OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hoplocharax goethei

Hoplocharax goethei és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones al Brasil.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Sorlada

Sorlada és un municipi de Navarra, a la comarca d'Estella Oriental, dins la merindad d'Estella. Limita al nord amb Piedramillera, al sud i oest amb Mués, i a l'est amb Etaio.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 53 | 51 | 49 | 52 | 53 | 51 | 47 | 42 | 40 | 39 | 60 |
| Fonts: Sorlada i Institut d'Estadística de Navarra |||||||||||
# Al-Khatana

Al-Khatana és un jaciment arqueològic d'Egipte. Khatana, a 6 km al nord de Faqus, n'és el centre però està format per altres llogarets, destacant els principals de Tell al-Daba (Àvaris) i Qantir (Pi-Ramsès). Els llogarets secundaris són:
# Fundació Humanitària pel 3r i 4t Món Dr. Trueta

La Fundació Humanitària pel tercer i quart món Dr. Trueta es va constituir l'any 1993 com a associació, gràcies al seu actual president, que en aquells moments treballava a l'hospital de Manlleu. Set anys després, el 2000, amb l'augment de volum de feina es varen passar a Fundació i es va crear el centre especial de treball El Merma a Vic i més endavant se'n va obrir un altre a Berga per a persones amb malaltia mental. L'any 2015, però, es van veure obligats a tancar el CET de Berga.
L'objectiu principal amb el qual va néixer la Fundació Dr. Trueta va ser el de portar medicaments que sobraven al territori i estaven en bon estat, als països amb menys recursos. Però actualment s'han hagut de redefinir com a fundació, ja que Espanya va adoptar una llei que no permet enviar medicaments manipulats.

## Enllaços externs

* https://www.naciodigital.cat/osona/noticia/40802/fundacio/humanitaria/dr/trueta/compleix/20/anys
* http://ca.sabadell.cat/fitxes/noticies/2010/2010061401_cat.htm
* http://www.laxarxa.com/altres/noticia/som-uns-escombriaires-moderns-solidaris-ecologics-i-que-creem-feina
# Arielulus societatis

Arielulus societatis és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids. És endèmic de Malàisia. El seu hàbitat natural són els boscos secundaris de plana. Està amenaçat per la pèrdua d'hàbitat a causa de la tala d'arbres, l'agricultura, les plantacions i els incendis forestals.

## Referències

* ↑ Bates, P.; Francis, C.; Csorba, G. Arielulus societatis. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 14 novembre 2013.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Ocata (barri del Masnou)

Ocata és un barri litoral del Masnou (Maresme), amb el qual forma un continuum urbà, a llevant del centre de la vila.

## Etimologia

El topònim ja existia abans del segle xix, quan el Masnou es va independitzar de Teià. En els documents apareix escrit amb article com l'Ocata o l'Eucata. Hi ha diverses teories sobre l'origen del nom.
Segons la tradició més estesa, el nom d'Ocata vindria de la població immigrant del municipi occità de Leucata. Segons aquesta hipòtesi, durant la Guerra dels Segadors, vaixells de Leucata estigueren durant algun temps ancorats davant la platja de Teià (actual el Masnou), en espera de rebre ordres; i, amb el Tractat dels Pirineus, quan Leucata quedà integrada a la Corona francesa, els mariners decidiren quedar-se i fundar el barri d'Ocata. Aquesta hipòtesi ha estat posteriorment refutada, ja que en els padrons d'habitants no hi ha cap habitant procedent de Leucata o de poblacions properes, i ni l'arxiu departamental de l'Aude —on pertany Leucata— ni la bibliografia específica no permeten afirmar que hi hagués un procés migratori de Leucata cap al Masnou.
Una altra versió gens plausible relaciona el nom del barri amb la deessa grega Hècate.
Joan Coromines, en el seu Onomasticon Cataloniae, indica que la forma correcta del topònim masnoví és l'Ocata (amb l'article). El relaciona amb altres topònims similars com l'antiga plaça de l'Aucata, on hi ha l'actual estació de França de Barcelona; el Serrat de l'Ocata, a l'Ametlla del Vallès; el mas l'Ocata, d'Olvan; i també el cognom Locata, documentat a Girona. De tot plegat dedueix l'origen al municipi occità de Leucata, que hauria donat origen al cognom i als diversos topònims catalans.

## Geografia

Ocata es troba entre el torrent de Vallmora i el torrent d'Ase. S'estén per la carretera N-II, paral·lelament a la via de ferrocarril de la línia R1 de Rodalia de Barcelona (de Rodalies de Catalunya, Renfe), en la qual té baixador (l'estació d'Ocata).
A la platja d'Ocata, concretament en un punt on desemboca la riera de Teià, acaba el meridià verd. Una placa amb la inscripció «en aquest punt de Catalunya acaba el meridià verd que comença a Dunkerque» ho recorda.

## Gastronomia

Entre altres menjars característics d'Ocata es troben:
* Les Masnovines, postres a base de pa de pessic i crema cremada.
* El torró d'Ocata, torró trufat de Cointreau elaborat per la Pastisseria Miquel, al barri d'Ocata del Masnou, amb xocolata pura del 70%.

## Referències

* ↑ Giralt i Rosés, Carme; Pera i Crusat, Joaquim. El Masnou, ahir i avui. Barcelona: Caixa d'Estalvis de Catalunya, 1985, p. 36-38.
* ↑ Toran, Rosa. Història Contemporània del Masnou. El Masnou: Ajuntament del Masnou, 2017, p. 42.
* ↑ Plaça d'Ocata - El Masnou terra de mar
* ↑ Coromines i Vingneux, Joan. «Volum VI». A: Onomasticon Cataloniae: els noms de lloc i noms de persona de totes les terres de llengua catalana. Barcelona: Curial, 1996.
* ↑ «Ocata (barri del Masnou)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Monuments Commemoratius de Catalunya - El meridià Verd». Institut d'Estudis Catalans. [Consulta: 30 desembre 2020].
# Luciano Rabottini

Luciano Rabottini (Beyne-Heusay, Bèlgica, 23 de gener de 1958) és un ciclista italià, ja retirat, que fou professional entre 1981 i 1990. És el pare del també ciclista Matteo Rabottini. El seu principal èxit esportiu fou el triomf a la Tirrena-Adriàtica de 1986.

## Palmarès

* 1979
** 1r a la Coppa San Sabino
* 1983
** 1r al Gran Premi de la Indústria i el Comerç de Prato
* 1986
** 1r a la Tirrena-Adriàtica i vencedor d'una etapa
* 1989
** 1r al Giro de Campania

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1981. 77è de la classificació general
* 1982. 44è de la classificació general
* 1983. 63è de la classificació general
* 1984. 67è de la classificació general
* 1985. 61è de la classificació general
* 1986. 56è de la classificació general
* 1988. 53è de la classificació general
* 1989. 94è de la classificació general
* 1990. 96è de la classificació general

## Referències

* 1 2 «RABOTTINI Luciano». [Consulta: 22 setembre 2024].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Luciano RABOTTINI» (en italià). [Consulta: 22 setembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa de Luciano Rabottini a sitiodeciclismo.net
# El Puig (Sora)

El Puig és una masia de Sora (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Construïda amb murs de pedres de diferents mides, tallades irregularment i subjectades amb morter, la casa està formada per dos cossos d'habitatge posat en L i construccions annexes que s'utilitzen de corts o pallers. El nucli principal d'habitatge està format per un edifici de planta rectangular i coberta a doble vessant amb teules. L'entrada d'aquest edifici és una gran portalada adovellada. Adossat a la part esquerra d'aquesta façana hi ha el segon cos amb un porxo elevat.

## Història

Aquesta masia quedava molt propera al camí ral que anava de Sant Quirze a Berga i que passava per les properes cases de cal Met i Can Juandó on els vianants feien parada i abeuraven els cavalls.

## Referències

* 1 2 «El Puig». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2017].
# Hoplocàrides

Els hoplocàrides (Hoplocarida) són una subclasse de crustacis malacostracis amb 19 segments corporals (5 cefàlics, 8 toràcics i 6 abdominals) més el tèlson. La seva principal característica distintiva és el segon parell de toracòpodes gran i raptor.

## Taxonomia

Es coneixen 491 espècies, en tres ordres, només el dels estomatòpodes tenen representants actuals, essent la galera el més conegut a casa nostra:
* Ordre Stomatopoda
* Ordre Aeschronectida †
* Ordre Palaeostomatopoda †

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Hoplocarida». [Consulta: 29 agost 2021].
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Taxonomic tree». [Consulta: 29 agost 2021].
# Sorjat

Sorjat (en francès Sorgeat) és un municipi francès del departament de l'Arieja i la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Albert (pel·lícula)

Albert és una pel·lícula d'animació danesa del 2015 escrita i dirigida per Karsten Kiilerich. El 2016 es van estrenar les versions doblada i subtitulada al català amb la distribució de Paycom Multimedia. El 2023 es va estrenar el doblatge en aragonès, cosa que el va convertir en el primer llargmetratge doblat a aquesta llengua.

## Sinopsi

L'Albert és un nen espavilat i molt, molt entremaliat. Fent disbarats destrossa l'estàtua principal del poblet on viu, Kalleby, i no se li acut altra cosa que robar un diamant per poder comprar un globus aerostàtic i posar-lo al lloc de l'estàtua trencada.

## Referències

* 1 2 3 Albert a la Base de dades de cinema en català
* ↑ «Albert» (en danès). Det Danske Filminstitut. [Consulta: 17 juliol 2022].
* ↑ «Albert». ésAdir. [Consulta: 17 juliol 2022].
* ↑ «Albert». Goita què fan ara. [Consulta: 17 juliol 2022].
* ↑ Monserrat, Daniel. «Nogará estrena ‘Albert’, el primer largometraje doblado en aragonés» (en castellà), 07-02-2023. [Consulta: 24 febrer 2023].
# Artix Linux

Artix Linux és una distribució sota el model d'alliberament continu basada en Arch Linux que utilitza inits com OpenRC, runit, s6 o Dinit, en oposició a Arch Linux que empra systemd.
Artix Linux té els seus propis repositoris de paquets, però, com a distribució basada en pacman, pot emprar paquets de repositoris Arch Linux o qualsevol altra distribució derivada, fins i tot paquets explícitament dependents de systemd. També es pot fer ús de l'Arch User Repository (AUR).
Arch OpenRC va començar el 2012 i Manjaro OpenRC es va desenvolupar posteriorment en paral·lel. El 2017 aquests projectes es van fusionar per a crear Artix Linux.

## Referències

* ↑ «Top Arch-based User Friendly Linux Distributions That are Easier to Install and Use Than Arch Linux Itself». It's FOSS, 06-06-2020. [Consulta: 24 febrer 2023].
* ↑ Red, Ramces. «What Is Artix Linux and How to Install It». Make Tech Easier, 18-04-2022. [Consulta: 24 febrer 2023].
* ↑ McKay, Dave. «The Best Linux Distributions Without systemd». How to geek, 24-02-2021. [Consulta: 24 febrer 2023].
# Nucli de Santa Coloma de Queralt

El Nucli de Santa Coloma de Queralt és el centre històric de Santa Coloma de Queralt, un conjunt declarat bé cultural d'interès nacional. El nucli antic de la vila era abans totalment encerclat per les muralles dels segles xiv i xv, que tenien sis portals, dels quals es conserven avui quatre: el de Cervera, el del Martí, el de Santa Maria i el de Santa Coloma. D'aquestes muralles resten encara fragments considerables de mur amb alguna torre, tot i que la pèrdua de llur funció defensiva a partir de l'expansió de la vila al segle xviii va fer que anessin quedant amagades pels edificis que s'hi adossaven. A l'interior del recinte fortificat, i a partir de tres espais oberts -plaça Major, el pati del Castell i la plaça de l'Església-, se situen importants edificis religiosos i civils.
La plaça major, documentada el 1348 com a plaça de les Eres, és voltada de porxos i compta amb alguns edificis d'interès, com la Casa de la Vila. Al pati del Castell hi ha el palau o castell dels comtes de Santa Coloma, construcció del segle xvi o XVII, a la part posterior del qual s'alça la torre de l'homenatge, de planta circular, que n'és la part més antiga. La plaça de l'Església, també porxada, és documentada el 1349 com a plaça de l'Om, i s'integra en el nucli ocupat per l'antiga Vila Vella, formada a l'entorn de l'església, un edifici gòtic del segle xiv que no fou acabat, però, fins a mitjan segle xvii (1649).
La vila de Santa Coloma, situada a l'extrem nord de la Conca de Barberà, és documentada des del segle x. El primitiu recinte fortificat devia comprendre tres nuclis inicials: la Vila Vella, al voltant de l'església, la Vila Nova, entorn del castell de Queralt, i la Pobla de Montpaó, vora el Palau dels Barons, que fou construït posteriorment com a centre de la baronia de Queralt. Aquests tres focus de poblament, en créixer i apropar-se, van formar el nucli actual de Santa Coloma.

## Notes

* 1 2 3 «Santa Coloma de Queralt». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 novembre 2015].

## Enllaços externs

* «Santa Coloma de Queralt». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
* «Santa Coloma de Queralt». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
# Marca llemosina

La Marca llemosina (en occità: la Marcha, en francès la Marche) és un territori històric d'Occitània, al nord, en una zona de llengua occitana que és veïna de la zona de llengua d'oïl. Forma part culturalment i administrativament de la regió del Llemosí, però en el passat en va ésser destacada administrativament i va formar una província distinta. La Marca llemosina limita al nord amb el Berric, a l'est amb el Borbonès i Alvèrnia, a l'oest amb el Poitou i el comtat d'Angulema i al sud amb el Llemosí en el sentit estricte. Es divideix en dues regions:
* Alta Marca, amb capital de primer a Charrog [Charroux] i després a Garait [Guéret].
* Baixa Marca, amb capital a Belac [Bellac].

## Història

Potser fou separada del Llemosí vers el 940 pel duc Guillem III d'Aquitània Cap d'Estopa i que fou lliurada com a comtat a Bosó I el Vell, comte de Charrog, encara que es creu que els primers comtes de la Marca foren el seu avi, Jofré, i el seu pare, Sulpici.
En el segle xiii fou atribuïda a la casa dels Lusignan, i no fou incorporat al regne de França fins al 1531. Després de la Revolució Francesa el territori conegut en francès com La Marche fou dividit entre els departaments de Cruesa i Alta Viena.

## Veure

* Comtat de la Marca
# Petroica muntanyenca

La petroica muntanyenca (Petroica bivittata) és una espècie d'ocell passeriforme de la família dels petròicids que habita les boscos, els pastures i les praderies de les muntanyes d'Indonèsia i Papua Nova Guinea.
El seu nom específic, bivittata, significa 'de dues ratlles'.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «petroica muntanyenca». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 17 setembre 2023].
* ↑ Jobling, 2010, «bivittata / bivittatus».

## Bibliografia

* Jobling, J. A. Helm Dictionary of Scientific Bird Names (en anglès). Christopher Helm, 2010. ISBN 9781408133262.
# Supersport United Football Club

El Supersport United Football Club és un club de futbol sud-africà de la ciutat de Pretòria.

## Història

El club s'anomenà anteriorment Pretoria City i Albany City, quan la franquícia fou comprada per M-Net l'any 1994 i adoptà l'actual nom.

## Palmarès

* Premier Soccer League:
       2007–08, 2008–09, 2009–10
* Nedbank Cup:
       1999, 2005, 2011–12, 2015–16, 2016–17
* Telkom Knockout:
       2014
* MTN 8:
       2004, 2017, 2019
* Sparletta Cup:
       1995
* Second Division :
       1995
      * Maritzburg United Vs SuperSport United: 2022 20222022

## Referències

* ↑ South Africa Soccer Club Profiles Arxivat 2009-03-26 a Wayback Machine.
* ↑ PSL Club Info Arxivat 2008-09-13 a Wayback Machine.
* ↑ «South Africa Champions». RSSSF.
* 1 2 3 «South Africa Cup Winners». RSSSF.

## Enllaços externs

* Web oficial
# Albon

«Albon» té aquests significats:
* Albon (Droma), municipi francès, al departament de la Droma.
* Comtat d'Albon, jurisdicció feudal de la regió de Viena (Viennois) i Grenoble.
* Albon-d'Ardèche, municipi francès al departament de l'Ardecha.
# Gafet

* Per a altres significats, vegeu «Gafet (desambiguació)».
Un gafet és una part d'un tipus de tancament senzill i segur que s'utilitza en diversos tipus de peces de vestir, per a subjectar dues peces (generalment de roba) o bé dues parts d'una peça. La tanca completa consisteix en dues peces metàl·liques: un gafet i una bagueta, que es poden enganxar l'una amb l'altra

## Tipus

Els gafets utilitzats habitualment en la costura i alta costura es fabriquen de llautó esmaltat en negre o niquelats perquè passin inadvertits. La indústria de la fornitura metàl·lica els ofereix en dues grandàries: la mida 0 (més petit) i la mida 1 (més gran).
També existeix la «cinta de gafets» de cotó o de punt. Es tracta, en realitat, de dues cintes diferents, una amb els gafets i una altra amb les baguetes; cada cinta es cus a un costat de la peça de manera que es puguin cordar l'una amb l'altra, gafet a gafet.
Existeixen altres varietats de gafets per a diferents usos: gafets gegants, gafets forts, gafets de ferro, gafets folrats...

## Usos

L'ús dels gafets és bastant antic (1443) i encara s'empren en la confecció de sostenidors. Eren imprescindibles per a les cotilles, doncs la fila de gafets reparteix l'esforç de tracció de la peça. A part d'això, el gafet és un tancament d'ús freqüent en la cintura d'una faldilla o d'uns pantalons per tal d'evitar que s'obri la cremallera.

## Vegeu també

* Agulla de cosir, Costurer
* Botó de puny
* Baga

## Referències

* ↑ gafet a Optimot
* 1 2 DCVB: Gafet
Viccionari
# Asante

«Asante» té aquests significats:
* Asante o aixanti, grup ètnic de l'Àfrica que parla un dialecte Akan.
* M. K. Asante (1982), literat, director de cinema i professor universitari estatunidenc
# Oildale

Oildale és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 27.885 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Oildale tenia 27.885 habitants, 10.983 habitatges, i 7.084 famílies. La densitat de població era de 1.671,8 habitants/km².
Dels 10.983 habitatges en un 34% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40,1% hi vivien parelles casades, en un 17,7% dones solteres, i en un 35,5% no eren unitats familiars. En el 28,9% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,53 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,11.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,5% tenia menys de 18 anys, un 10,1% entre 18 i 24, un 28,8% entre 25 i 44, un 19,6% de 45 a 60 i un 12% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.041 $ i la renda mediana per família de 32.397 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.514 $ mentre que les dones 21.715 $. La renda per capita de la població era de 13.342 $. Entorn del 17,2% de les famílies i el 20,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Oildale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Oildale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Astyanax puka

Astyanax puka és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Hàbitat

Viu a àrees de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu Salí (nord-oest de l'Argentina).

## Referències

* ↑ Baird, S. F. & C. F. Girard 1854. Descriptions of new species of fishes collected in Texas, New Mexico and Sonora, by Mr. John H. Clark, on the U. S. and Mexican Boundary Survey, and in Texas by Capt. Stewart Van Vliet, U. S. A. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 7: 24-29.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Mirande, J.M., Aguilera, G. & Azpelicueta, M.d.l.M. (2007): A new species of Astyanax (Characiformes: Characidae) from the endorheic Río Salí basin, Tucumán, northwestern Argentina. Zootaxa, 1646: 31–39.
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Morelli, S., L.A. Bertollo, F. Foresti, O. Moreira-Filho i S.A. de Almeida-Toledo 1983. Cytogenetic considerations on the genus Astyanax (Pisces, Characidae). I. Karyotypic variability. Caryologia. 36(3):235-244.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.