OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Síndrome de Llàtzer

La síndrome de Llàtzer o auto ressuscitació és la tornada espontània de la circulació després de fracassar la reanimació cardiopulmonar. Aquest fenomen s'ha observat en la literatura mèdica com a mínim en 38 ocasions des de 1982. També anomenat efecte Llàtzer, rep el seu nom de Llàtzer de Betània, un personatge del Nou Testament que fou ressuscitat d'entre els morts per Jesús.
Els casos d'aquesta síndrome són poc freqüents, i les causes no es coneixen del tot bé. Una teoria afirma que el factor principal és l'acumulació de pressió en el pit després de la reanimació pulmonar. La relaxació de la pressió del pit permetria al cor expandir-se, fet que pot activar els impulsos elèctrics i reiniciar el batec del cor. Altres possibles factors són nivells elevats de potassi al cos, fet que s'ha relacionat amb el retard en la tornada de la circulació, o bé altes dosis d'epinefrina.

## Implicacions

La síndrome de Llàtzer planteja qüestions ètiques per als metges, que han de determinar en quin moment s'ha produït la mort clínica, la finalització de l'exercici de ressuscitació, i en quin moment cal realitzar els procediments post mortem, com ara autòpsies i la recol·lecció d'òrgans per a la donació. El metge Bruce Ben-David va escriure: "Potser és una suprema mostra d'arrogància per part nostra suposar que podem distingir de manera fiable el reversible de l'irreversible, el rescatable de l'irrescatable".
La literatura mèdica recomana observar els signes vitals d'un pacient, durant cinc o deu minuts després del cessament de la reanimació, abans de certificar la mort.

## Vegeu també

* Reanimació cardiopulmonar

## Referències

* ↑ Hornby K, Hornby L, Shemie SD «A systematic review of autoresuscitation after cardiac arrest». Crit. Care Med., 38, 01-05-2010, pàg. 1246–53. DOI: 10.1097/CCM.0b013e3181d8caaa. PMID: 20228683.
* 1 2 3 Ben-David M.D., Bruce; et al. «Survival After Failed Intraoperative Resuscitation: A Case of "Lazarus Syndrome"». Anesth Analg, 92, 2001, pàg. 690–692. DOI: 10.1213/00000539-200103000-00027. PMID: 11226103 [Consulta: 14 octubre 2008].
* ↑ «Woman Declared Dead, Still Breathing in Morgue», 07-10-2008. [Consulta: 29 octubre 2008].
* 1 2 3 Walker, A.; H. McClelland; J. Brenchley «The Lazarus phenomenon following recreational drug use». Emerg Med J, 18, 2001, pàg. 74–75. DOI: 10.1136/emj.18.1.74. PMC: 1725503. PMID: 11310473 [Consulta: 29 octubre 2008].
# Tampó TBE

El TBE, o Tris/Borat/EDTA, és una solució tampó que conté una mescla de base Tris, àcid bòric i EDTA.
En biologia molecular, els tampons TBE i TAE s'empren normalment en processos en què s'utilitzen àcids nucleics, el més comuns dels quals és l'electroforesi. Les solucions Tris-àcid són tamponants efectius per a condicions lleugerament bàsiques, que mantenen l'ADN desprotonat i soluble en aigua. L'EDTA és un quelador de cations divalents, particularment del magnesi (Mg2+). Com que aquests ions són co-factors necessaris per a molts enzims, incloent-hi les nucleases contaminants, el paper de l'EDTA és el de protegir els àcids nucleics contra la degradació enzimàtica. Però com que el magnesi també és un cofactor per a molts enzims útils de modificació de l'ADN, com els enzims de restricció i les polimerases de l'ADN, la seva concentració als tampons TBE i el TAE normalment es manté baixa (típicament al voltant d'1 mM).
També existeixen substituts per al TBE i el TAE a l'electroforesi, descoberts més recentment.
# Spring Valley

«Spring Valley» té aquests significats:
* Estats Units:
* Spring Valley (Arizona)
* Spring Valley (comtat de Colusa) a Califòrnia
* Spring Valley (comtat d'El Dorado) a Califòrnia
* Spring Valley (comtat de Lake) a Califòrnia
* Spring Valley (comtat de San Diego) a Califòrnia
* Valley Springs (Califòrnia), anteriorment Spring Valley
* Spring Valley (Carolina del Sud)
* Spring Valley (Illinois)
* Spring Valley (Kentucky)
* Spring Valley (Minnesota)
* Spring Valley (Nevada)
* Spring Valley (Nova York)
* Spring Valley (Ohio)
* Spring Valley (Oregon)
* Spring Valley (Wisconsin)
* Spring Valley (comtat de Rock), Wisconsin
* Spring Valley (Texas)
* Spring Valley (Washington DC)
# Rectoria de Sant Martí de Llémena

