OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# 3-hidroxiflavona

3-Hidroxiflavona és un compost químic. És la columna vertebral de tots els flavonols, un tipus de flavonoide. És un compost sintètic, que no es troba de manera natural a les plantes. Serveix com a model molecular amb efecte ESIPT que serveix com a sonda fluorescent en l'estudi de membranes, per exemple o com a proteïna intermembrana. El fenomen també es dona en flavonols naturals.

## Síntesi

La Reacció Algar-Flynn-Oyamada és una reacció química en la qual una calcona experimenta una ciclització oxidativa per formar un flavonol.

## Referències

* ↑ All-optical switchings of 3-hydroxyflavone in different solvents. Wu Feng, Lin Lie, Li Xiang-Ping, Yu Ya-Xin, Zhang Gui-Lan and Chen Wen-Ju, Chinese Phys. B 17 1461-1466.
* ↑ Guharay, Jayanti; Chaudhuri, Rupali; Chakrabarti, Abhijit; Sengupta, Pradeep K. «Excited state proton transfer fluorescence of 3-hydroxyflavone in model membranes». Spectrochimica Acta Part A: Molecular and Biomolecular Spectroscopy, 53, 1997, pàg. 457-462. DOI: 10.1016/S1386-1425(96)01825-2.
* ↑ Chaudhuri, Sudip; Banerjee, Anwesha; Basu, Kaushik; Sengupta, Bidisa; Sengupta, Pradeep K. «Interaction of flavonoids with red blood cell membrane lipids and proteins: Antioxidant and antihemolytic effects». International Journal of Biological Macromolecules, 41, 2007, pàg. 42–48. DOI: 10.1016/j.ijbiomac.2006.12.003.
* ↑ Sarkar, Munna; Guha Ray, Jayanti; Sengupta, Pradeep K. «Effect of reverse micelles on the intramolecular excited state proton transfer (ESPT) and dual luminescence behaviour of 3-hydroxyflavone». Spectrochimica Acta Part A: Molecular and Biomolecular Spectroscopy, 52, 1996, pàg. 275–278. DOI: 10.1016/0584-8539(95)01622-8.
* ↑ Pahari, Biswapathik; Chakraborty, Sandipan; Sengupta, Pradeep K. «Encapsulation of 3-hydroxyflavone in γ-cyclodextrin nanocavities: Excited state proton transfer fluorescence and molecular docking studies». Journal of Molecular Structure, 1006, 2011, pàg. 483–488. DOI: 10.1016/j.molstruc.2011.09.055.
# Adartico Vudafieri

Adartico Vudafieri (Castelfranco Veneto, Itàlia; 11 d'octubre de 1950) és un pilot de ral·li italià actualment retirat. Va participar al Campionat Mundial de Ral·lis. Guanyador del Campionat d'Europa de Ral·lis de 1981 i del Campionat d'Itàlia de Ral·lis de 1978, 1980 i 1984.

## Trajectòria

Vudafieri comença a competir l'any 1973 amb un Simca Rallye 2, passant posteriorment a competir amb un Porsche.
L'any 1978 guanya amb un Lancia Stratos HF el seu primer Campionat d'Itàlia de Ral·lis. A la temporada següent queda subcampió, per darrera d'Antonio Fassina, afectat per una lesió al Ral·li de la Costa Esmeralda. L'any 1980 recupera el títol nacional amb un Fiat 131 Abarth.
La temporada 1981 guanya el Campionat d'Europa de Ral·lis amb el Fiat 131 Abarth. Gràcies a aquesta victòria dona el salt a proves del Campionat Mundial de Ral·lis de la mà de Lancia.
La temporada 1983, amb un Lancia Rally 037, acaba cinquè al Ral·li de Portugal i tercer al Tour de Còrsega.
L'any 1984 guanya el seu tercer títol italià amb un Lancia Rally 037.

