OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hawthorne (Nova York)

Hawthorne és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 5.083 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hawthorne tenia 5.083 habitants, 1.581 habitatges, i 1.258 famílies. La densitat de població era de 1.161,3 habitants/km².
Dels 1.581 habitatges en un 35% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 69,1% hi vivien parelles casades, en un 7,7% dones solteres, i en un 20,4% no eren unitats familiars. En el 16,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,97 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,36.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,9% tenia menys de 18 anys, un 6,3% entre 18 i 24, un 28,1% entre 25 i 44, un 24,8% de 45 a 60 i un 14% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 81.370 $ i la renda mediana per família de 92.042 $. Els homes tenien una renda mediana de 52.477 $ mentre que les dones 39.142 $. La renda per capita de la població era de 28.664 $. Entorn de l'1,4% de les famílies i el 3,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hawthorne». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hawthorne». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Parc Nacional de Komodo

El Parc Nacional de Komodo es troba a les Illes menors de la Sonda, al límit de les províncies de Nusatenggara occidental i Nusatenggara oriental, a l'arxipèlag d'Indonèsia. Va ser declarat Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO l'any 1991.
El parc nacional el formen les tres grans illes de Komodo, Rinca i Padar, així com altres 26 petites illes. Aquestes illes són d'origen volcànic i hi viuen unes 4.000 persones.
El parc nacional va ser fundat l'any 1980, amb l'objectiu de protegir el dragó de Komodo (Varanus komodoensis). L'objectiu va ser ampliat posteriorment per a la protecció de la flora i de la fauna de la regió, incloent-hi les zones marítimes. La superfície total és d'uns 1.238 km², dels quals 603 km² són terrestres.
L'11 de novembre del 2011 el Parc Nacional de Komodo va ser declarat com una de les set meravelles naturals del món. El dragó de Komodo mesura uns 3 m de longitud i uns 70 kg. de pes.

## Història

El Parc Nacional de Komodo es va crear el 1980 i va ser declarat Patrimoni de la Humanitat i Reserva de la Biosfera per la UNESCO el 1991. El parc va ser establert inicialment per conservar l'únic dragó de Komodo (Varanus komodoensis), primer descobert pel món científic el 1912 per JKH Van Steyn. Des de llavors els objectius de conservació s'han ampliat per protegir la seva biodiversitat sencera, tant marina com terrestre.
La majoria de la gent al voltant del parc són els pescadors d'origen Bima (Sumbawa), Manggarai, South Flores, i el sud de Sulawesi. Els de Sulawesi del Sud són dels grups ètnics Suku bajau o Bugis. El Suku bajau eren originalment nòmades i es va traslladar d'un lloc a un altre a la regió de Sulawesi, Nusa Tenggara i Maluku, per fer que els seus mitjans de vida. Els descendents dels pobles originaris de Komodo, l'Ata Mode, encara viuen a Komodo, però no hi queda gent de sang pura i la seva cultura i llengua lentament s'està integrant amb els migrants recents.

## Vegeu també

* Gran Barrera de Corall.
* Illes Galápagos.
* Península Valdés.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Komodo National Park» (en anglès). [Consulta: 17 març 2021].

## Enllaços externs

* Pàgina del parc nacional Arxivat 2017-09-06 a Wayback Machine., en anglès.
* Fitxa del parc nacional de la UNEP-WCMC Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine., en anglès.
* L'illa de Komodo i els seus dragons Arxivat 2021-01-26 a Wayback Machine., en anglès.
* Komodo-gateway.org, en anglès.
* Informació turística de komodotravel.com Arxivat 2019-11-23 a Wayback Machine.
# Bandera de Rubí

La bandera oficial de Rubí té la següent descripció:
    Bandera apaïsada de proporcions dos d'alt per tres de llarg, vermella, amb una banda groga fixada des de l'angle superior de l'asta a l'interior del vol damunt d'una barra blanca situada des de l'angle superior del vol fins a l'inferior de l'asta. L'amplada de la banda i de la barra, d'1/8 d'alt de la del drap.

## Història

Va ser aprovada el 25 d'abril de 1990 i publicada en el DOGC el 14 de maig del mateix any amb el número 1291. El color vermell en representació de l'esmalt del camper de l'escut. La banda i la barra són la representació de les claus de sant Pere, patró de la ciutat.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Vallès Occidental

## Referències

* ↑ «ANUNCI relatiu a l'aprovació de la bandera municipal de Rubí (Vallès Occidental).» (pdf). DOGC num. 1291, 14-05-1990. [Consulta: 14 febrer 2010].
# Ternant

«Ternant» té aquests significats:
* Ternant-les-Eaux, municipi al departament del Puèi Domat (regió d'Alvèrnia-Roine-Alps, França)
* Ternant (Charente Marítim), municipi al departament del Charente Marítim (regió de la Nova Aquitània, França)
* Ternant (Costa d'Or), municipi al departament de la Costa d'Or (regió de Borgonya - Franc Comtat, França)
* Ternant (Nièvre), municipi al departament del Nièvre (regió de Borgonya - Franc Comtat, França)
* La Motte-Ternant, municipi al departament de la Costa d'Or (regió de Borgonya - Franc Comtat, França)
# Eleuterio Anguita Hinojosa

Eleuterio Anguita Hinojosa (Madrid, 31 de març de 1969) és un ciclista espanyol, ja retirat, que fou professional entre 1991 i 2001. El seu principal èxit va ser una victòria d'etapa a la Volta a Espanya de 1997.

## Palmarès

* 1988
** Campió d'Espanya en Cursa per punts
* 1991
** Vencedor d'una etapa del Trofeu Joaquim Agostinho
* 1993
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Galícia
* 1995
** Vencedor d'una etapa de la Volta a l'Alentejo
* 1997
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Espanya
* 1998
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Burgos

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1992. 110è de la classificació general
* 1993. 65è de la classificació general
* 1994. 90è de la classificació general
* 1995. 80è de la classificació general
* 1996. 59è de la classificació general
* 1997. Abandona. Vencedor d'una etapa
* 1998. 50è de la classificació general
* 1999. 79è de la classificació general
* 2000. 41è de la classificació general
* 2001. 32è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1991. 72è de la classificació general
* 1995. 98è de la classificació general

## Referències

* ↑ «ANGUITA HINOJOSA Eleuterio». [Consulta: 30 octubre 2023].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Eleuterio ANGUITA HINOJOSA» (en italià). [Consulta: 30 octubre 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Maurice Wilmotte

Maurice Wilmotte (Lieja, 11 de juliol de 1861 - Sint-Gillis-Obbrussel, 9 de juny de 1942) fou un romanista i medievalista belga, fundador de la romanística al seu país.

## Vida i obra

Wilmotte va estudiar a la Universitat de Lieja i feu estades a París (amb Gaston Paris, Arsène Darmesteter i Paul Meyer) i a Berlin, Halle i Bonn (amb Adolf Tobler, Hermann Suchier i Wendelin Foerster); amb aquestes estades s'integrà en la romanística europea. De 1895 a 1931 fou catedràtic a Lieja, amb un parèntesi durant la primera Guerra Mundial, que passà refugiat a França com a professor a la Universitat de Bordeus i a la Sorbona. Fou el primer catedràtic de Filologia Romànica a la universitat de Lieja. En la seva joventut publicà alguns treballs de dialectologia valona, però la major part de la seva recerca es dedicà a la literatura medieval, particularment al roman i a la cançó de gesta.
Wilmotte es pot considerar el fundador de la romanística i medievalística belgues; entre els seus deixebles hi trobem Georges Doutrepont, Auguste Doutrepont, Eugène Ulrix, Jean Haust, Gustave Charlier, Lucien-Paul Thomas, Maurice Delbouille o Gustave Cohen. De 1888 a 1941 fou editor de la revista Le Moyen Age, de la qual fou fundador. Des del moment de la seva fundació, el 1920, fou membre de l'Académie royale de langue et de littérature françaises. Participà en els moviments valons.