Rectoria de Sant Martí de Llémena és una casa de Sant Martí de Llémena (Gironès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici situat a la banda dreta del poble, ben destacat. Separat de l'església però comunicat amb ella per la porta del cementiri, davant l'església. L'edifici guanya el desnivell entre les façanes principal i posterior i té planta rectangular, amb un annex baix al costat dret. La façana principal, de composició simètrica, té una porta de llinda plana, igual que la resta de finestres, i datada el 1761. També ho estan les finestres de la primera i segona planta que coincideixen amb la seva vertical. Aquest cos central està flanquejat per finestres idèntiques a elles però sense datar. Les finestres de la segona planta són més petites i les de la planta baixa només són de ventilació, molt petites.
Les façanes laterals i posterior tenen obertures de composició diversa i de llinda plana. Les de la façana lateral esquerra estan datades: 1760 i 1761. A la llinda de la porta de la cuina hi ha la següent inscripció: DR. FORTUNATUS VALLRIBERA RY ME EDIFICAVI FECIT AN 1760.
El teulat és a dues aigües, el carener perpendicular a la façana principal i té un voladís fet de teules.

## Història

Segons llindes: 1613, 1760, 1761 (coincidint amb l'ampliació de l'església).
Altres dates que es poden veure cisellades a diverses llindes són:
* 1760 finestra esquerra
* 1761 porta
* 1770 finestra façana que dona al carrer
* 1813 finestra

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «Rectoria de Sant Martí de Llémena». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 febrer 2017].
# Rectoria de Sant Miquel Sacot

La Rectoria de Sant Miquel Sacot és una casa de la Cot, al municipi de Santa Pau (Garrotxa), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'antigor de la rectoria de Sant Miquel Sacot és afirmada pels documents. L'actual fàbrica és del segle xviii, amb moltes modificacions posteriors. Disposa de planta i dos pisos. Està unida a l'església de Sant Miquel per la part posterior. Avui queda poc del gran casal reconstruït fa dos segles degut a diferents transformacions per tal d'adaptar el seu interior i exterior a noves utilitzats. Actualment és casa de colònies. A la porta principal es conserva una llinda on hi ha esculpit 1787 amb una creu al mig.

## Història

Es creu que la rectoria va ser bastida contemporàniament al petit temple romànic de Sant Miquel. Aquest va ser destrossat parcialment pels moviments sísmics de 1427-1428. Aquesta mateixa fi cal creure que va tenir la casa rectoral. D'una visita pastoral de l'any 1514 es pot comprendre l'estat de la mateixa: estava molt "atropellada". El visitador diocesà, cada vegada que entrava a la Cot, en visites successives, havia d'insistir que la casa rectoral fos adobada. Al segle xviii i coincidint amb la reedificació de l'església es van fer obres a la casa, ampliant-la i remodelant-la.

## Referències

* 1 2 «Rectoria de Sant Miquel Sacot». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 octubre 2016].
# Rectoria de Sant Esteve de Múnter

La Rectoria de Sant Esteve de Múnter és una obra de Muntanyola (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil. Masia de planta rectangular coberta a dues vessants i adossada a l'església parroquial per la part de ponent. El portal principal està situat a migdia, està format per grosses dovelles, la central decorada. Les finestres del primer pis tenen decoracions conopials. El mur de migdia és emparat per un contrafort. Al sector de tramuntana hi ha un altre portal d'accés amb un petit jardí al davant. L'estat de conservació és bo. És construïda amb pedra i arrebossada al damunt en alguns sectors, sobre tot a la part de ponent, que ha estat recentment restaurada.
Ha perdut les funcions de rectoria i s'habita només esporàdicament.
L'interior ha perdut l'antiga estructura degut a les modernes reformes.

