OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Can Lleuder

Can Lleuder és una masia a l'oest del nucli de Santa Maria de Palautordera (al Vallès Oriental). Masia orientada cap a l'est i coberta a dues vessants. Edifici compost de planta baixa, pis i golfes. La façana presenta d'una porta dovellada als costats de la qual hi ha dos bancs. Les finestres són d'arc pla. Les de les golfes són arquejades i geminades. A la seva part superior hi ha un rellotge de sol modern de rajoles. A ambdós costats de la façana hi ha annexes. La masia apareix al fogatge de 1553. L'edifici ha patit diverses reformes al llarg de la història. Als anys 40 n'hi hagué una i darrerament una altra. Els propietaris, antics masovers, compraren la casa.

## Referències

* ↑ «Masia Can Llauder». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 octubre 2017].
# Mona llanosa de Colòmbia

La mona llanosa de Colòmbia (Lagothrix lagothricha lugens) és una subespècie de la mona llanosa comuna.
Les mones llanoses de Colòmbia tenen un pelatge que pot anar del marró fosc fins al gris, mentre que el cap, les mans i els peus són de color negre, igual que la cua. El pelatge és espès i llanós. El cap és gran i arrodonit. Tenen les orelles petites. Aquests animals assoleixen una llargada corporal de 51-69 cm, amb una cua de 60-72 cm que és musculosa i prènsil.
La mona llanosa de Colòmbia viu a Colòmbia i, possiblement, a les regions limítrofes de Veneçuela. Viu en boscos (tant selves pluvials com boscos de muntanya), a altituds de fins a 3.000 msnm.

## Referències

* ↑ Stevenson, P. R.; Link, A.; Guzmán-Caro, D. C. «Lagothrix lagothricha ssp. lugens» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN, 2021. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2021-1.RLTS.T39926A192308084.en. [Consulta: 4 abril 2024].
# Prasinofícies

Les prasinofícies (Prasinophyceae) són una classe de la divisió Chlorophyta. Es tracta d'algues verdes primitives sense paret cel·lular però amb mineralització a la membrana. Tenen 4 flagels isocontes.
El gènere més conegut és Ostreococcus, que es considera que és el més menut (prop de 0.95 μm) dels eucariotes de vida lliure i que s'ha detecta en hàbitats marins de tot el món. Les prasinofícies es creu que tenen una baixa complexitat cel·lular amb un sol cloroplast i un únic mitocondri. També tenen uns genoma molt reduït dins dels eucariotes (unes 12 Mbp). S'ha suggerit que organismes del tipus prasinofícies flagel·lats serien els antecessors dels Chlorophyta i Streptophyta.

## Referències

* ↑ Guiry, M.D. i Guiry, G.M. «Class: Prasinophyceae taxonomy browser». AlgaeBase version 4.2 World-wide electronic publication, National University of Ireland, Galway, 2007. [Consulta: 23 setembre 2007].
* ↑ Sym SD, Pienaar RN «The class Prasinophyceae». Prog Phycol Res, 9, 1993, pàg. 281–376.
* ↑ Courties C, Vaquer A, Troussellier M, Lautier J, Chrétiennot-Dinet MJ, Neveux J, Machado C, Claustre H «Smallest eukaryotic organism». Nature, 370, 1994, pàg. 255. DOI: 10.1038/370255a0.
* ↑ Kapraun DF «Nuclear DNA content estimates in green algal lineages: chlorophyta and streptophyta». Ann. Bot., 99, 4, abril 2007, pàg. 677–701. DOI: 10.1093/aob/mcl294. PMID: 17272304.
# Moloko

Moloko (Məlokwo) és un llengua afroasiàtica parlada al Camerun septentrional.
# Prevaricació

La prevaricació és un delicte que es comet quan una autoritat, jutge/advocat o funcionari públic dicta una resolució arbitrària en un assumpte administratiu o judicial, sabent que aquesta resolució és injusta, per la qual cosa incompleix els deures del funcionariat.
Aquesta actuació és una manifestació d'un abús d'autoritat. Està sancionada pel Dret penal, que busca la protecció tant del ciutadà com de la mateixa Administració.

## Etimologia

La prevaricació és l’acció de prevaricar, i aquest verb es forma a partir de dues arrels llatines: “prae”>pre (davant, per endavant); i “varicare” (anar tort, sortir-se de la línia recta), al seu torn derivat de “varus” (tort).

