OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pietro Bubani

Pietro Bubani (1806-1888 Bagnacavallo) va ser un botànic i patriota italià que també va herboritzar a Catalunya. Va estudiar amb Antonio Bertoloni i va doctorar en medicina a la Universitat de Bolonya l'any 1829, exercí la medicina poc temps i es va dedicar a la botànica.
Participà en el motí del 1831 contra el govern de l'Estat Pontifici. Després d'això s'exilià a Marsella i posteriorment a Montpeller, atret per la fama de la seva biblioteca i del seu jardí botànic i també pels botànics Félix Dunal i Alire Raffeneau-Delile. Per suggeriment de Dunal estudià la flora dels Pirineus a partir d'una primera expedició científica de l'any 1836 en temps de dificultats a causa de la primera guerra carlina.
L'any 1847 tornà a Itàlia. Tornà a estudiar la flora del Pirineus (1850-1858), a Catalunya (1860-1861), a Tolosa (1839, a Barcelona i a París (1861-1862).
Va morir el 12 d'agost de 1888 al seu poble natal, per testament va demanar ser sebollit a Bolonya, on descansa a la Certosa.
Entre les seves publicacions es troben Flora virgiliana (Bologna, Tipografia Mareggiani, 1869), Dodecanthea (Firenze, Società tipografica, 1850), Dunalia (Imola, Tipografia Galeati, 1878). La seva obra pòstuma i la més important és Flora pyrenaea (Milano, Hoepli, 1897-1901).
A la Biblioteca comunale di Bagnacavallo es troba el nucli documental anomenat Fondo Pietro Bubani. Altres documents personals són a la Biblioteca comunale dell'Archiginnasio i al Museo del Risorgimento di Bologna.

## Referències

* ↑ «Pietro Bubani». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 Gavelli, Mirtide. «Storia e memoria di Bologna Pietro Bubani (1806-1888» (en italià). Ajuntament de Bolonya.

## Bibliografia

* Gavelli, Mirtide. Pietro Bubani, Dagli Appennini ai Pirenei, un botanico nel Risorgimento (en italià). Faenza: Edit Faenza, 2006. ISBN 978-8881521463.
# Greycliff

Greycliff és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Montana. Segons el cens del 2000 tenia 56 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Greycliff tenia 56 habitants, 21 habitatges, i 12 famílies. La densitat de població era de 65,5 habitants per km².
Dels 21 habitatges en un 52,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,6% hi vivien parelles casades, en un 4,8% dones solteres, i en un 38,1% no eren unitats familiars. En el 33,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 19% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,67 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,46.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 39,3% tenia menys de 18 anys, un 1,8% entre 18 i 24, un 33,9% entre 25 i 44, un 16,1% de 45 a 60 i un 8,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.750 $ i la renda mediana per família de 36.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.542 $ mentre que les dones 11.875 $. La renda per capita de la població era de 12.023 $. Aproximadament el 10% de les famílies i el 18,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Greycliff». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Greycliff». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Bruille-lez-Marchiennes

Bruille-lez-Marchiennes és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 1.302 habitants. Limita al nord amb Rieulay, a l'est amb Somain, al sud-est amb Aniche, al sud-oest amb Auberchicourt, a l'oest amb Écaillon i al nord-oest amb Pecquencourt.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 1.067 | 1.092 | 1.034 | 1.041 | 1.129 | 1.213 | 1.302 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Jacques Candelier | PCF |
# Comtat de Robres

El comtat de Robres és un títol nobiliari concedit l'any 1646 per Felip IV de Castella a Bernat Ponts i Turell, natural de Barcelona, regent de la cancelleria del Consell d'Aragó i cavaller de l'orde de Sant Jaume. Casat amb la seva neboda Ana-Catalina López de Mendoza i de Ponts, baronessa de Sangarrén i, per tant, senyora de Robres (Osca). Passà, per sentència i després d'un llarg plet, als Sesé, als Altarriba i als Catalán de Ocón.