## Referències

* ↑ Shacki. «Adartico Vudafieri - rally profile eWRC-results.com» (en anglès). [Consulta: 12 juliol 2022].
# Addo Kazianka

Addo Kazianka (Desio, Monza i Brianza, Llombardia, 16 de febrer de 1936) és un ciclista italià, ja retirat, que fou professional entre 1956 i 1961. En el seu palmarès destaca una victòria d'etapa al Giro d'Itàlia de 1960 i una altra a la Volta a Catalunya de 1959.

## Palmarès

* 1951
** 1r a la Coppa San Geo
* 1959
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Catalunya
* 1960
** 1r al Giro dels Alps Apuans
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1959. 44è de la classificació general
* 1960. 27è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1961. Abandona

## Referències

* ↑ «KAZIANKA Addo». [Consulta: 8 desembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Addo KAZIANKA» (en italià). [Consulta: 8 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Xiuladora de Waigeo

La xiuladora de Waigeo (Colluricincla affinis) és un ocell de la família dels paquicefàlids (Pachycephalidae).

## Hàbitat i distribució

Habita l'illa de Waigeo, a les Raja Ampat.

## Taxonomia

Espècie que ha estat separada de Colluricincla megarhyncha arran els treballs de Marki et al. 2018

## Referències

* ↑ PZ Marki, J Fjeldså, M Irestedt i KA Jønsson. 2018. Molecular phylogenetics and species limits in a cryptically coloured radiation of Australo-Papuan passerine birds (Pachycephalidae: Colluricincla). Molecular Phylogenetics and Evolution 124: 100–125.
# Còctel de gambes

El còctel de gambes o salpicó de fruits de mar és un plat fred preparat amb gambes bullides i pelades.

## Descripció

Normalment el còctel de gambes es presenta dins d'una copa de vidre amb una petita amanida molt simple, a base d'enciam i salsa còctel, una barreja de maionesa, quètxup i mostassa, amb altres ingredients menors.
El còctel de gambes és un plat lleuger i refrescant que se serveix com a entremès, sobretot a l'estiu.
Al Perú l'equivalent, el còctel de gambetes es prepara amb cues de gambetes del río Majes i palta local, i es decora amb rodelles d'ou dur i salsa Tabasco o ají limo capolat.

## Referències

* ↑ Assumpta Miralpeix, Cuina de mercat: receptes de sempre per a cuines d'ara
* ↑ «Còctel de gambes». Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 15 agost 2009].
* ↑ «Nueve maravillas que puedes hacer con camarones» (en castellà), 07-04-2014. [Consulta: 16 març 2019].
* ↑ Hinostroza, Rodolfo. Primicias de cocina Peruana (en castellà). León (España): Everest, 2006, p. 147. ISBN 84-241-1480-9 [Consulta: 9 febrer 2018].

## Enllaços externs

* Recepta (anglès)
# Sant Isidre de Falou

Sant Isidre de Falou és una capella de la masia de Falou del municipi de Llobera (Solsonès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Situació

La capella i la masia es troben a la part central del terme municipal, a llevant de l'Hostal Nou, als plans curulls de camps de conreu de la capçalera del barranc de Santa Maria que mena les aigües a la riera de Llanera.
S'hi accedeix per la carretera asfaltada que es deriva, en direcció est (no està senyalitzada), del km. 44,4 de la carretera C-451 de Biosca a Solsona (41° 55′ 43″ N, 1° 28′ 06″ E﻿ / ﻿41.928557°N,1.468402°E﻿ / 41.928557; 1.468402). La masia està a 800 metres de distància.

## Descripció

Església de nau rectangular. Té un campanar d'espadanya cobert amb lloses, amb dues finestres cobertes amb arcs de mig punt adovellats. Al frontis destaca un ull de bou. Existeixen dos contraforts laterals a la cara nord. En la llinda de la porta principal consta la data 1666. A l'interior, volta de mig punt i creuada a la sagristia. La sagristia és d'època posterior. Destaquen a la façana principal dues gàrgoles. Presència de dues finestres en la totalitat de la nau. Les parets interiors estan enguixades i pintades.

## Història

Segons fonts orals, durant la guerra civil aquesta església va ser molt deteriorada i van destruir els dos retaules existents. Els soldats aprofitaven l'interior de la nau per habitacle.

## Referències

* 1 2 «Sant Isidre de Falou». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 abril 2015].
# Aeció (escultor)

Aeció (llatí: Aetion, en grec antic: Ἀετίων «Aetíōn») fou un escultor grec nascut a Amfípolis esmentat per Cal·límac i Teòcrit de Siracusa.
Va fer una estàtua d'Asclepi en cedre a petició de Nícies de Milet, un metge del rei Pirros nascut a Milet. Va viure a la meitat del segle iii aC.

## Referències

* ↑ 1.Aetion a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 51
# Zaireichthys camerunensis

Zaireichthys camerunensis és una espècie de peix de la família dels amfílids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,3 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 34-39.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: conca del riu Níger.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Roberts, T.R., 2003. Systematics and osteology of Leptoglaninae a new subfamily of the African catfish family Amphiliidae, with descriptions of three new genera and six new species. Proc. Calif. Acad. Sci. 54(5):81-132.
* ↑ Olaosebikan, B.D. i A. Raji, 1998. Field guide to Nigerian freshwater fishes. Federal College of Freshwater Fisheries Technology, New Bussa, Nigèria. 106 p.
* ↑ Paugy, D., K. Traoré i P.S. Diouf, 1994. Faune ichtyologique des eaux douces d'Afrique de l'Ouest. p.35-66. A G.G. Teugels, J.F. Guégan i J.J. Albaret (eds.) Biological diversity of African fresh- and brackish water fishes. Geographical overviews presented at the PARADI Symposium, Senegal, 15-20 de novembre de 1993. Ann. Mus. R. Afr. Centr., Sci. Zool., 275:177 p.
* ↑ Risch, L.M., 1986. Bagridae. p. 2-35. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 2.
* ↑ Risch, L.M., 1992. Bagridae. p. 395-431. A: C. Lévêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Tom 2. Coll. Faune Tropicale. Núm. XXVIII. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica i O.R.S.T.O.M., París, França.
* ↑ Vivien, J., 1991. Faune du Cameroun. Guide des mammifères et des poissons. GICAM. 271 p.

## Bibliografia

* Anònim, 2000. Fish collection database of the J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Abu-Tammam

Abu-Tammam Habib ibn Aws at-Taí, més conegut senzillament com a Abu-Tammam (àrab: أبو تمام, Abū Tammām) (806-846), fou un important poeta àrab nascut el 806 a Jàssim, entre Damasc i Tiberíades. Tot i que era fill d'un cristià de nom Tadeu, taverner de Damasc, en convertir-se a l'islam, es va inventar una genealogia diferent.
Va viure a Damasc i va marxar després a Egipte. Al Caire, va vendre aigua a la gran mesquita al mateix temps que hi estudiava poesia. Posteriorment va escriure diverses poesies. Vers el 830 retornà altre cop a Síria.
Les seves composicions sovint es refereixen a temes històrics rellevants.

## Referències

* ↑ «Abu-Tammam». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Acetobacteriàcies

Acetobacteraceae (Bacteris d'àcid acètic, AAB) són bacteris que obtenen l'energia de l'oxidació de l'etanol a àcid acètic mitjançant la respiració aeròbica. Per tant, l'alcohol produit durant la fermentació, si és exposat a l'oxigen, pot ser transformat en vinagre. Aquest és un dels processos de deteriorament més habituals dels vins quan aquests no es preserven adequadament.
Són bacteris amb forma de bastó gram negatius obligats. No s'han de confondre amb els del gènere Acetobacterium, els quals són anaerobis i poden reduir el diòxid de carboni per produir àcid acètic,per exemple, Acetobacterium woodii.
Les acetobacteriàcies per tot arreu. Es troben presents quan es forma etanol com a resultat de la fermentació dels sucres. Es poden aïllar del nèctar de les plantes i de les fruites espatllades, també de la sidra fresca i de la cervesa sense pasteuritzar ni filtrar. Les mosques Drosophilidae o Turbatrix aceti es consideren els vectors comuns per propagar les Acetobacteraceae a la natura.
Alguns gèneres, com Acetobacter, poden eventualment oxidar l'àcid acètic a diòxid de carboni i aigua usant enzims del cicle de Krebs. Altres gèneres com Gluconobacter, no oxiden l'àcid acètic.
Alguns bacteris de l'àcid acètic, com Acetobacter xylinum, se sap que sintetitzen cel·lulosa, cosa que normalment només ho fan les plantes.
Com que aquests bacteris produeixen àcids, normalment són tolerants a l'acidesa, creixent millor per sota del pH 5,0, encara que el pH òptim pel seu creixement és 5,4-6,3.

## Referències

* ↑ Acetobacterium, a new genus of hydrogen-oxidizing, carbon dioxide-reducing, anaerobic bacteria 1977, Int J Syst Bacteriol 27, 355-361.
* ↑ Vinegars of the World. Arxivat 2019-09-25 a Wayback Machine. Chapter 5. ISBN 978-88-470-0865-6
* ↑ Formation of cellulose by certain species of Acetobacter Biochem J. 1951 May; 48(5): 618–621

## Enllaços externs

* Ecological occurrence of Gluconacetobacter diazotrophicus and nitrogen-fixing Acetobacteraceae members: their possible role in plant growth promotion 2008. Microb Ecol. 55(1):130-40.
* Genera and species in acetic acid bacteria, 2008 Int. J. Food Microbiol. Volume 125, Issue 1, Pages 15–24.
* Polyphasic taxonomy of acetic acid bacteria: An overview of the currently applied methodology, 2008 Int. J. Food Microbiol. Volume 125, Issue 1, Pages 2–14
* Biotechnological applications of acetic acid bacteria, 2008, Critical Reviews in Biotechnology, Volume 28, Issue 2, 101-124
* International conference on Acetic acid bacteria
# Abu l-Fath Khan Bakhtyari

Abu l- Fath Khan Bakhtyari fou un cap d'una de les faccions dels Bakhtyari (fracció haft lang) i cap tribal del grup. Era governador d'Isfahan a la mort de Nàdir-Xah Afxar (1747) i fou confirmat en el càrrec pels seus immediats successors Àdil Xah Ibrahim i Xah Rukh.
Quan el cap de l'altra facció dels bakhtyari, els čahar lang, dirigida per Ali Mardan Khan, i Karim Khan Zand van ocupar Isfahan, el 29 de juny de 1750 es va haver de posar al seu servei i van formar una junta per administrar la Pèrsia occidental sota pretext d'estabilitzar un imperi neosafàvida sota un monarca titella de nom Ismaïl III de Pèrsia. Karim fou el cap militar, Ali Mardan el wakil (regent o tutor del xa) i Abu l-Fath va romandre com a governador. Altres caps no el van reconèixer però Karim es va imposar a Azad Khan Afgan el 1758 a Tabriz i el 1759 a Muhammad Hasan Khan a Astarabad. El verdader governant fou Karim Khan. Uns mesos després, mentre Karim Khan feia campanya a Kurdistan, Ali Mardan Khan va empresonar Abu l-Fath Khan Bakhtyari i el va fer cegar i poc després el va fer matar, i el va substituir pel seu cosí al que va enviar a ocupar Fars. Això va precipitar el trencament entre Ali Mardan, considerat popularment un opressor, i Karim Khan, molt més benvolent; aquest darrer, convençut que el seu rival el mataria també, es va avançar, es va dirigir a Isfahan que va reconquerir en 1751 i el va derrotar, i Karim va agafar llavors el càrrec de wakil al-Dawla (Regent de la dinastia).

## Referències

* ↑ Werner, Christoph. An Iranian Town in Transition: A Social and Economic History of the Elites of Tabriz, 1747-1848 (en anglès). Otto Harrassowitz Verlag, 2000, p. 33. ISBN 3-447-04309-1.
* ↑ Perry, J. R.. «Āgā Mohammad Khan Qājār». A: Encyclopædia Iranica, Vol. I, Fasc. 6 (en anglès), 1984, p. 602–605.
* ↑ Garthwaite, Gene R. The Persians (en anglès). Wiley, 2005, p. 184. ISBN 9781557868602.

## Bibliografia

* J. R. Perry, Karim Khan
* J. R. Perry, “Abu'l-Fath Khan Kaktiari,” Encyclopædia Iranica, I/3, p. 285; una versió actualitzada es troba disponible en línia a http://www.iranicaonline.org/articles/abul-fath-khan-baktiari-a-chieftain-of-the-haft-lang-branch-of-the-baktiari-and-paramount-chief-ilkani-of-the-tribe
# Abu l-Fath Khan Jawanxir

Abu l-Fath Khan Jawanxir (s. XVII-XVIII) fou fill del kan de Karabagh Ibrahim Khalil Khan Jawanxir, i per la seva germana era cunyat de Fat·h-Alí Xah Qajar de Pèrsia.
A la primera guerra russopersa el kan es va posar sota protectorat rus (1804), però Abu l-Fath va lluitar al costat del perses. El pare va morir en circumstàncies estranyes a la seva capital Balk el 14 de juny de 1806; en el tractat de Gulistan (1813) la major part del kanat fou cedit a l'Imperi Rus. Abans de la signatura Abu l-Fath ja es va retirar del kanat amb els seus partidaris.
Va rebre en compensació el govern de Dezmar, un territori al sud del riu Araxes, que agafava el nom d'un dels seus afluents a Ordubad, que havia quedar sota sobirania persa. En els següents anys es va infiltrar cap a la zona russa del kanat i va residir a Garmi al sud de Balk segurament amb la complicitat del seu germà Madhi Kuli Khan Muzaffar, que havia estat el successor del pare el 10 de setembre del 1806 i governava el kanat sota protectorat rus.
El 1818 el persa Abbas Mirza va envair el sud de kanat suposadament rus i va establir a Abu l-Fath Khan Djawanshir en aquesta zona. Se suposa que va restar a la zona fins a la segona guerra russo-persa. El seu germà Mahdi Kuli Khan va creuar a territori persa l'octubre del 1822. Al tractat de Turkmanchay tot el Karabagh fou cedit a Rússia. D'Abu l-Fath no se'n torna a parlar.

## Bibliografia

* R. G. Watson, History of Persia from the Beginning of the Nineteenth Century to the Year 1858, Londres, 1866
* H. Busse, “Abu'l-Fath Khan Javansir,” Encyclopædia Iranica, I/3, pp. 285-286; una versió actualitzada està disponible en línia a http://www.iranicaonline.org/articles/abul-fath-khan-javansir-son-of-the-ruler-of-qarabag-ebrahim-kalil-khan-javansir-and-through-his-sister-brother-in-law-of-fath-ali-shah (consultat el 21 de maig de 2016).
# Touring the Angel: Live in Milan

Touring the Angel: Live in Milan és vídeo de Depeche Mode amb el concert enter que van realitzar per la gira Touring the Angel a Milà, Itàlia. Fou filmat i dirigit per Blue Leach durant els dies 18 i 19 de febrer al Mediolanum Forum d'Assago, prop de Milà, i fou estrenada el 25 de setembre de 2006.
També van publicar una edició especial de tres discs: el primer amb un concert sencer i algunes cançons extres (les tocades en l'altre concert); el segon disc conté documentals, entrevistes amb la banda i Anton Corbijn, cançons extres i projeccions sobre la gira; i el darrer és un CD d'àudió que conté totes les cançons del Playing the Angel interpretades en ambdós concerts.
Un dia abans del llançament als Estats Units, el 25 de setembre, la pel·lícula i el documental es van poder visionar en una única funció en diversos cinemes d'aquest país.

## Llista de vídeos

* Totes les cançons escrites per Martin Gore excepte "Suffer Well" i "I Want It All" escrites per David Gahan, Christian Eigner i Andrew Philpott, i "Just Can't Get Enough" escrites per Vince Clarke.

### DVD extra

* Documental Touring the Angel (inclou Anton Corbijn qui va dissenyar l'escenari i dirigir el videoclip "Suffer Well") – 20:24
* Tour Announcement (material visual de la conferència de premsa Touring the Angel realitzada a Düsseldorf, Alemanya) – 3:35
* Playing the Angel Electronic Press Kit (no publicat anteriorment) – 11:43
* Touring the Angel Screens:
** "Behind the Wheel" – 5:10
** "The Sinner in Me" – 4:59
** "Walking in My Shoes" – 6:20
** "World in My Eyes" – 5:15
** "Never Let Me Down Again" – 6:12

### CD extra

* Touring the Angel: Live in Milan:
** "A Pain That I'm Used To" – 4:13
** "John The Revelator" – 3:35
** "Precious" – 4:42
** "Suffer Well" – 3:36
** "Macro" – 4:23
** "I Want It All" – 5:20
** "The Sinner In Me" – 5:14
** "Damaged People" – 4:01

## Posició en llistes

| Llista (2006) | Posició | Certificació |
| Alemanya | 2 | 3x Or |
| França | | 3x Platí |
| Itàlia | 1 | |
| Portugal | 2 | 1x Or |

## Personal

* Dave Gahan – cantant
* Martin Gore – guitarra, teclats, baix, veus addicionals, cantant
* Andy Fletcher – teclats, veus addicionals
* Christian Eigner – bateria
* Peter Gordeno – teclats, piano, veus addicionals

## Referències

* ↑ «Touring the Angel: Live in Milan» (en anglès). DepecheMode.com. Arxivat de l'original el 2021-04-26. [Consulta: 12 març 2013].
# Maple Heights

Maple Heights és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 26.156 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Maple Heights tenia 26.156 habitants, 10.489 habitatges, i 6.964 famílies. La densitat de població era de 1.945,8 habitants/km².
Dels 10.489 habitatges en un 30,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,2% hi vivien parelles casades, en un 17% dones solteres, i en un 33,6% no eren unitats familiars. En el 29,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,7% tenia menys de 18 anys, un 6,7% entre 18 i 24, un 30,9% entre 25 i 44, un 20,1% de 45 a 60 i un 16,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.414 $ i la renda mediana per família de 48.580 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.268 $ mentre que les dones 28.023 $. La renda per capita de la població era de 18.676 $. Aproximadament el 4,7% de les famílies i el 5,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Naixements destacats

* Mary Oliver (1935 - 2019), poetessa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Maple Heights». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Maple Heights». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Manuel Rojas Marcos

Manuel Rojas Marcos (Morón de la Frontera, 24 d'octubre de 1869 – Sevilla, 2 de gener de 1920) fou un advocat i polític andalús. Era fill de camperols acomodats. Estudià el batxillerat amb els jesuïtes de Màlaga i es llicencià en dret a la Universitat de Sevilla. Va treballar durant quatre anys com a passant del bufet d'Eduardo Dato e Iradier i a finals del segle es va establir a Sevilla. El 1903 va fer de mitjancer jurídic en un conflicte amb els agricultors de Marchena i poc després advocat del bisbe de Sevilla. Participà en el sindicalisme agrari catòlic i fou president de la Lliga Catòlica. Es presentà diverses vegades a l'ajuntament i a les Corts, i finalment fou elegit diputat com a catòlic independent per Sevilla a les eleccions generals espanyoles de 1918 i 1919. Antoni Maura li va oferir la direcció general d'agricultura, però va declinar. Va morir de meningitis poc després.

## Enllaços externs

* Biografia Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)