalment, s'arriba a un acord amb l'Ajuntament de Castellbisbal per dipositar la col·lecció a l'antiga casa de la vila, que es rehabilita per adequar-se a les funcions d'un museu.

## Obra

Citem les obres d'en Josep que acull la Biblioteca Pública Municipal de Castellbisbal.
* El Meu poble. Castellbisbal : Ajuntament de Castellbisbal, 1987. 165 p. : il. ; 30 cm.
* Semblança de Castellbisbal. Castellbisbal : Patronat Municipal del Museu de la Pagesia, 1987. 113 p., [1] f. pleg. : il. ; 23 cm. (Publicacions del Museu de la Pagesia de Castellbisbal ; 1)
* Les Masies de Castellbisbal. Castellbisbal : Museu de la Pagesia de Castellbisbal, 1999. 73 p. : il. ; 21 cm. (Publicacions del Museu de la Pagesia de Castellbisbal ; 2).
* Els 24 carrers més antics de Castellbisbal. Castellbisbal : Museu de la Pagesia, 2002. 103 p. : il. ; 21 cm. (Publicacions del Museu de la Pagesia de Castellbisbal ; 4).
* Motius, persones, fets. Castellbisbal : Museu de la Pagesia, 2007. 142 p. : il. ; 21 cm. (Publicacions del Museu de la Pagesia de Castellbisbal ; 5).
* Història del Museu de la Pagesia. Castellbisbal : Museu de la Pagesia, 2008. 93 p. : il. ; 21 cm. (Publicacions del Museu de la Pagesia de Castellbisbal ; 6).

## Referències

* ↑ Mateu i Miró, Josep. Història del Museu de la Pagesia de Castellbisbal. Castellbisbal: Museu de la Pagesia, 2008, p. 7 - 17. (Publicacions del Museu de la Pagesia de Castellbisbal ; 6).
* ↑ Guia de museus de Catalunya. Barcelona: Generalitat de Catalunya, Departament de Cultura : Edicions 62, 1999, p. 162. ISBN 8439350449 (Generalitat de Catalunya) ; 8429746544 (Edicions 62).
# Quadrula tuberosa

Quadrula tuberosa és una espècie de mol·lusc bivalve pertanyent a la família Unionidae. Viu a l'aigua dolça. Es troba als Estats Units: Kentucky i Tennessee.

## Referències

* 1 2 3 IUCN (anglès)
* ↑ Encyclopedia of Life (anglès)
* ↑ NatureServe (anglès)

## Enllaços externs

* SeaLifeBase (anglès)
# Kennard (Nebraska)

Kennard és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 371 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Kennard tenia 371 habitants, 143 habitatges, i 106 famílies. La densitat de població era de 477,5 habitants per km².
Dels 143 habitatges en un 37,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 65% hi vivien parelles casades, en un 7% dones solteres, i en un 25,2% no eren unitats familiars. En el 21% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,59 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,9% tenia menys de 18 anys, un 4,3% entre 18 i 24, un 27,8% entre 25 i 44, un 25,9% de 45 a 60 i un 12,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.917 $ i la renda mediana per família de 50.625 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.500 $ mentre que les dones 23.750 $. La renda per capita de la població era de 17.499 $. Aproximadament el 2% de les famílies i el 5,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Kennard». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Kennard». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Wapello

Wapello és una ciutat i seu del Comtat de Louisa (Iowa) dels Estats Units d'Amèrica.