## Comtes de Robres

| | Titular | Període |
| Creat el 1646 pel rei Felip IV de Castella |||
| I | Bernat Ponts i Turell | 1646-? |
| II | Bernat Agustí Ponts i López de Mendoza | |
| III | Agustí Ponts de Mendoza i de Salvà | -1720 |
| IV | Maria Josepa Ponts de Mendoza i Bournonville | 1720-1767 |
| V | Cecilia López de Mendoza | |
| VI | Miguel de Sesé y Exea | |
| VII | Antonio de Altarriba y Calasanz | |
| VIII | José Jacobo de Altarriba y Calasanz | ? -1803 |
| IX | José de Altarriba y Colón de Larreátegui | 1804-1870 |
| X | José María de Altarriba y Villanueva | 1873-? |
| XI | Luis Catalán de Ocón y Altarriba | |
| XII | Fernando Catalán de Ocón y Arnauda | |
| XIIII | Fernando Catalán de Ocón y Cadenas | 1996-actual titular |

## Referències

* ↑ «Comtat de Robres». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Broto Aparicio, Santiago. «Nobleza altoaragonesa: Condes de Robres» Arxivat 2014-03-26 a Wayback Machine., alDiario del Alto Aragón, 14 de gener de 2007. (castellà)
# Jaufré de Pons

Jaufré de Pons (s. XIII) fou un trobador occità. Se'n conserven només dues composicions.

## Vida i obra

La breu vida és un text que ens informa sobre Rainaut de Pons i Jaufré conjuntament. I ens diu que Jaufré era un cavaller del castell de Pons, a Saintonge, a la marca del Peitieu, amb qui Rainaut de Pons havia fet tençons. Efectivament, de Jaufré es conserva un partimen amb Rainaut de Pons (que Riquer data del primer quart del segle xiii) i també una tençó amb Guiraut Riquier (vers 1270?). De totes maneres, amb aquestes dates relativament allunyades, s'ha especulat que es podria tractar de dos autors diferents, ja que Jaufré és un nom freqüent entre els senyors de Pons.

### Partimen i tençó

* (261,1 = 414,1) Seigner Jaufre, respondetz mi si·us platz (partimen amb Rainaut de Pons)
* (261,1a = 248,40) Guiraut Riquier, diatz me (tençó amb Guiraut Riquier)

## Bibliografia

* Ruth Harvey / Linda Paterson, The Troubadour tensos and partimens : a critical edition, Rochester / Londres, Brewer / Modern Humanities Research Association, 2010 [edició del partimen a les pàgines 1120-1124]
* Martí de Riquer, Vidas y retratos de trovadores : textos y miniaturas del siglo XIII, Barcelona, Círculo de Lectores / Galaxia Gutemberg, 1995, p. 109 [text de la vida en occità i castellà]

### Repertoris

* Guido Favati (editor), Le biografie trovadoriche, testi provenzali dei secc. XIII e XIV, Bologna, Palmaverde, 1961, pàg. 332
* Martí de Riquer, Vidas y retratos de trovadores. Textos y miniaturas del siglo XIII, Barcelona, Círculo de Lectores, 1995 p. 109 [Reproducció de la vida, amb traducció a l'espanyol]
* Jean Boutière / Alexander H. Schutz (editors), Biographies des troubadours : textes provençaux des XIIIe et XIVe siècle, París, Nizet, 1950, 1964, p.308
* Alfred Pillet / Henry Carstens, Bibliographie der Troubadours von Dr. Alfred Pillet [...] ergänzt, weitergeführt und herausgegeben von Dr. Henry Carstens. Halle : Niemeyer, 1933 [Jaufré de Pons és el número PC 261]

## Referències

* ↑ Riquer, Vidas, p. 109, nota 68
* ↑ «Jaufre de Pons · Guiraut Riquier (261.1a = 248.40)». [Consulta: 16 desembre 2020].
* ↑ Una explicació sobre la numeració de la poesia trobadoresca d'acord amb el repertori de Pillet i Carstens es troba a l'article Alfred Pillet

## Enllaços externs

* 261. JAUFRE DE PONS - JAUFRE DE PON
* Trovatori
# Irura

Irura és un municipi de Guipúscoa, al País Basc.