## Publicacions

* Maurice Wilmotte: Mes mémoires, Brussel·les 1948.

## Bibliografia

* Mélanges de philologie romane et d'histoire littéraire offerts à M. Maurice Wilmotte à l'occasion de son 25e anniversaire d'enseignement, 2 vol., París 1910, 1972 (amb una bibliografia).
* Études de philologie wallonne réunies et publiées par ses amis et élèves à l'occasion de sa promotion à l'éméritat, París 1932, 1993.
* Rita Lejeune: Hommage à Maurice Wilmotte, médiéviste, in: Le Moyen Age 52, 1946, p. 1–10.
* Marie Delcourt, Marcelle Derwa: Les débuts de la philologie romane, in: Chronique de l'Université de Liège, ed. Marcel Florkin i Léon-E. Halkin, Lieja 1967, p. 239–249.
* Encyclopédie du Mouvement wallon, vol. 3, Charleroi 2001, p. 1677.
* Gustave Charlier, Maurice Wilmotte (1861 - 1942) (notícia necrològica), in: Revue belge de philologie et d'histoire 21, 1942 pp. 692-701
* Maurice Delbouille, Nota necrològica Arxivat 2017-04-10 a Wayback Machine..

## Referències

* ↑ Charlier p. 693

## Enllaços externs

* pàgina a l'Académie Royale (amb una foto)
* http://www.wallonie-en-ligne.net/1995_Cent_Wallons/Wilmotte_Maurice.htm (amb una foto)
# Hilla von Rebay

Hildegard Anna Augusta Elizabeth Freiin Rebay von Ehrenwiesen, Baronessa Hilla von Rebay, o simplement Hilla Rebay (31 de maig de 1890, Estrasburg, Alsàcia-Lorena – 27 de setembre de 1967, Greens Farms, Connecticut), va ser una artista abstracta destacada de principis del segle xx, cofundadora i primera directora del Museu Solomon R. Guggenheim.
Va tenir importància fonamental en l'assessorament sobre l'art abstracte de Solomon R. Guggenheim, la col·lecció del qual es convertiria en l'origen del patrimoni del Museu Solomon R. Guggenheim, a més d'haver influït en l'elecció de Frank Lloyd Wright per al disseny de l'actual edifici del museu, icona emblemàtica de la ciutat de Nova York.

## Referències

* ↑ Acerca de nombres propios: Freiin no és un nom de pila, sinó una traducció del títol baronessa, que determina les filles no casades d'un Freiherr.
* ↑ «Hilla Rebay». The Solomon R. Guggenheim Foundation, 08-03-2017. [Consulta: 4 març 2020].
* ↑ Sicherman, Barbara; Green, Carol Hurd. Notable American Women: The Modern Period: a Biographical Dictionary. Harvard University Press, 1980. ISBN 978-0-674-62733-8.
# Bonlòc (Alta Garona)

Bonlòc (francès Bouloc) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Alta Garona i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Pas de l'Ós (la Vall de Boí)

A la Vall de Boí hi ha fins a tres Pas de l'Ós o Pas de l'Osso. Tots tres es troben a la Capçalera de Caldes, dins del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici:
* En la ruta del Comaloforno, que parteix de la Presa de Cavallers, hi ha dos:
** El primer, poc després d'iniciat el camí, a uns 1.900 metres d'altitud, a la Feixana de l'Osso de Coma les Torres.
** El segon es troba en el límit septentrional de Coma les Torres, a 2.488,7 metres d'altitud, a mig camí del Bony de l'Orri (E) i de l'Estany Gelat de Comaloforno (O).
* El tercer pas es troba, a 2.144,6 metres, a tocar de la riba septentrional de l'Estany Negre.

## Referències

* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Mapa Vall de Boí 1:25.000. Editorial Alpina. Pas de l'Osso.
* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Mapa Carros de Foc 1:25.000. Editorial Alpina. Pas de l'Osso.
* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Pas de l'Ós. [Consulta: 22/09/2013]
* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Pas de l'Osso. [Consulta: 22/09/2013]

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)

## Galeria

* 2n Pas de l'Osso, vist des de Comalestorres.
* Pics de Comalespada i Estany Negre. En primer pla el 3r Pas de l'Osso.
# The Crew 2

The Crew 2 és un videojoc de conducció desenvolupat per Ubisoft Ivory Tower i distribuït per Ubisoft, sent la continuació de The Crew del 2013. Es va llençar el 29 de juny del 2018, està disponible per PlayStation 4, Microsoft Windows, Xbox One.

## Mode de joc

El videojoc compte amb una mapa que recrea els Estats Units d'Amèrica, igual que el The Crew (videojoc). Aquesta vegada el jugador podra conduir llanxes i avions. Els diferents tipos de modalitat que es pot jugar són; "off-road, street race, profesional race y free style".
Aquesta vegada els jugadors no tindran mode campanya només tindran multijugador. Aquesta manera multijugadora et permet jugar amb un equip de máxim 4 jugadors. Una vegada tinguis el teu equip, ja et pots enfrentar a altres equips i establir nous registres.

## Desenvolupament

L' any 2017 el joc va ser presentat en la E3 2017, confirmant el seu desenvolupament per a PlayStation 4, Microsoft Windows, Xbox One.

## Enllaços externs

* https://thecrew-game.ubisoft.com/the-crew-2/es-es/home/
* https://www.vidaextra.com/analisis/analisis-the-crew-2-polvos-estos-lodos
# Eriocalcita

L'eriocalcita és un mineral de la classe dels halurs. Rep el seu nom del grec έριου, llana, i χαλκός, coure, en al·lusió a la forma d'agregació del material trobat originàriament al Vesuvi. També és coneguda amb els termes eritrocalcita i antofagastita.

## Característiques

L'eriocalcita és un halur de fórmula química CuCl₂·2H₂O. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. Es troba en forma d'agregats que recorden a la forma dels líquens, amb cristalls allargats en [01]. El centre d'aquests agregats és ocupat per petits cristalls, profundament acanalats semblant a capitells, sovint doblegats o corbats en la seva totalitat de la mateixa manera que les "flors" de guix. Es troba també en forma d'agregats similars a la llana. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'eriocalcita pertany a «03.BB - Halurs simples, amb H₂O, amb proporció M:X = 1:2» juntament amb els següents minerals: rokühnita, bischofita, niquelbischofita, sinjarita, antarcticita i taquihidrita.

## Formació i jaciments

Es troba en forma d'incrustacions al voltant de les fumaroles, o com a producte de l'erosió en un dipòsit de sulfur de coure en un clima àrid. Sol trobar-se associada a altres minerals com: melanotal·lita, euclorina, calcocianita, dolerofanita, atacamita, bandylita, tenorita o tolbachita. Va ser descoberta l'any 1870 a les fumaroles volcàniques actives del Vesuvi, a la província de Nàpols (Campania, Itàlia).

## Referències

* ↑ «Eriochalcite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 11 març 2016].
* ↑ «Eriochalcite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 11 març 2016].
# Ignacio García Camacho

Ignacio García Camacho (Cieza, 4 d'agost de 1968) va ser un ciclista espanyol professional entre 1991 i 1998. Sempre va córrer a les files de l'equip Kelme, fins que una lesió l'obligà a retirar-se amb sols 30 anys.
En el seu palmarès destaca el Campionat d'Espanya de ciclisme en ruta que aconseguí el 1993 per davant de Miguel Indurain.
En retirar-se com a ciclista professional va continuar vinculat al ciclisme com a periodista esportiu retransmetent la Volta a Múrcia i la Volta a Espanya per a la cadena COPE. Durant un temps es dedicà a la política, sent regidor d'esports de la seva vila nadiua.