## Demografia

Segons el cens dels Estats Units del 2000 Wapello tenia 2.124 habitants, 836 habitatges, i 572 famílies. La densitat de població era de 650,9 habitants/km².
Dels 836 habitatges en un 31,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,7% hi vivien parelles casades, en un 9,4% dones solteres, i en un 31,5% no eren unitats familiars. En el 27,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,02.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25% tenia menys de 18 anys, un 9,6% entre 18 i 24, un 26,3% entre 25 i 44, un 21% de 45 a 60 i un 18,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.556 $ i la renda mediana per família de 45.395 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.346 $ mentre que les dones 21.220 $. La renda per capita de la població era de 17.947 $. Entorn del 10% de les famílies i el 14,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Wapello». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Wapello». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Glòria

«Gloria o Glòria» té aquests significats:
* Gloria in Excelsis Deo, himne litúrgic de les esglésies cristianes
* Glòria (religió), manifestació de la presència de Déu en la tradició religiosa judeocristiana
* Glòria (fenomen òptic) produït per la llum retro-dispersada, que sembla una "corona de sant"
* Gloria (sistema de calefacció), antic sistema de calefacció usat a Castella, hereu de l'hipocaust romà
* Glòria (nom)
* Glòria (honor) lloança i honor obtinguts per èxits, basada en un extens consens comú.
* Obres:
** Glòria (pel·lícula de 1980), dirigida per John Cassavetes i protagonitzada per Gena Rowlands
** Gloria (pel·lícula de 1999), dirigida per Sidney Lumet i protagonitzada per Sharon Stone
** Glòria (sèrie de televisió), sèrie de televisió francobelga
** Gloria in Excelsis Deo, himne emprat per l'Església Catòlica per a enaltir la Santíssima Trinitat
** Gloriapatri, oració cristiana en honor de la Trinitat
** Gloria (Cilea), òpera de Francesco Cilea
** Gloria (Vivaldi), diverses composicions d'Antonio Vivaldi sota el mateix títol
** Missa de Glòria, diverses peces
* Toponímia:
** Gloria (Filipines), localitat filipina de Mindoro Oriental
** Gloria Glens Park, localitat estatunidenca d'Ohio
* Biografies:
** Glòria Bañon Fàbregas, dirigent associativa catalana (1955)
** Gloria Bird, escriptora estatunidenca d'ètnia spokane (1951)
** Glòria Bordons de Porrata-Doria, pedagoga i investigadora catalana de literatura (1953)
** Glòria Comerma i Broto, jugadora catalana d'hoquei herba (1987)
** Glòria Escala i Romeu, dibuixant i historiadora de l'art catalana (1968)
** Gloria Estefan, cantant cubana (1957)
** Gloria Fuertes, escriptora madrilenya (1917 - 1998)
** Gloria Gaynor, cantant estatunidenca (1949)
** Gloria Grahame, actriu estatunidenca (1923-1981)
** Gloria Hendry, actriu estatunidenca (1949)
** Gloria Lasso, cantant catalana de música lleugera (1922 - 2005)
** Glòria Llobet i Brandt, novel·lista catalana (1956)
** Glòria Marcos i Martí, política i professora valenciana (1950)
** Gloria Martín Vivas, política catalana (1952)
** Glòria Pallé i Torres, política catalana (1961)
** Gloria Macapagal-Arroyo, expresidenta de les Filipines de 2001 a 2010 (1947)
** Maria Glòria Renom i Vallbona, política catalana
** Glòria Roig i Fransitorra, actriu de televisió i dobladora de cinema catalana (1936 - 2008)
** Gloria Steinem, feminista, periodista i activista social i política estatunidenca (1934)
** Gloria Stuart, actriu estatunidenca (1910 - 2010)
** Gloria Swanson, actriu estatunidenca (1899 - 1983)
** Glòria Tomás i Canals, cantant catalana (1952), coneguda com Gloria.
Viccionari
# Hippotion celerio

Hippotion celerio és una espècie de lepidòpter ditrisi de la família dels esfíngids (Sphingidae) que viu a Euràsia, Àfrica i Oceania.

## Distribució

Molt àmplia, abastant gran part d'Àfrica, Europa (on arriben exemplars migratoris), sud d'Àsia i Oceania; esquiva les grans zones desèrtiques.