## Economia

Les següents empreses del municipi superen els 50 treballadors de plantilla segons el Catàleg Industrial Basc:
* Emusi (Emua): disseny i fabricació de maquinària, principalment per a la indústria del paper i cartró
# Vanishing Milions

Vanishing Millions és un serial cinematogràfic mut produït per Sierra Pictures, dirigit per Alan James (Alvin J. Neitz) i protagonitzat per Vivian Rich, William Fairbanks i Alec B. Francis. Es desenvolupà en 15 capítols de 2 bobines cada un, el primer dels quals es va estrenar el 21 de gener de 1926 i el darrer probablement el 6 de maig del mateix any. Es considera una pel·lícula perduda.

## Repartiment

* William Fairbanks (Dave Merrill)
* Vivian Rich (Vivian Telden)
* Alec B. Francis
* Sheldon Lewis
* Bull Montana (goril·la)
* Edward Cecil
* William Lowery
* George Kotsonaros
* Ethel Childers
* J.P. Lockney
* Margareth Knights

## Referències

* ↑ «The Parade of the Golden Dollars». The Film Daily, 24-01-1926, pàg. 11.
* ↑ «List of releases, May, June, July». The Film Daily, 30-05-1926, pàg. 29.
* ↑ «Sierra opens N.Y. office». Moving Picture World, 30-01-1926, pàg. 452.
* 1 2 «Vanishing Millions» (en anglès). Silent Era : Progressive Silent Film List, 26-04-2020. [Consulta: 19 març 2021].
# Grez-Doiceau

Grez-Doiceau (en való Gré, neerlandès Graven) és un municipi belga del Brabant Való a la regió valona. Comprèn les fraccions d'Archennes (nl.: Eerken) (amb Florival), Biez, Bossut-Gottechain (amb Pécrot), Grez-Doiceau (amb Gastuche, Doiceau i Hèze), i Nethen.

## Administració

Llista dels burgmestres successius :
| Període | Identitat |
| Des del 2006 | Clabots Alain |
| 2003-2006 | De Coster-Bauchau Sybille |
| 1988-2003 | Van Béver Fernand |
| 1982-1988 | Nevers Raymond |
| 1971-1982 | Van Béver Fernand |
| 1944-1970 | Cartigny Georges |
| 1942-1944 | Nommé par l'occupant |
| 1941-1942 | Cartigny Georges |
| 1936-1941 | Lacourt Joseph |
| 1926-1936 | Dubois Ernest |
| 1924-1926 | Lacourt Adolphe |
| 1923-1924 | Hallaux Gustave |
| 1919-1923 | Jacqmot Théodule |
| 1917-1919 | Lacourt Felix |
| 1891-1917 | du Monceau de Bergendael Jean |
| 1889-1891 | Devroye Charles |
| 1879-1889 | Beauthier Edouard |
| 1872-1879 | Godard François |
| 1857-1872 | Hanset Ghislain |
| 1851-1857 | du Monceau Charles |
| 1830-1851 | Rayée Emmanuel |
| 1825-1830 | Baugniet Maximilien |
| 1819-1825 | de Baillet Jean |
| 1812-1819 | Jacqmot Jean-Baptiste |
| 1803-1806 | Henrion Jean-Baptiste |
| 1799-1803 | Thumas Lambert |
| 1794-1799 | Henrion Jean-Baptiste |
| 1759-1783 | Du Houx Nicolas |
| 1753-1759 | Thumas |
| 1730-1753 | Duchesne Martin |
| 1708-1730 | Coesman Jean-Baptiste |
| 1690-1708 | Daix François |
| 1665-1684 | Thiry |
| 1640-1665 | Herwart Jean |
| 1625-1640 | Herwart Regnault |
| 1608-1625 | Herwart Jean |
| 1580-1608 | Cox Jean |
| 1550-1580 | L'Host Lambert |
| 1501-1515 | Vandervecken Gérôme |
| 1482- ? | De Fontenies Pierre |
| 1477-1481 | Dedion Guillaume |
| 1370- ? | Sohier |
| 1209 -1231 | Rengold de Bossut |
# Festa Major de Vallvidrera