## Història

Antic mas lligat a la història de l'església parroquial, documentada des del 929 i ampliada als segles XII i XVII.
Hi ha notícies de la rectoria en el fogatge de 1553 de la parròquia i terme de Sant Esteve de Múnter en el qual es registra a Mossèn Jaume Matha Vacas. El mateix rector fou qui feu reformes a la rectoria i el trobem escrit en el portal d'entrada, a la dovella central: "Matavacas Re. 1568". Com podem observar la grafia canvia, però el nom és el mateix.
Aquesta edificació, segons consta a la llinda, fou reformada de nou al segle XVIII: "Riera Renova 1788".

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Rectoria de Sant Esteve de Múnter». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 agost 2017].
# Tapacul de Sclater

El tapacul de Sclater (Scytalopus micropterus) és una espècie d'ocell de la família dels rinocríptids (Rhinocryptidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el sotabosc dels boscos de muntanya de Colòmbia i cap al sud, a la llarga de l'Equador, fins al nord del Perú.

## Referències

* ↑ «Tapacul de Sclater». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/06/2021(català)
# Ras al-Bassit

* «Posideu» redirigeix aquí. Vegeu-ne altres significats a «Posideu».
Ras al-Bassit (àrab: رأس البسيط, Raʾs al-Basīṭ) és un petit cap situat 53 quilòmetres al nord de Latakia, a la costa mediterrània de Síria. El cap és una destinació turística popular i la línia de costa és inusual per les seues platges d'arena negra.

## Jaciment arqueològic

A la rosalia es troba un jaciment arqueològic. Les excavacions dirigides per l'arqueòleg francés Paul Courbin entre 1971 i 1984 descobriren un petit assentament de l'edat de bronze tardana, quan podria haver funcionat com un lloc de control d'Ugarit, al sud. L'any 2000 es reprengueren les excavacions del jaciment.
En l'època clàssica era l'emplaçament de la colònia grega de Posideu (en grec, Ποσιδήιον), situada entre els ports de Selèucia i Latakia. Segons Heròdot, es creia que havia estat fundada per Anfíloc després de la Guerra de Troia. L'historiador afegeix que era a la frontera entre cilicis i sirians, i que es trobava entre els territoris que retien tribut al rei persa Darios el Gran.
La ciutat continuà ocupada en època hel·lenística i romana i visqué un període d'auge i prosperitat entre els s. III i VI.
En relació amb aquest últim període de prosperitat destaca la troballa de les restes d'una basílica paleocristiana de tres naus dels s. V-VI.

## Vegeu també

* Geografia d'Àsia.

## Referències

* ↑ Mannheim, Ivan (2001). Syria & Lebanon handbook: the travel guide. Footprint Travel Guides. ISBN 1900949903, 9781900949903.
* ↑ Heròdot, III, 91.
* ↑ Nicolas Beaudry, Ras el Bassit et l'Antiquité tardive sur la côte nord-syrienne (2007), en Revue d'études des civilisations anciennes du Proche-Orient 13, pàgs. 19–28.

## Enllaços externs

* Mapa de localització del cap.
# Ras dels Cortalets

El Ras dels Cortalets és una collada plana enlairada a 2.048,3 m alt del límit dels termes comunals d'Estoer i Taurinyà, tots dos de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord.
És a prop de l'extrem sud-oest del terme d'Estoer i al sud-est del de Taurinyà. És al sud-oest del Pas de les Truges i al nord-est del Xalet dels Cortalets. Hi passa el camí de muntanya conegut com el Balcó del Canigó.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «63 - Estoer». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan. «169 - Taurinyà». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Estoer i Taurinyà». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ El Ras dels Cortalets en els ortofotomapes de l'IGN
# Tauró ventrut

El tauró ventrut (Cephaloscyllium ventriosum) viu a l'est de l'oceà Pacífic, entre les latituds 40° N i 37° S, i entre 0-460 m de fondària. Pot assolir un metre de llargada.

## Referències

* ↑ Compagno, L.J.V.: FAO species catalogue. Volum 4. Sharks of the world. An annotated and illustrated catalogue of shark species known to date. Part 2 - Carcharhiniformes. FAO Fish. Synop. 125(4/2):251-655. Any 1984.