## Descripció
### Imago

Envergadura alar d'entre 60 i 80 mm. Ales anteriors llargues i primes, amb diferents tonalitats marrons, estries color crema i una franja color crema que acaba a la punta de les ales. Ales posteriors amb base rosa i amb cel·les rosades envoltades de negre, característica distintiva de Hippotion osiris; també es diferencia d'aquesta segona espècie per la inexistència de quatre línies horitzontals negres toràciques. Tòrax i abdomen verd oliva o marró amb formes clares.
* Hippotion celerio ♂
* Hippotion celerio ♂ △
* Hippotion celerio ♀
* Hippotion celerio ♀ △

### Eruga

Pot arribar fins als 90 mm de longitud; criden l'atenció els dos grans ocels situats al primer segment de l'abdomen. La coloració pot variar segons l'individu, presentant dues formes: l'una verda i l'altra marró, però seguint els mateixos patrons de forma; cua llarga i negra.

## Hàbitat

Poques exigències respecte a l'hàbitat tot i que en algunes zones s'estableix en cultius de vinya. L'eruga s'alimenta de Vitis, Galium, Epilobium, Linaria, Daucus, Rumex, Lonicera, Fuchsia, Impatiens, Colocasia esculenta i Parthenocissus.

## Període de vol

És polivoltina allà on resideix i cria dues o tres generacions allà on migra, d'agost a octubre.

## Costums

Els ous se solen pondre individualment; la incubació dura un període d'entre 5 i 10 dies. És parasitada pels taquínids Drino atropivora i Drino vicina. Mostra un fort comportament migratori.

## Espècies similars

* Hippotion osiris, present al nord d'Àfrica i detectats exemplars esporàdics a la península Ibèrica.

## Referències

* ↑ «BioLib - Hippotion celerio» (en anglès). [Consulta: 31 maig 2024].
* P.C. Rougeot & P. Viette. Guía de Campo de las Mariposas Nocturnas de Europa y Norte de África. ISBN 84-282-0567-1.

## Enllaços externs

* Sphingidae of the Western Palaearctic (anglès)
* UK Moths (anglès)
* Biodiversidad Virtual (castellà)
# Juan Alberto Espil

Juan Alberto Espil (Bahía Blanca, Argentina, 5 de gener de 1968) és un exjugador de bàsquet argentí. Amb 1.95 m d'alçada la seva posició a la pista era la d'escorta.

## Carrera esportiva

Es va formar al "Club Atlético Liniers" argentí, debutant professionalment l'any 1988 al Club Estudiantes de Bahía Blanca, on va jugar fins a l'any 1992. Encara va jugar en altres dos equips argentins més, el GEPU de San Luís (amb qui va guanyar la lliga) i l'Atenas Córdoba, abans de fer el salt a la lliga espanyola la temporada 1996-97, quan va fitxar pel TAU Baskonia. A Vitòria va guanyar una Copa del Rei i va ser subcampió de lliga. La temporada 2000-01 va jugar a l'Aeroporti Roma de la lliga italiana, i en la 2001-02 va retornar a l'ACB per jugar al Joventut de Badalona. Després de dues temporades a Badalona va signar contracte amb el Ricoh Manresa, on va jugar també dues temporades. Després va jugar un any al CB Tenerife, un altre més al Iurbentia Bilbao, i una darrera temporada a Espanya jugant al Manresa novament. La temporada 2008-09 fitxa pel Boca Juniors i ja no es mou de la lliga argentina. Un any després canvia de club per jugar al "Club Atlético Obras Sanitarias de la Nación", per passar a jugar les seves darreres dues temporades al Club Estudiantes de Bahía Blanca.

### Selecció argentina

Va ser internacional amb la selecció argentina, aconseguint una medalla de bronze en la Copa de les Amèriques de 1993 celebrada a Puerto Rico, una medalla d'or als Jocs Panamericans de 1995, una medalla de plata al Campionat Sud-americà de 1999 i una medalla de bronze també el 1999 al Torneig de les Amèriques.