## Palmarès

* 1990
** 1r a la Volta al Bidasoa
* 1991
** Vencedor d'una etapa a la Vuelta a los Valles Mineros
* 1993
** Campió d'Espanya de ciclisme en ruta
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Aragó
* 1995
** 1r al Memorial Manuel Galera
* 1997
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Múrcia

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1993. 106è de la classificació general
* 1994. 16è de la classificació general
* 1995. 54è de la classificació general
* 1996. 91è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1995. 70è de la classificació general
* 1996. 72è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1994. Abandona (14a etapa)

## Enllaços externs

* Biografia i entrevista a regmurcia.com
* Fitxa d'Ignacio García Camacho a sitiodeciclismo.net
# Patrici

«Patrici (Patricius)» té aquests significats:
* Patrici (classe romana), classe més alta i dirigent de Roma
* Biografies:
** Patrici (fill d'Aspar) o Patriciolus, segon fill del patrici Aspar.
** Pelagi Patrici, escriptor grec
** Patrici de Sant Saba, escriptor religiós grec.
** Patrici de Màlaga, bisbe de Màlaga del segle III; festivitat: 16 de març.
** Patrici d'Irlanda, evangelitzador i patró d'Irlanda; festivitat: 17 de març
# Aurivalh

Aurivalh(francès Auribail) és un municipi occità del Lauraguès, al Llenguadoc, situat en el department de l'Alta Garona, a la regió Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# The Crimson Gardenia

The Crimson Gardenia és una pel·lícula muda de la Goldwyn Pictures i la Rex Beach Pictures Co. dirigida per Reginald Barker i protagonitzada per Owen Moore i Hedda Nova. La pel·lícula, basada en el relat del mateix títol de Rex Beach (1916), es va estrenar el 18 de maig de 1919.

## Argument

Avorrit i anhelant noves emocions, el milionari novaiorquès Roland Van Dam viatja a Nova Orleans durant el Mardi Gras. Per culpa de la disfressa que porta, l'atractiva Madelon Dorette el confon per Emile Le Duc, un cosí seu, un pres evadit amb qui s'havia de trobar i que com que no havia vist mai havia de portar una gardènia vermella. Emile és el cap d'una banda de falsificadors i aquests, pensant que els trairà, capturen Roland, però aquest s'escapa. Quan Emile mor, la gent de la banda convencen Madelon que Roland és un agent secret i que ha matat a Emile. Ella atrau a Roland a casa del seu vell oncle, el cap de la colla. Allà tots dos són atrapats i quan ella no veu escapatòria s'adona que Roland és innocent. Durant un interrogatori Roland despenja del seu ganxo el receptor d'un telèfon del ganxo i l'operadora sent el que està passant i avisa la policia. Un cop salvats Roland es casa amb Madelon.

## Repartiment

* Owen Moore (Roland Van Dam)
* Hedda Nova (Madelon Dorette)
* Hector V. Sarno (Emile Le Duc)
* Sydney Deane (Papa la Forge)
* Alec B. Francis (Mr. Bunniman)
* Tully Marshall (Alfred le Duc)
* Sidney Ainsworth (François)
* Kate Lester (Mrs. Banniman)
* Edwin Stevens (Jean)
* Gertrude Claire (Mere Felice)
* Betty Schade (Eleanor Bunniman)

## Referències

* ↑ «Pictures in the making». Exhibitor’s Trade Review 5, 17, 29-03-1919, pàg. 1300.
* ↑ «Goldwyn names spring releases». Motion Picture News, 05-04-1919, pàg. 2121.
* ↑ «The exhibitors release guide». Exhibitor’s Trade Review 5, 25, 24-05-1919, pàg. 1957.

## Enllaços externs

* The Crimson Gardenia al catàleg de l'American Film Institute
# Ermita de Sant Vicenç Ferrer

Ermita de Sant Vicenç Ferrer a la Palma de Cervelló. Situada a 360 m al nord-est de can Pongem, enmig del bosc en una zona de difícil accés. L'estat de l'edifici és ruïnós, i la vegetació ocupa bona part de l'edificació.
Restes d'una antiga ermita situada a la part alta dels boscos de Can Pongem. Es tracta d'una edificació de planta rectangular, de 8 metres de llarg per 4 d'amplada, construïda adossada a les parets de les cingleres de Pallejà, en una zona de fort desnivell. Els paraments són d'uns 50 cm de gruix, construïts amb maçoneria, arrebossats per la part interna i l'externa. Els marcs de les obertures estaven fets de maons. Sembla que l'entrada estaria situada al mur de ponent. L'única paret que resta totalment dempeus és la nord, que s'adossa a la cinglera, i on s'obre una fornícula. Del coronament d'aquest mur es dedueix que l'ermita disposava d'una coberta a doble vessant amb el carener disposat nord-sud. Dels murs laterals únicament se'n conserven alguns trams, mentre que el de migdia es troba pràcticament desaparegut. El paviment de l'ermita ha desaparegut en la seva totalitat, si bé en la paret nord encara s'observa d'on arrencava. Per l'orientació de l'edifici i la fornícula conservada, tot apunta que el presbiteri es localitzava a la part nord. Al seu entorn encara s'hi estan vius 2 dels quatre xiprers que es disposaven a les quatre cantonades de l'edificació.
Antoni Sospedra (2008) planteja la possibilitat se que aquesta ermita fos construïda després de la canonització, l'any 1455, de Sant Vicenç Ferrer, qui segons la tradició oral recollida per aquest autor, hauria viscut en aquell paratge. La tradició oral dels veïns del poble diu que fa 150 anys hi hauria viscut un ermità.

## Bibliografia

* AAVV (2011) Revisió del Pla d'Ordenació Urbanística Municipal de la Palma de Cervelló (POUM). Catàleg de béns protegits. Ajuntament de la Palma de Cervelló. p. 16-17.
* SOSPEDRA, ANTONI (2008): Orígens d'un poble. La Palma de Cervelló. Barcelona: EGS. p. 82-83

## Referències

* ↑ «Mapa de Patrimoni Cultural de la Palma de Cervelló».
* ↑ SOSPEDRA, Antoni. Orígens d'un poble. La Palma de Cervelló, p. 82-83.
# Mas del Gasull

El Mas del Gasull o Mas del Gassull, és una obra del municipi de Reus (Baix Camp) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat a la vora dreta del barranc de la Font dels Capellans, entre el camí de la Bassa Nova i el Passeig de la Boca de la Mina. Es tracta d'una edificació aïllada, un habitatge unifamiliar de dues plantes. És de planta rectangular amb l'eix de simetria en sentit sud-est nord-oest. Està format per planta baixa, pis i golfes. Presenta una torre de planta quadrada a l'angle sud, corresponent a la caixa d'escala. L'accés principal és a la façana sud-est. Les obertures estan compostes ordenadament segons l'eix principal (algunes finestres són simulades). Hi ha un balcó damunt de la porta principal i una terrassa a la façana posterior. Les baranes presenten balustres. Els acabats exteriors són en forma d'estucat alternant faixes horitzontals d'obra vista amb faixes llises a la planta baixa, i simulant obra vista al primer pis. Les obertures estan emmarcades i té una coberta inclinada de fort pendent a la part central, la torre i la part nord-est, amb teula plana ceràmica i careners vidriats. A la resta el terrat és a la catalana. El mirador de la torre està decorat interiorment amb motius geomètrics. Hi ha fusta al frontó sud-est.

## Història

El mas era de la família de Fèlix Gassull i Roig, dedicat a la comercialització d'olis, que havia fet societat amb el seu germà, propietari de la Casa Gasull. La primera datació, 1895, correspon a la construcció de la tanca al Passeig de la Boca de la Mina, sense firma. Cap als anys setanta s'hi va instal·lar l'«Escola Mowgli».

## Referències

* ↑ Amigó, Ramon. Materials per a l'estudi dels noms de lloc i de persona, i renoms, del terme de Reus. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1988, p. 259. ISBN 8486387655.
* 1 2 «Mas Gassull». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].