La Festa Major de Vallvidrera és organitzada anualment la segona setmana de setembre per l'Associació de Veïns de Vallvidrera i el centre cívic del barri. En el programa, hi solen haver activitats molt diverses perquè tothom hi pugui trobar allò que li agradi. S'hi destaquen les exposicions, tallers infantils, teatre, balls de festa major, activitats esportives, concerts i àpats populars. Des de fa anys, en forma part també la Fira Agrícola de Collserola, on s'exposen productes ecològics de professionals locals. La primera referència de la festa major és de la dècada dels anys seixanta del segle xx.

## Referències

* ↑ «Festa Major de Vallvidrera». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).
# Jornada Mundial de la Joventut 2011

La trobada internacional de la XXVI Jornada Mundial de la Joventut (JMJ) duu a terme a la ciutat de Madrid, capital d'Espanya, del 16 al 21 d'agost de 2011, amb la presència del papa Benet XVI. El lema de la JMJ 2011 és: «Arrelats i edificats en Crist, ferms en la fe» (cf. Col. 2,7).
La Jornada Mundial de la Joventut és un esdeveniment organitzat per l'Església Catòlica que se celebra cada tres anys amb caràcter internacional. Com a preparació a la trobada la Creu dels Joves i la Icona de la Mare de Déu, símbols de les JMJ, van començar el 14 de setembre de 2009 a Madrid el seu habitual recorregut per les diòcesis del país organitzador.
El Consell Pontifici per als Laics va aprovar el 25 de maig de 2010 la proposta de l'Arquebisbat de Madrid d'Himne per a la «JMJ Madrid 2011». El compositor de l'himne és Enrique Vázquez Castro i l'autor de la lletra Mons. César Augusto Franco Martínez, bisbe auxiliar de Madrid i Coordinador General de la JMJ Madrid 2011. Aquest himne, es va publicar a la web i es va donar a conèixer en un acte celebrat a l'Almudena durant el dia 8 de novembre del 2010.
El 17 d'agost una manifestació contra el finançament públic de la Jornada Mundial de la Joventut i en defensa d'un Estat laic espanyol va tenir lloc a Madrid. Els manifestants es van enfrontar amb la policia antiavalots que va utilitzar porres de goma. Vuit persones van ser detingudes i onze van resultar ferides.
La següent JMJ va tenir lloc a Rio de Janeiro el 2013.

## Referències

* ↑ «El papa als joves: ´No us avergonyiu del Senyor´». Diari de Girona, 18-08-2011. [Consulta: 19 agost 2011].
* ↑ «El camino de las jornadas mundiales de la juventud» (en castellà). Vaticà. [Consulta: 19 agost 2011].
* ↑ «Próxima parada: JMJ 2011 Madrid - Informe febrer». Temes d'avui, 13-02-2011. [Consulta: 19 agost 2011].
* ↑ «Vuit detinguts i onze ferits, dos d'ells policies, en la càrrega policial després de la manifestació laica». europapress.cat, 18-08-2011. [Consulta: 19 agost 2011].
* ↑ «Comença la JMJ, amb la tercera visita del Papa a Espanya». ib3.cat. [Consulta: 19 agost 2011].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial (castellà)
# Comtat de Pike (Alabama)

El Comtat de Pike és un comtat ubicat a l'estat d'Alabama, als Estats Units. Rep el seu nom en honor del general Zebulon Pike de Nova Jersey, qui va explorar el sud de Colorado i va descobrir Pikes Peak el 1806. Segons el cens de 2010, el comtat tenia 32.899 habitants. La capital és Troy.
El comtat té una extensió de 1.740 km², dels quals només un 0,16% corresponen a aigües interiors.

## Història

L'Estat d'Alabama es va incorporar el 1819 als Estats Units d'Amèrica i de seguida es va organitzar en comtats. El de Pike, batejat en honor el general de Nova Jersey, Zebulón Pike, es va establir el 17 de desembre de 1821, tot essent un dels més antics.
El comtat de Pike comprenia una gran extensió de terreny, tan gran que es va arribar a conèixer com "Estat de Pike" i incloïa parts del que ara són els comtats de Crenshaw, Montgomery, Macon, Bullock i Barbour, tot arribant per l'est al riu Chattahoochie.

## Ciutats i pobles

* Banks
* Brundidge
* Goshen
* Lewis (nord-est de Troy)
* Troy

## Referències

* ↑ United States Census Bureau. «2010 Census Data». United States Census Bureau. Arxivat de l'original el 24 de març 2011. [Consulta: 19 juliol 2012].
* ↑ Owen, Thomas McAdory. History of Alabama and Dictionary of Alabama Biography. II. Chicago: S. J. Clarke Publishing Company, 1921, p. 1126.
# Jaume Salvà Llull

Jaume Salvà Llull (Llucmajor, Mallorca, 19 d'abril de 1962) és un ciclista mallorquí que fou professional de 1984 a 1987.
Jaume Salvà s'inicià en el ciclisme en els equips Club Ciclista Llucmajor i Club Ciclista Montuïri i el 1980 fou campió de Balears de muntanya. Estigué vinculat a diversos equips com a amateur: al Club Ciclista de Porreres el 1981 i 1982, i al Grupo Deportivo Cajamadrid el 1983. El 1984 passà a professional amb el Grupo Deportivo Chocolates Hueso fins al 1985; i fitxà després pel Grupo Deportivo Teka el 1986 i pel Grupo Deportivo Dormilón el 1987. Participà en les voltes ciclistes d'Espanya el 1984, 1985 i 1987. El 1985 sofrí una espectacular caiguda en la quarta etapa que li impedí acabar la volta. Es retirà el 1988.

## Palmarès
### Resultats a la Volta a Espanya

* 1984. 54è de la classificació general.
* 1985. Abandona (4a etapa)
* 1987. 54è de la classificació general.

## Enllaços externs

* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a sitiodeciclismo.net

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 15. Palma: Promomallorca, p. 88. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ Ciclistes de Mallorca
# Vaniniïta

La vaniniïta és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el nom en honor de Francesco Vanini (n. 1947), col·leccionista de minerals italià i especialista en associacions de minerals exòtics als Alps. El Sr. Vanini va participar en el descobriment de minerals rars que contenen manganès, especialment arsenats i fosfats, i va recollir mostres d'almenys cinc espècies minerals noves.

## Característiques

La vaniniïta és un arsenat de fórmula química Ca₂Mn$^{2+}$₃Mn$^{3+}$₂O₂(AsO₄)₄·2H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2018, i encara resta pendent de publicació. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades a les col·leccions mineralògiques del Musée cantonal de géologie de Lausanne (Suïssa), amb els números de catàleg: 080143 i 080144.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Falotta, al municipi de Surses de la regió d'Albula (Grisons, Suïssa). Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Vaniniite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 8 març 2022].
# Groningen-Münster