## Referències

* ↑ Juan Alberto Espil jugador a l'ACB
* ↑ «Adiós a los 44 años: Emotiva despedida a Juan Alberto Espil» (en castellà). Solobasket, 19-04-2012 [Consulta: 19 juny 2018].
# Josep Vidal i Munné

Josep Vidal i Munné (Piera, Anoia, 1896 - Barcelona, 1958) va ser un veterinari català, especialitzat en bacteriologia. Va descobrir noves vacunes per malalties contagioses dels animals, i fou el primer president del Col·legi de Veterinaris de Catalunya. Va descobrir la vacuna contra la brucel·losi bovina.
Josep Vidal i Munné va estudiar la carrera de Veterinària a l'Escola de Saragossa, on finalitzà el 1916. Es va incorporar al Laboratori Municipal de Barcelona, on va especialitzar-se en bacteriologia. Hi fou el cap d'investigació veterinària (1927). També fou cap de veterinària de l'Institut Provincial d'Higiene de Barcelona. El 1931 fou cridat a Madrid on se'l nomenà director de l'Institut de Biologia Animal, catedràtic de la facultat de veterinària (1930-33) i vocal del «Consell Pecuari». El 1933 tornà voluntàriament a Barcelona, on recuperà els seus càrrecs.
Entre 1934 i 1936, va ser el primer president del Col·legi Oficial de Veterinaris de Catalunya, conegut com a Col·legi Únic, que incloïa el Col·legi Oficial de Veterinaris de Barcelona que havia estat creat l'any 1900. Va fundar i dirigir la revista La Veterinària Catalana (1934-36). Va publicar treballs en català sobre immunologia i microbiologia. El 1941 fou nomenat director tècnic dels Laboratoris LETI i Lederle-Reunidos.
A Piera hi ha un carrer anomenat en honor seu.

## Obres

* El organismo frente a los microbios. Salvat (Col.Surco), Barcelona, 1950.
* Divagaciones inmunologicas. 1941. Ed. Imp. ORELLANA. Madrid. 1946
* La odisea de los microbios. Barcelona, Ediciones LETI. 1946
* La psicología de los animales domésticos a través de los fabulistas. Prólogo de C. Sanz Egaña. Madrid: Grigelmo, 1951

## Referències

* 1 2 «Biografies anoienques». Arxivat de l'original el 2016-02-04. [Consulta: 11 abril 2011].
* 1 2 Colegio Oficial de Veterinarios de Madrid, APORTACIONES DE LAS CIENCIAS VETERINARIAS A LA MEDICINA HUMANA
* 1 2 3 «Josep Vidal i Munné». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Acadèmia de Ciències Veterinàries de Catalunya, Història
* ↑ «Col·legi Oficial de Veterinaris de Barcelona: Història». Arxivat de l'original el 2011-04-14. [Consulta: 11 abril 2011].
* ↑ Iberlibro, VIDAL MUNNÉ, José
# Prova neuropsicològica

Les proves neuropsicològiques són eines dissenyades específicament per a mesurar una funció psicològica coneguda vinculada a una estructura o via cerebral. En general, impliquen l'administració sistemàtica de procediments clarament definits en un entorn controlat. Les proves neuropsicològiques són generalment administrades a una sola persona per part d'un examinador en un entorn tranquil i lliure de distraccions. Tanmateix, es pot argumentar que les proves neuropsicològiques de vegades ofereixen una estimació del rendiment cognitiu màxim d'una persona. Aquestes proves neuropsicològiques són un component essencial del procés de realització de l'avaluació neuropsicològica.
La majoria de proves neuropsicològiques que s'utilitzen actualment es basen en la teoria psicomètrica tradicional. En aquest model, la puntuació bruta d'una persona en una prova es compara amb una mostra normativa de la població general, que idealment hauria de ser escollida dins d'una població comparable a la persona examinada. Els estudis normatius solen proporcionar dades estratificades per edat, nivell educatiu, i / o l'origen ètnic; factors que s'ha demostrat que afecten els resultats en una prova en particular. Això permet que el rendiment d'una persona sigui comparat amb el d'un grup de control adient, i d'aquesta manera proporcionar una avaluació adequada del seu funcionament cognitiu actual.