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V. i V.H. Niem, 1998. Scyliorhinidae. Catsharks. p. 1279-1292. A: K.E. Carpenter i V.H. Niem (editors) FAO Identification Guide for Fishery Purposes. The Living Marine Resources of the Western Central Pacific. FAO, Roma, Itàlia.
* Compagno, L.J.V., D. Dando i S. Fowler, 2005. A field guide to the sharks of the world. Harper Collins Publishing Ltd., Londres, Gran Bretanya, 368 p.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco (Califòrnia, Estats Units). iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Last, P. R., B. Séret i W. T. White, 2008: New swellsharks (Cephaloscyllium: Scyliorhinidae) from the Indo-Australian region. A: Descriptions of new Australian Chondrichthyans. CSIRO Marine and Atmospheric Research Paper Núm. 022: 129-146.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Schaaf-Da Silva, J. A. i D. A. Ebert, 2008: A revision of the western North Pacific swellsharks, genus Cephaloscyllium Gill 1862 (Chondrichthyes: Carcharhiniformes: Scyliorhinidae), including descriptions of two new species. Zootaxa Núm. 1872: 1-8.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
* Fordham et al (2006). Tauró ventrut. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 5 de setembre de 2009 (en anglès).
# PI

PI té els següents significats:
* Partit Independent (Uruguai)
* Partit Intransigent
* Partit per la Independència
* Proposta per les Illes
# Józef Młynarczyk

Józef Młynarczyk (Nowa Sól, 20 de setembre de 1953) és un exfutbolista polonès de la dècada de 1980.
Fou 42 cops internacional amb la selecció polonesa amb la qual participà en la Copa del Món de Futbol de 1982 i a la Copa del Món de Futbol de 1986.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Widzew Łódź, SC Bastia i FC Porto.

## Palmarès

Widzew Łódź
* Ekstraklasa: 1980-81, 1981-82
Porto
* Primeira Liga: 1985-86, 1987-88
* Taça de Portugal: 1987-88
* Supertaça Cândido de Oliveira: 1986
* Copa d'Europa de futbol: 1986-87
* Copa Intercontinental de futbol: 1987
* Supercopa d'Europa de futbol: 1987

## Referències

* ↑ Józef Młynarczyk: Fitxa a 90minut.pl
* ↑ Poland stats at Eu-Football
* ↑ «1988/89: FC Porto sem trofeus e dez campeões europeus a chorar» (en portuguese). Mais Futebol, 28-04-2014. [Consulta: 11 maig 2016].
* ↑ «Vítor Baía: a lenda nasceu há 30 anos» (en portuguese). O Jogo, 11-09-2018 [Consulta: 18 octubre 2018].
* ↑ Józef Młynarczyk a worldfootball.net
* ↑ Józef Młynarczyk a National-Football-Teams.com (anglès)
# Suïls

Suïls (aragonès: Suils) és un llogaret del municipi aragonès de les Paüls, a l'esquerra del riu Isàvena.

## Referències

* ↑ «Sant Miquel de Suïls (les Paüls)». GEC. [Consulta: 26 febrer 2024].
* ↑ «23 Aldeyas de Las Pauls», 09-05-2008. [Consulta: 26 febrer 2024].
# Neoperla fallax

Neoperla fallax és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.
En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.
Es troba a Indonèsia (Java i Sumatra) i diverses àrees continentals de l'Àsia Sud-oriental.

## Referències

* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Suhaila Abdul Hamid i Che Salmah Md. Rawi, 2011. Stoneflies (Insecta: Plecoptera) in Malaysian tropical rivers: Diversity and seasonality. Journal of Entomology and Nematology Vol. 3(2), pp. 030-036.
* ↑ Klapálek, 1910. Notes Leyden Mus. 32:44.
* ↑ Stark, B.P. & I. Sivec, 2007. Studies of Indonesian Perlidae (Plecoptera), with descriptions of three new species. Illiesia, 3(7):53‐64.
* ↑ Supplements to the Perlidae (Plecoptera) of Sumatra (anglès)
* ↑ Zwick, P., 1983. The Neoperla of Sumatra and Java (Indonesia) (Plecoptera: Perlidae). Spixiana, 6:167‐204.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* BioLib (anglès)
* Perlidae Species Listing Arxivat 2011-01-16 a Wayback Machine. (anglès)
# Neoperla flinti

Neoperla flinti és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Descripció

* Els adults són de color marronós amb els ocels grossos i el segment de la tíbia més fosc a la base.
* Les ales dels mascles fan 18 mm de llargària i les de les femelles entre 19 i 22.
* L'ou és ovalat i fa 0,36 mm aproximadament de llargada.
* Va ésser identificat erròniament en el passat com a Neoperla obliqua a causa de la seua mida, similitud general i localització geogràfica. No obstant això, és fàcil de distingir aquesta espècie de totes les altres de les illes Filipines per tindre un patró diferent a les ales anteriors.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a les illes Filipines.

## Referències

* ↑ Needham, 1905. Proc.Biol.Soc.Wash. 18:108.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Sivec, 1984. Scopolia 7:34. «PDF».
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing Arxivat 2011-01-16 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* BioLib (anglès)
# Neoperla forcipata

Neoperla forcipata és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba la Xina.

## Referències

* ↑ Needham, 1905. Proc.Biol.Soc.Wash. 18:108.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Yang, D. & J. Yang, 1992. Insects of Wuling Mountains Area, Southwestern China ?:62.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing Arxivat 2011-01-16 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* BioLib (anglès)
# Neoperla fanjingshana

Neoperla fanjingshana és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ Needham, 1905. Proc.Biol.Soc.Wash. 18:108.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Yang, D. & J. Yang, 1992. Insects of Wuling Mountains Area, Southwestern China ?:63.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing Arxivat 2011-01-16 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* BioLib (anglès)
# Nephelomys nimbosus

Nephelomys nimbosus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic dels Andes equatorians. La seva localitat tipus és el vessant nord-oriental del Tungurahua, a una altitud d'aproximadament 2.000 msnm. L'holotip tenia una llargada total de 304 mm (140 mm de cap a gropa i 164 mm de cua). Fins al 2006 se'l considerà un sinònim d'Oryzomys albigularis.

## Referències

* 1 2 Weksler, M., Percequillo, A. R.; Voss, R. S. 2006. «Ten new genera of oryzomyine rodents (Cricetidae: Sigmodontinae) Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.». American Museum Novitates, 3.537: 1-29
Espècies d'orizominis :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Família: Cricetidae ·  Subfamília: Sigmodontinae :
# Ostrý Grúň

Ostrý Grúň és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Banská Bystrica. El 2022 tenia 545 habitants.

## Referències

* ↑ «Banskobystrický kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities» (en anglès), 15-04-2023. [Consulta: 29 març 2024].
# Teine

Teine (手稲区, Teine-ku) és un dels deu districtes que formen la ciutat de Sapporo, a Hokkaido, Japó. El nom de Teine ve donat per la muntanya del mateix nom que es troba dins del districte. Des de 1872 fins a 1967 va ser un municipi.

## Geografia

El districte de Teine es troba localitzat al nord de la ciutat de Sapporo i limita amb els altres districtes de Kita, Nishi i Minami al sud, est i oest, a més de amb les ciutats d'Otaru i Ishikari al nord. Teine és el sisé districte de Sapporo en àrea i un dels menys urbanitzats i amb més naturalesa. Hi han diverses muntanyes, sent la més emblemàtica el mont Teine, que dona el nom al districte.

### Barris

L'ajuntament reconeix i administra els següents barris o zones:
* Teine
* Teine-Tetsuhoku
* Maeda
* Shinhassamu
* Tomioka Nishinomiya no Sawa
* Inaho-Kanayama
* Hoshioki

## Història

El 1872 es fundà el poble de Teine en escindir-se aquest d'un altre poble, Hassamu. El 1874 Teine és dividit en dos pobles: Kami-Teine (Teine de dalt) i Shimo-Teine (Teine de baix). El 1951 es funda la vila de Teine, que roman independent fins a la seua integració al municipi de Sapporo l'any 1967. Quan Sapporo esdevé una ciutat designada l'any 1972, l'àrea de Teine queda integrada dins del districte de Nishi, fins que l'any 1989 Teine aconsegueix separar-se de Nishi constiuïnt-se el nové districte de Sapporo.
Durant els Jocs Olímpics d'Hivern de 1972, algunes proves com ara l'esquí alpí, el bob i el luge es realitzaren al mont Teine.

## Transport
### Ferrocarril

* Companyia de Ferrocarrils de Hokkaido (JR Hokkaido)
** Hoshimi - Hoshioki - Inaho - Teine - Inazumi-Kōen

### Carretera

* Autopista Sasson
* Nacional 5

## Referències

* ↑ https://map.yahoo.co.jp/address?ac=01109
* ↑ Teine-ku, brief outline and history (japonès)
* ↑ http://www.city.sapporo.jp/teine/machi/index.html
* ↑ History timeline of Teine-ku (japonès)