La Groningen-Münster va ser una cursa ciclista que es disputava entre Groningen (Països Baixos) i Münster (Alemanya). Es va crear el 2000 i va durar fins al 2004. Anys més tard es va crear el Sparkassen Münsterland Giro. Robert Förster, amb dues victòries, fou el ciclista que més vegades guanyà la cursa.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2000 | Aart Vierhouten | Raymond Meijs | Marcus Ljungqvist |
| 2001 | Tom Cordes | Enrico Poitschke | Michal Precechtel |
| 2002 | Olaf Pollack | Steffen Radochla | David McKenzie |
| 2003 | Robert Förster | Olaf Pollack | Jonas Owczarek |
| 2004 | Robert Förster | Sebastian Siedler | David Kopp |

## Referències

* 1 2 «Groningen-Munster (Hol - All) - Cat.1.1». [Consulta: 25 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Font d'Amont (Rivert)

La Font d'Amont és una font del poble de Rivert, pertanyent al terme municipal de Conca de Dalt, al Pallars Jussà. Antigament pertanyia al terme de Toralla i Serradell.
Està situada a 905 metres d'altitud, a prop i al sud-oest de Rivert, sota les Balçs, a la dreta del barranc del Balç. L'aigua sorgeix de la Cova de la Font.
Originalment era una font de biot, convertida pels veïns de Rivert en font de raig mitjançant la construcció d'una font d'obra que recull les aigües de la surgència natural de la Cova de la Font.

## Bibliografia

* AYMAMÍ I DOMINGO, Gener i PALLARÈS-PERSONAT, Joan. "El trogloditisme al Pallars. Estat de la Qüestió". A: Collegats. Anuari del Centre d'Estudis del Pallars 1997, 7. Tremp: Centre d'Estudis del Pallars i Garsineu Edicions, 1997. ISBN 84-88294-64-6.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Joan Actuari

Joannes (Joan) va ser un metge grec que va rebre el renom d'Actuari (en llatí: Actuarios, en grec: Ἀκτουάριος) nom pel que va ser més conegut.
Era fill d'un tal Zacaries i practicava la medicina a Constantinoble i allí va rebre el títol d'Actuari (Actuarios) un títol que la cort donava sovint als metges. No se sap gairebé res de la seva època i se’l situa entre el segle xi i el segle xiii, però el més probable és que fos d'aquest darrer segle perquè té una obra dedicada al seu tutor Josep Racendites que va viure durant el regnat d'Andrònic II Paleòleg (1281-1328). Es creu que un dels seus alumnes es deia Apocaucos i el devia acompanyar a una ambaixada al nord.
Els seus llibres principals són:
* De Actionibus et Affectibus Spiritus Animalis, ejusque Nutritione (Περὶ Ἐνεργειῶν καὶ Παθῶν τοῦ ψυχικοῦ Πνεύματος, καὶ τῆς κατ᾽ αὐτὸ Διαίτης). És una obra sobre fisiologia i etologia animal en dos llibres, i sembla que els seus raonaments es basen en els principis establerts per Aristòtil, Galè i altres autors de l'antiguitat. És un compendi dels coneixements a la seva època. Aquest llibre es va publicar a Venècia en llatí l'any 1557 i es va reeditar el 1774.
* Θεραπευτικὴ Μέθοδος o De Methodo Medendi en sis llibres, dels que només es coneix la versió llatina. Va seguir el mestratge de Galè i també el d'Aeci i el de Pau d'Egina, al que no anomena. L'obra conté arguments i explicacions que no es troben en cap altre llibre dels conservats d'altres autors de l'antiguitat. Va ser publicat per primer cop el 1554. Els llibres cinquè i sisè van ser publicats com a treball separat entre els anys 1539 i 1540 sota el títol "De Medicamentorum Compositione".
* Περὶ Οὐρῶν De Urinis en set llibres, que és l'obre més completa i sistemàtica del tema que es conserva de l'antiguitat, imprès per primer cop el 1519. El llibre segueix les pautes que va establir Teòfil el Protoespatari, però hi va afegir una gran quantitat de temes nous, que ell mateix havia investigat.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Actuarius». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 2 abril 2022].