## Vegeu també

* Neuropsicologia
* Neuropsicologia clínica
# Kennateri

El kennateri (Kennatherium shirensis) és una espècie de petit mamífer prehistòric pertanyent a la família Didymoconidae i l'ordre Didymoconida. El nom genèric, Kennatherium, és un homenatge a Malcolm C. McKenna, mentre que el nom específic, shirensis, és en referència a la formació d'Ulan Shireh, on fou descobert l'holotip.

## Referències

* ↑ Mellett, J. S.; Szalay, F. S. «Kennatherium shirensis (Mammalia, Palaeoryctoidea), a new didymoconid from the Eocene of Asia» (PDF) (en anglès). American Museum Novitates, 2.342.
# Washington Shirley

Vicealmirall Washington Shirley, 5è Comte Ferrers, FRS (26 de maig de 1722 – 1 d'octubre de 1778) va ser un oficial de la Royal Navy, parell, maçó i astrònom aficionat britànic.

## Biografia

Shirley era el segon fill de Laurence Shirley (que al al seu torn era quart fill de Robert Shirley, 1r Comte Ferrers) i de la seva dona, Anne. Per l'any 1738 es va unir a la Royal Navy i va ascendir als rangs de sotstinent el 1741, tinent el 1746 i post-capità poc després.
Dues setmanes després de l'execució del seu germà, Laurence Shirley, 4t Comte de Ferrers el 1760, Shirley va prendre el seu lloc a la Cambra dels Lords (com a el nou Comte Ferrers) i el 1763, Jordi III li va donar les finques familiars, abans perdudes pel seu germà per actes delictius (per a sorpresa de Casanova, en aquells dies visitant Londres) i va començar a transformar el seient familiar de Staunton Harold a Leicestershire. Més endavant seria promogut a contralmirall el 1771 i a vicealmirall el 1775.
Ferrers estava interessat en l'astronomia i tenia el seu propi planetari. El 1761, Ferrers havia estat elegit per a la Royal Society pel seu treball sobre les observacions del trànsit de Venus. Ferrers va comprar la pintura de Joseph Wright “El filòsof que dona conferències sobre el planetari” i n'ha estat reconegut com a la figura a la dreta. Ferrers tenia a Peter Perez Burdett (la figura de l'esquerra) com un convidat a casa seva i va assistir a conferències de James Ferguson, qui va parlar sobre el planetari.
Shirley va morir el 1778 a la Chartley Manor Place, Staffordshire, i va ser enterrat a Staunton Harold. Com no tenia cap fill amb la seva dona, Anne, el seu títol i les seves propietats van passar al seu germà petit, Robert.

## Referències

* 1 2 «A Philosopher Lecturing on the Orrery (1764-1766)» (en anglès). Revolutionary Players. Obra del Derby Museum and Art Gallery. Arxivat de l'original el 20 de març 2012. [Consulta: 9 maig 2011].
* ↑ Richard Davenport-Hines, Shirley, Washington, fifth Earl Ferrers (1720–1760), Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, 2004, consultat el 13 de novembre de 2007
# George William Russell

George William Russell (Lurgan, 10 d'abril de 1867 - Bournemouth, 17 de juliol de 1935) poeta i pintor irlandès, conegut a més pel seu pseudònim Æ.
Fou un dels fundadors de l'Abbey Theatre. El tema de la seva obra pressuposa una incitació a la lluita per la independència irlandesa. Va cursar estudis a Dublín i va ser autor d'assaigs, poemes i relats com Collected Poems (1913) i The House of Titans and Other Poems (1934). Mor el 1935.
# Histaspes (fill de Darios I)

Histaspes (antic persa 𐎻𐏁𐎫𐎠𐎿𐎱, Vištāspa, ‘(El) que coneix els cavalls’, grec antic: Ὑστάσπης, Hustáspēs, llatí: Hystapes) fou un príncep aquemènida persa, fill de Darios I el Gran i de la reina Atossa. Va ser un dels comandants perses de la Segona Guerra Mèdica.
Apareix dirigint al contingent dels bactrians i saces a l'exèrcit del seu germà Xerxes I durant la invasió persa de Grècia.
Histaspes era un dels quatre fills de Darios I el Gran, fill de Histaspes, i Atossa, filla de Cir II. Els seus germans eren Xerxes I, el germà gran, Masistes i Aquemenes.
Igual que els seus germans, i diversos germanastres, Histaspes va participar en la Segona Guerra Mèdica, sent el comandant de les forces de la Bactriana i els saces.