## Requisits

La prevaricació té els següents requisits:
* La persona que realitza la prevaricació ha de ser una autoritat o funcionari.
* Ha d'estar en l'exercici del seu càrrec.
* Que la resolució injusta es dicti sabent que ho és. Ha d'existir dol.

## Codi penal espanyol

El Codi penal espanyol assenyala tres tipus de prevaricació:
* la prevaricació a l'àmbit de l'Administració Pública comesa per una autoritat o funcionari públic (art. 404-406)
* la prevaricació a l'àmbit de l'Administració de Justícia comesa bé per un jutge o magistrat (art. 446-449)
* i la prevaricació a l'àmbit de l'Administració de Justícia comesa per un lletrat o un procurador (art. 467)

## Vegeu també

* Convenció de les Nacions Unides contra la Corrupció

## Referències

* ↑ (castellà) La misión de los jueces es la de aplicar el derecho vigente al caso concreto Arxivat 2007-05-06 a Wayback Machine.
* ↑ «Etimologia : prevaricare;». [Consulta: 23 octubre 2023].
Viccionari
# Mu (kana)

En l'escriptura japonesa, els caràcters む (hiragana) i ム (katakana) són dues mores o kanes que ocupen la 33a posició en el sistema modern d'ordenació alfabètica gojūon (五十音), entre み i め; i el 23è en el poema iroha, entre ら i う. En fonologia, una mora és la unitat superior al segment i inferior a la síl·laba.
En la taula de l'ordre gojūon (per columnes, i de dreta a esquerra), es troba en la sisena columna (ま行, columna «ma») i la tercera fila (う段, fila «U»).
El caràcter む prové del kanji 武, mentre que ム prové de 牟.

## Romanització

Segons els sistemes de romanització Hepburn modificat, Kunrei-shiki i Nihon-shiki, む, ム es romanitzen com a "mu".

## Escriptura

* El caràcter む s'escriu amb tres traços:
* Traç horitzontal.
* Traç vertical que talla el primer, forma un bucle cap a l'esquerra, segueix baixant, gira i segueix horizontalment cap a la dreta. En la part final es pot apreciar un "pic" cap amunt.
* Petit ganxo a la part dreta del caràcter.
* El caràcter ム s'escriu amb dos traços:
* Traç compost per una línia diagonal encara que molt inclinada cap avall a l'esquerra i una línia quasi horitzontal encara que lleugerament inclinada cap amunt.
* Traç curt diagonal cap avall a la dreta (encara que lleugerament corb) que toca la part final del primer traç.

## Altres escriptures

み / ミ en braille japonès :
| み / ミ mi | みい / ミー mī |
* Alfabet fonètic: 「無線のム」 (la «mu de musen», on musen vol dir sense fils o ràdio)
* Codi Morse: －

## Referències

* ↑ «escriptura japonesa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Bernabé, Marc. Japonès en vinyetes. Norma editorail, maig del 2005, p. 17-19 i 26-28. ISBN 84-9814-162-1.
* ↑ Gilhooly, Helen. Beginner's Japanese Script (en anglès). Teach Yourself, 2003. ISBN 978-0-340-86024-3.
* ↑ «mora». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Romanization of Japanese Kana – Modified Hepburn System» (pdf) (en anglès) p. 2. Government Digital Service (GDS) – The National Archives (Regne Unit), 01-10-2016.
* ↑ «Japanese Braille» (en anglès). Accessible Japan, 12-10-2015. [Consulta: 4 febrer 2024].
* ↑ Ohta, Satoru. «The Earliest Japanese Telecommunication Technology» (en anglès). IEEE Conference Publication. Institute of Electrical and Electronics Engineers (IEEE), 01-08-2017. DOI: 10.1109/histelcon.2017.8535723. [Consulta: 4 febrer 2024].

## Bibliografia

* López i Vidal, Lluc López i. L'escriptura japonesa. Editorial UOC, 2008. ISBN 978-84-9788-772-4.
* Nolla i Cabellos, Albert. L'escriptura en kanji (pdf). Barcelona: Universitat Oberta de Catalunya, p. 40.
# Molí de paper de la Font Gran

El Molí de paper de la Font Gran és un antic molí paperer de Vilaverd (la Conca de Barberà) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'antic molí de paper està situat al costat del riu Brugent, a la banda dreta de la carretera que va de la Riba a Farena.
És un edifici de planta rectangular, format per planta baixa i tres pisos. Les obertures són de llinda i d'arc rebaixat. La porta principal d'accés presenta dovelles de pedra.
L'interior es troba en estat ruïnós, i part de la volta s'ha esfondrat.

## Història

Es tracta d'un dels nombrosos exemples d'aquest tipus d'arquitectura existent a la zona.
A partir del segle xviii van instal·lar-se als voltants de la riba, en substitució dels antics molins medievals, molins de caràcter moderns que serien el precedent de l'actual indústria paperera de La Riba.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Molí de paper de la Font Gran». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 febrer 2019].

## Enllaços externs

* «Molí de paper de la Font Gran». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Molí de sa Bassa de Cas Barreter

El molí de sa Bassa de Cas Barreter, antigament el Molí Draper és un antic molí vinculat a la Síquia de Coanegra, a Santa Maria del Camí. Està situat a devora el Camí de Coanegra, a la zona coneguda com la Bassa de Cas Barreter. El seu estat és ruïnós i sols es distingeixen les restes del que era el cacau i el cup circular.
El molí es documenta des del s. XIII dins la sèrie de molins moguts per l'aigua de la Font de Coanegra. Estava situat després del molí de Son Roig i abans del molí de Son Mates. El nom de Molí Draper fa referència a l'ús de la força hidràulica per a teixir draps. El casal del molí va ser destruït per una torrentada a principis del s. XVIII. En l'actualitat està integrat dins la possessió de Son Oliver.

## Referències

* ↑ Canyelles Crespí, Martí; Mesquida Mas, M. Magdalena; Vich Vich, Rosa.- Per la vall de Coanegra: guia didàctica.- Ajuntament de Santa Maria del Camí: Santa Maria del Camí,1997
# Monjo (desambiguació)

«Monjo» té aquests significats:
* Monjo
* Monjo (fusteria)
* Ammoni el monjo, monjo grecoegipci del segle iv. Fou un dels anomenats el "quatre grans germans" (per la seva altura)
* Caló d'en Monjo, platja verge envoltada de penya-segats entre sa Llobassa i l'Olla, al terme municipal de Calvià, Mallorca
* Cal Monjo (Granollers), habitatge de Granollers (Vallès Oriental)
* Coves de Son Monjo, jaciment prehistòric format per coves naturals als vessants del torrent des Tarongers, a la possessió de Son Monjo
* Dídac Monjo i Carreras (Maó, 1924 - Barcelona, 1999), tenor menorquí
* Elies el Monjo, monjo grec autor d'un discurs sobre la nativitat esmentat per Lleó Al·lati
* Enric Monjo i Garriga (Vilassar de Mar, 1895 – Barcelona, 1976), escultor català
* Eusebi el Monjo, monjo del monestir de Nítria a la part occidental de la branca Canòpica del Nil
* Eustaqui el Monjo (Boulogne-sur-Mer, 1170), corsari francès d'origen noble
* Francesc Monjo, compositor del segle xvii
* Gliptoteca Monjo
* Gregori el Monjo, asceta romà d'Orient
* Joan Monjo, monjo del monestir de Sant Saba
* Joan M. Monjo (Gandia, 1956 -2007), escriptor valencià
* Joan Monjo i Pons (Maó, 1818 – Vilassar de Mar, 1884), enginyer mecànic i pedagog
* Jordi el Monjo, monjo i escriptor grec
* Marí o Marina el Monjo (Bitínia, ~460 o 725 - Qannoubine, Síria, 508 o 765), dona que va viure com a monjo en un monestir masculí del Líban
* Miquel Monjo eclesiàstic grec que tenia el càrrec de prevere de l'església de Constantinoble. Vivia al segle ix. Va escriure: Encomium
* Puig del Monjo, muntanya al municipi de Castell-Platja d'Aro, a la comarca del Baix Empordà
* Ramir II el Monjo (1086 - Monestir de Sant Pere el Vell, 1157), rei d'Aragó, comte de Ribagorça i comte de Sobrarb
* Son Monjo
Viccionari
# Monja de les salines

La monja de les salines (Xolmis salinarum) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita vegetació arbustiva a les vores de llacs del nord de l'Argentina central.

## Referències

* ↑ «Monja de les salines». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Mont Dolent

El Mont Dolent (3,823 metres) és un cim del massís del Mont Blanc situat al final de la glacera d'Argentière fent de frontera entre els estats italià (Vall d'Aosta), suís (Valais) i francès (Alta Savoia). Com a muntanya, el Mont Dolent és considerat com el trifini entre Itàlia, Suïssa i França, tot i que el punt de coincidència fronterera es troba a 3,749 metres, uns 100 metres al nord-de l'oest del seu cim.
La primera ascensió de la muntanya fou el 9 de juliol de 1864 per A. Reilly i Edward Whymper amb els guies Michel Croz, H. Charlet I M. Payot. Whymper va descriure l'ascensió al seu llibre Scrambles amongst the Alps. El 1954, una estàtua de la verge Maria fou instal·lada al pic per un grup de joves del Valais.
El Mont Dolent té quatre cares, oferint neu de qualitat bona i escalades de gel de diversos nivells de dificultat. Tanmateix, l'única ruta directa al cim (amb grau de dificultat PD) és al seu vessant sud via la glacera de Pré de Bar, acabant al llarg d'un tram curt i exposat de l'aresta sud-est. El refugi-bivac Fiorio (també conegut com a Refuge Bivouac du Dolent) proporciona el punt d'inici més proper per a una ascensió de 4 hores des del costat valldostà.$^{:131}$ La ruta més fàcil (grau AD) és via la carena est, tot començant des del bivac també anomenat del Dolent (la Maye) al costat suís.$^{:133}$

## Refugis

* Bivacco Fiorio o Refuge Bivouac du Dolent – 2,724 m
* Bivac du Dolent - la Maye – 2,667 m
* Cabane de l'A Neuve – 2,735 m
* Cabane Argentière – 2,771 m

## Galeria

* Cara nord del Mont Dolent and la glacera d'Argentiere.
* Cara sud del Mont Dolent des del refugi bivac del Dolent.
* Refugi bivac del Dolent (Fiorio) a la cara sud (valldostana) de la muntanya.
* Estàtua del cim del Mont Dolent, amb inscripció.
* Alpinista al cim del Mont Dolent.
* Mont Dolent des de la Vall Ferret

## Referències

* ↑ Portale Cartografico Nazionale Arxivat 2009-09-05 a Wayback Machine.
* ↑ «Italy – Switzerland Boundary». Florida State University. US. Department of State, 23-10-1961. Arxivat de l'original el 10 juny 2016. [Consulta: 22 agost 2016].
* ↑ L'Institut National de l'Information Géographique et Forestière. {{{title}}} [mapa].
* ↑ Griffin, Lindsay. Mont Blanc Massif Volume 2. Londres: Alpine Club, 1991. ISBN 0900523581.

## Enllaços externs

* Mont Dolent a SummitPost
* Mont Dolent a Hikr
# Potaje conquense

El potaje conquense és un plat típic de la província de Conca, en concret de la zona de la regió muntanyenca de Conca.

## Característiques

És un plat d'hivern, que es diferència d'altres potajes en què no porta sofregit ni de cebes ni d'alls. Els seus ingredients bàsics són mongetes rosses, creïlles, espinada, papada i botifarra de porc, una mica de farina, pebre vermell, sal i oli. És fàcil de preparar, i la seva recepta pot presentar petites variants, sobretot pel que concerneix la carn de porc.
També hi ha una variant, coneguda com a “potaje serrà” que sí en du de sofregit de ceba, tomàquet i all, i a més utilitza també el llorer per donar-li un altre toc especial.

## Referències

* ↑ «Potaje conquense» (en espanyol europeu). [Consulta: 21 maig 2018].
# Potaienni

Potaienni - Потаенный (rus) - és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba al nord de la vora dreta del riu Kuban, a 32 km al nord-est d'Ust-Labinsk i a 90 km al nord-est de Krasnodar, la capital.
Pertany al municipi de Làdojskaia.
# Productor associat

El productor associat és una persona física o jurídica que, a partir d'un contracte de producció o coproducció audiovisual, es compromet a invertir capital, realitzant les aportacions econòmiques fixades per a la producció de l'obra. Normalment actua com a representant del Productor, i pot compartir responsabilitats financeres, creatives, o administratives, delegades pel productor. Sovint, actua com a assessor o senzillament és un títol concedit com a cortesia per la seva contribució financera o creativa en la producció.
També és anomenat productor capitalista o productor financer.

## Vegeu també

* Productor de cinema
# Protoanemonina

Protoanemonina (de vegades anomenada anemonol o ranunculol) és una toxina que es troba en totes les plantes de la família Ranunculàcia. En maceració, per exemple, quan és ferida la planta, és produïda per un procés enzimàtic des del glicòsid ranunculina. És la lactona d'àcid, 4-pentadienòic 4-hidroxi-2.
Una planta ferida allibera la substància, causant picor, erupcions o butllofes al contacte amb la pell o mucosa. Ingerir plantes fresques de la família Ranunculàcia pot conduir a nàusees, vòmits, marejos, espasmes o paràlisi.
Quan s'asseca la planta, la protoanemonina entra en contacte amb l'aire i dimeritza l'anemonina, que és hidrolitzada a un àcid carboxílic no-tòxic.

## Referències

* ↑ Hagers Handbuch der pharmazeutischen Praxis (en alemany). 4a ed.. Springer Verlag, 1979. ISBN 3-540-07738-3.
* ↑ «Protoanemonin». DrugLead. [Consulta: 27 novembre 2010].
* ↑ Römpp, Hermann; Falbe, Jürgen; Regitz, Manfred. Römpp Lexikon Chemie (en alemany). 9a ed.. Stuttgart: Georg Thieme Verlag, 1992.
* ↑ Hunnius Pharmazeutisches Wörterbuch (en alemany). 8a ed.. Walter de Gruyter Verlag, 1998. ISBN 3-11-015793-4.
* ↑ Handbuch der organischen Chemie, Leopold Gmelin (alemany)
# Protobantu

El protobantu és el nom de la llengua hipotètica de la qual descendeixen totes les llengües bantus. Aquest idioma es parlava a la zona de l'actual Camerún fa uns 3000 anys, quan va començar la separació dels grups bantus en dues branques que van migrar en direccions diferents i el protobantu va separar-se d'altres llengües bantoides. Alguns estudiosos, tanmateix, consideren que és un cas de polifiletisme i que no hi havia una llengua única sino un grup d'idiomes propers que, a manca de documents, han fet pensar als comparatistes en un origen comú.
Es creu que el sistema de fonemes del protobantu era força reduït, amb preponderància dels sons oclusius en les consonants i set vocals diferents. Es tractava d'una llengua tonal amb un sistema nominal de classes que construïa els sintagmes amb cinc tipus diferents de concordança.
S'han identificat diferents prefixos (19) i un centenar de paraules de vocabulari quotidià, però encara resta molta feina comparativa per poder descriure el lèxic d'aquesta llengua.

## Referències

* ↑ Bostoen, Koen & Bastin, Yvonne (2016). "Bantu lexical reconstruction". Oxford Handbooks Online.
# Protoavis

Protoavis és un gènere de saurisqui que visqué a principis del Triàsic de Texas. És un fòssil molt polèmic car la seva validesa taxonòmica està disputada, i si realment hagués existit, es tractaria de l'ocell més antic, molt abans que l'Arqueòpterix.
# Protomedea

Protomedea (en grec antic Πρωτομέδεια) Prònoe (en grec antic Προνόη) va ser una de les nereides citades per Hesíode a la llista que dona a la Teogonia.
Com les altres nereides, era filla de Nereu, un déu marí fill de Pontos, i de Doris, una nimfa filla d'Oceà i de Tetis. Tenia un únic germà, Nèrites. Era la nereida anomenada «primera reina».

## Referències

* ↑ Hesíode. Teogonia, 250
* ↑ «Nereides». Theoi greek mythology. [Consulta: 26 maig 2022].
# Protoindoiranià

Protoindoiranià és el proto-llenguatge reconstruït de la branca d'idiomes indoiranians de la branca indoeuropea. S'assumeix que els seus parlants vivien durant a finals del tercer mil·lenni aC i sovint es connecten amb l'horitzó arqueològic del principi de l'Andronovo.
El protoindoiranià era un idioma centum, probablement separat dels idiomes protoindoeuropeu, del sànscrit vèdic i del Rigveda menys d'un mil·lenni. És l'antecessor dels idiomes indoaris, els idiomes iranians, els idiomes dàrdics i els idiomes del Nuristan.

## Fonologia

Segments consonàntics Proto-Indo-Iranians :
| | | labial | coronal | coronal | palatal | palatal | velar | Laringals |
| | | labial | dental/ alveolar | post- alveolar | first | second | velar | Laringals |
| Implosives | Consonants mudes | *p | *t | | *ĉ | *č | *k | |
| Implosives | Consonants no mudes | *b | *d | | *ĵ | *ǰ | *g | |
| Implosives | aspirades | *bʰ | *dʰ | | *ĵʰ | *ǰʰ | *gʰ | |
| Fricatives | voiceless | | *s | *š | | | | *H |
| Fricatives | Consonants no mudes | | (z) | (*ž) | | | | |
| Nasals | Nasals | *m | *n | | | | | |
| Líquides | Líquides | | *l | *r | | | | |
| Semivocal | Semivocal | | | | | *y | *w | |
Segments vocals PII :
| Vocal alta | *i *ī *ū |
| Vocal baixa | *a *ā |

## Fonologia històrica

La característica més evident del canvi fonològic que separa el protoindoiranià del protoindoeuropeu és el col·lapse de les vocals ablaut *e, *o, *a dins una sola vocal, en el protoindoiranià *a

## Lèxic comparat

| protoindoiranià | OP, Av) | Sànscrit vèdic |
| *aĉwa- ("cavall") | Av, OP aspa | aśva |
| *bʰag- | OP baj- (bāji; "tribut") | bhag- (bhaga) |
| *bʰrātr- ("germà") | OP brātar | bhrātṛ |
| *bʰūmī ("earth", "terra") | OP būmi | bhūmī |
| *martya ("mortal, "home") | OP martya | martya |
| *māsa ("lluna") | OP māha | māsa |
| *wāsara ("aviat") | OP vāhara ("font") | vāsara ("matí") |
| *ṛta ("veritat") | Av aša, OP arta | ṛta |
| *draugʰ- ("falsedat") | Av druj, OP draug- | druh- |
| *sauma "suc expremut" | Av haoma | soma |

## Bibliografia

* Beekes, Robert Stephen Paul. A Grammar of Gatha-Avestan. Leiden; New York: Brill, 1988. ISBN 90-04-08332-4.
* Burrow, T. The Sanskrit Language. Delhi: Motilal Banarsidass, 2001. ISBN 81-208-1767-2.
* Fortson, Benjamin W. Indo-European Language and Culture: An Introduction. illustrated. Malden, MA: Blackwell Publishing, 2004. ISBN 1-4051-0316-7.
* Lubotsky, A. M.. The System of Nominal Accentuation in Sanskrit and Proto-Indo-European. Leiden; New York: Brill, 1988. ISBN 90-04-08835-0.
* Alexander Lubotsky, "The Indo-Iranian substratum Arxivat 2008-04-11 a Wayback Machine." in Early Contacts between Uralic and Indo-European, ed. Carpelan et al., Helsinki (2001).
* Asko Parpola, 'The formation of the Aryan branch of Indo-European', in Blench and Spriggs (eds), Archaeology and Language III, Londres i Nova York (1999).
# Monàkovo

«Monàkovo» té aquests significats:
* Monàkovo (Vladímir), localitat de l'óblast de Vladímir, a Rússia
* Monàkovo (Bélgorod), localitat de l'óblast de Bélgorod, a Rússia
# Psychoda parsivena

Psychoda parsivena és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids.

## Descripció

* La placa subgenital de la femella és bilobulada i molt més ampla a la base que a l'àpex.

## Distribució geogràfica

Es troba a Borneo, les illes Filipines (Negros i Mindanao), la Micronèsia (les illes Carolines) i Nova Guinea (Nova Bretanya i Nova Irlanda).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Quate, L. W., 1959. Diptera: Psychodidae. Insects of Micronesia. 12:435-484.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Quate, L. W., 1962. A taxonomic study of Borneo Psychodidae (Diptera: Psychodidae). Pacific Insects. 4:1-75.
* 1 2 Quate, L. W., 1965. A taxonomic study of Philippine Psychodidae (Diptera). Pacific Insects. 7: 815-902. Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* ↑ Quate, L.W.; Quate, S.H., 1967. A monograph of Papuan Psychodidae, including Phlebotomus (Diptera). Pacific Insects Monograph, 15: 1–216.
* ↑ Global Species (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)