## Referències

* 1 2 Heròdot. Històries, llibre III, Talia LXXXVIII.
* 1 2 Heròdot. Històries, llibre VII, Polímnia II.
* ↑ Heròdot. Històries, llibre VII, Polímnia LXXXII.
* 1 2 Heròdot. Històries, llibre VII, Polímnia XCVII.
* ↑ Heròdot. Històries, llibre VII, Polímnia CXXI.
* ↑ Heròdot. Històries, llibre VII, Polímnia CCXXIV.
# Juan Aldama González

Juan Aldama González (San Miguel de Allende, Guanajuato, Mèxic, 3 de gener de 1764 - Chihuahua, Mèxic, 26 de juny de 1811) va ser un insurgent mexicà que va participar en el procés d'Independència de Mèxic.
Va néixer a San Miguel el Grande, actualment San Miguel de Allende. Era germà d'Ignacio Aldama, i oncle de Mariano i Antonio, també insurgents. En començar la Guerra d'Independència de Mèxic, era capità al regiment de cavalleria Milícies de la Reina i encara que residia a San Miguel el Grande, assistia a les juntes que els conjurats tenien a Querétaro.
En descobrir-se la conspiració, Aldama va abandonar San Miguel per dirigir-se a Dolores, per trobar-se amb Miguel Hidalgo i Ignacio Allende amb el propòsit d'informar-los del que estava succeint; així, a l'alba del dia 16 de setembre va participar en el crit d'insurrecció.
A Celaya va ser nomenat mariscal, i amb el grau de tinent coronel va prendre part a la Batalla del Monte de las Cruces. Amb la victòria, i igual que Ignacio Allende, va creure convenient avançar amb les seves tropes cap a la capital. Va acompanyar a Ignacio Allende en la Batalla de Guanajuato, i va participar en la Batalla del Puente de Calderón. Va marxar juntament amb els altres insurgents cap al nord del país, proposant anar als Estats Units amb la finalitat d'enviar elements de guerra.
Aldama va romandre al costat d'Allende durant tota la campanya fins que va ser fet presoner a Acatita de Baján, al costat dels altres insurgents. Va ser un dels exceptuats per l'indult del virrei, que havia posat preu al seu cap. Conduït a Chihuahua, va ser jutjat i condemnat a la pena de mort, sent afusellat en companyia d'Allende, Mariano Jiménez i Manuel de Santa María.
El seu cap, així com els del propi Hidalgo, i de dos altres insurgents, van ser enviats a Guanajuato, i col·locats en gàbies de ferro en cadascun dels angles de l'alhóndiga de Granaditas, d'on es van retirar el 1824 per enterrar-los al costat dels seus cossos sota l'altar dels Reis a la Catedral de la Ciutat de Mèxic. Avui dia les seves restes reposen a la Columna de la Independència a la Ciutat de Mèxic.

## Vegeu també

* Independència de Mèxic

## Referències

* ↑ «Biografia de Juan Aldama». [Consulta: 15 gener 2019].
* ↑ «Biografía de Juan Aldama». [Consulta: 15 gener 2019].
* ↑ «Los restos de los héroes de la Independencia regresan a su mausoleo» (en castellà), 30-07-2011. [Consulta: 15 gener 2019].

## Bibliografia

* Diccionario Enciclopédico Hispano-Americano, Montaner i Simon Editores, 1887.
# Derzhavin (cràter)

Derzhavin és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 156 km de diàmetre. Porta el nom del poeta rus Gavriïl Derjavin (1743-1816), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1979.

## Referències

* ↑ «Derzhavin». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 11-10-2016. [Consulta: 3 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri