OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Loris (Carolina del Sud)

Loris és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 2.079 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Loris tenia 2.079 habitants, 819 habitatges i 546 famílies. La densitat de població era de 258,1 habitants/km².
Dels 819 habitatges en un 25,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42,7% hi vivien parelles casades, en un 21,1% dones solteres, i en un 33,3% no eren unitats familiars. En el 29,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,5% tenia menys de 18 anys, un 9,7% entre 18 i 24, un 24,7% entre 25 i 44, un 24,4% de 45 a 60 i un 18,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 74,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.250$ i la renda mediana per família de 33.036$. Els homes tenien una renda mediana de 25.750$ mentre que les dones 17.180$. La renda per capita de la població era de 13.779$. Entorn del 22,7% de les famílies i el 28,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Loris». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Loris». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Gal·licà (cònsol)

Gal·licà (en llatí Gallicanus) va ser un romà de rang consular que, juntament amb Mecenes, va matar dos soldats que havien entrat al Senat per curiositat.
Aquest fet va donar origen a disturbis sagnants que van durar uns quants dies entre el poble i els pretorians, durant el breu regnat de Balbí i Pupiè l'any 238. En aquests disturbis una part de la ciutat va ser destruïda pel foc. Herodià en parla.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/229?rgn=full+text;view=image;q1=GallicanusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 219. ]
# Ramon Miró Folguera

Ramon Miró Folguera (Reus, 26 de gener de 1864 - Barcelona, 2 d'octubre de 1927) va ésser un dibuixant humorístic, escultor, dissenyador, cartellista i autor de nombrosos anuncis a la premsa il·lustrada catalana. Era germà de Josep Miró i Folguera
Des del 1883, treballà assíduament per a l'editor barceloní Antoni López, per a qui il·lustrà moltes publicacions, especialment els setmanaris L'Esquella de la Torratxa i La Campana de Gràcia, on sovint signava amb el pseudònim de Tulp. A L'Esquella de la Torratxa hi publicà gran quantitat de dibuixos, i quan els dibuixants més importants havien fet les seves aportacions, Miró Folguera completava els buits "tant si eren culs de llàntia com portades".
A més a més de la seua habilitat com a retratista caricaturesc, és conegut per la seua facilitat en imitar l'estil de diversos dibuixants coetanis. Va exposar a Barcelona i a Madrid diverses escultures, sobretot bustos, de terra cuita.

## Referències

* ↑ Castillo, Montserrat. Grans il·lustradors catalans. Barcelona: Biblioteca de Catalunya, 1997, p. 30. ISBN 8478451269.
* ↑ Mas i Peinado, Ricard. Els artistes catalans i la publicitat (1888-1929). Barcelona: Parsifal edicions, 2002, p. 20. ISBN 849555416X.
* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 460.
# Castro de Vila Nova de São Pedro

Vila Nova de São Pedro va ser una civilització calcolítica de Portugal, a Vila Nova de São Pedro, fregueria situada a la regió al voltant de Lisboa. Va florir entre aproximadament 2600 i 1300 aC. Es caracteritza per la construcció de fortaleses de pedra i una sèrie de trets culturals específics que la diferencien del seu entorn (lúnules, copes rituals, plaques de pissarra amb aparent significat astronòmic, etc.). Està plenament immersa en la cultura megalítica europea (v. megalitisme). Es distingeixen dos períodes:
# Alena Chadimová

Alena Chadimová (Olomouc, 22 de novembre de 1931), de casada Danišová, és una gimnasta artística txeca, ja retirada, que va competir sota bandera txecoslovaca durant la dècada de 1950.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Hèlsinki, on disputà les set proves del programa de gimnàstica. Guanyà la medalla de bronze en la competició del concurs complet per equips, mentre fou sisena en el concurs per aparells equips. En la resta de proves finalitzà en posicions més endarrerides.
En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze al Campionat del Món de gimnàstica artística de 1954.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Alena Chadimová». [Consulta: 19 gener 2024].
* ↑ «Alena Chadimová» (en txec). [Consulta: 19 gener 2024].
# Maan Sassen

Emanuel Sassen, conegut popularment amb el nom de Maan Sassen, ('s-Hertogenbosch, Països Baixos 1911 - íd. 1995) fou un polític neerlandès que va ser membre de la Comissió Rey entre 1967 i 1970.

## Biografia

Va néixer l'11 de setembre de 1911 a la ciutat de 's-Hertogenbosch, població situada a la província del Brabant del Nord.
Va morir el 20 de desembre de 1995 a la seva ciutat de naixement.

## Activitat política

Membre del conservador Partit Popular Catòlic (KVP), el 1946 fou escollit diputat a la Tweede Kamer en representació del seu partit. El 1948 fou nomenat pel Primer ministre dels Països Baixos Willem Drees Ministre responsable de les Colònies Neerlandeses, càrrec que va ocupar fins al 1949.
El juliol de l'any 1967 fou escollit membre de la Comissió Rey, esdevenint Comissari Europeu de la Competència fins al juny de 1970.

## Enllaços externs

* (neerlandès) Biografia de Maan Sassen a la xarxa
# Castell de Savassona

El castell de Savassona és un castell medieval que es troba al terme municipal de Tavèrnoles (Osona). Fou declarat Bé d'Interès Nacional com a monument històric el 1949.
El castell, estratègicament situat a 611 metres d'altitud, fou renovat als segles xvii i XIX i encara és habitat. Té elements medievals, murs de defensa i torre triangular a l'interior de l'edifici.
El Castell de Savassona està documentat d'ençà l'any 890, sota el domini dels vescomtes d'Osona i regit per la família de cavallers dels Savassona, que esdevingueren senyors de la baronia de Savassona. Al segle xii, seguia sota el domini de la mateixa família. Posteriorment, en no tenir descendència directa, el castell fou venut a Ramon de Vilanova, castlà del Brull. Al segle xiv, el castell passà a la jurisdicció de Bernat de Cabrera. I als fogatges de 1553, s'esmenta al cavaller Antoni Vila com a senyor del castell.

## Referències

* ↑ «Castell de Savassona». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ El castell de Savassona a "Pat.mapa - Arquitectura
* ↑ Castell de Savassona a l'Inventari de Patrimoni Construït del Parc de les Guilleries-Savassona (2002)
# Myriostephes

Myriostephes és un gènere d'arnes de la família Crambidae. El gènere va ser creat per Edward Meyrick el 1884.

## Taxonomia

* Myriostephes asphycta (Turner, 1915)
* Myriostephes crocobapta Turner, 1908
* Myriostephes haplodes (Meyrick, 1887)
* Myriostephes leucostictalis (Hampson, 1899)
* Myriostephes matura Meyrick, 1884
* Myriostephes rubriceps (Hampson, 1903)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 2 març 2019].
* ↑ Pitkin, Brian; Jenkins, Paul. «Myriostephes Meyrick, 1884» (en anglès). Butterflies and Moths of the World. Londres: Natural History Museum, 05-11-2004.
# Rosebud (Dakota del Sud)

* Per a altres significats, vegeu «Reserva índia de Rosebud».
Rosebud (lakhota Sicanġu; "cuixa cremada") és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 1.557 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Rosebud tenia 1.557 habitants, 405 habitatges, i 315 famílies. La densitat de població era de 46 habitants per km².
Dels 405 habitatges en un 52,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 30,6% hi vivien parelles casades, en un 36,3% dones solteres, i en un 22% no eren unitats familiars. En el 18% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,79 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,21.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 45,9% tenia menys de 18 anys, un 10,8% entre 18 i 24, un 27,4% entre 25 i 44, un 13% de 45 a 60 i un 3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 20 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 19.906 $ i la renda mediana per família de 19.866 $. Els homes tenien una renda mediana de 17.188 $ mentre que les dones 23.886 $. La renda per capita de la població era de 8.462 $. Entorn del 40,8% de les famílies i el 43,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Ullrich, Jan F. New Lakota Dictionary. 2a edició. Bloomington, IN: Lakota Language Consortium, 2014. ISBN 978-0-9761082-9-0 [Consulta: 17 gener 2015]. Arxivat 2016-10-18 a Wayback Machine.
* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Rosebud». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Rosebud». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Alena Amialiússik

Alena Vassílieuna Amialiússik (en belarús: Алена Васільеўна Амялюсік, en rus: Алёна Васильевна Омелюсик), (Babruisk, 6 de febrer de 1989) és una ciclista belarussa, professional des del 2012 i actualment a l'equip Canyon-SRAM. Guanyadora de nombrosos campionats nacionals, el 2015 va aconseguir la medalla d'or al Campionat del Món en contrarellotge per equips i a la prova en ruta de la primera edició del Jocs Europeus.

## Palmarès

* 2011
** Campiona de Belarús en ruta
** Campiona de Belarús en contrarellotge
* 2012
** Campiona de Belarús en contrarellotge
** Vencedora d'una etapa a la Ruta de França
* 2013
** Campiona de Belarús en ruta
** Campiona de Belarús en contrarellotge
** Vencedora d'una etapa al Tour de l'Ardecha
* 2014
** Campiona de Belarús en ruta
** Campiona de Belarús en contrarellotge
** 1a al Gran Premi El Salvador
** Vencedora de 2 etapes a la Volta a El Salvador
** Vencedora d'una etapa a la Volta a Costa Rica
** Vencedora d'una etapa al Tour de l'Ardecha
* 2015
** Medalla d'or als Jocs Europeus en ruta
** Campiona del món en contrarellotge per equips
** Campiona de Belarús en ruta
** Campiona de Belarús en contrarellotge
** 1a a la Gracia Orlová i vencedora d'una etapa
** 1a al Winston Salem Cycling Classic
* 2016
** Vencedora d'una etapa a la Gracia Orlová
* 2018
** Campiona de Belarús en ruta
** Campiona de Belarús en contrarellotge

## Referències

* ↑ Danzi, Andrea «Ciclismo Baku 2015, oro a Luis Leon Sanchez e Alena Amialiusik». superscommesse.it, 21-06-2015 [Consulta: 30 novembre 2015].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Requins de l'Atlantique FC

El Requins de l'Atlantique FC és un club de futbol beninès de la ciutat de Cotonou.

## Palmarès

* Lliga beninesa de futbol:
** 1985, 1987, 1990
* Copa beninesa de futbol:
** 1978, 1981, 1983, 1988, 1989
* Copa de la Independència de Benín:
** 2007

## Futbolistes destacats

* Stéphane Sessegnon

## Referències

* ↑ Team profile – soccerway.com
* ↑ ; Bovi Diogo, Julio«Benin - List of Champions». RSSSF. Arxivat de l'original el 7 novembre 2015. [Consulta: 2 abril 2015].
* ↑ «Benin - List of Cup Finals». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Blue Blazes

Blue Blazes és un curtmetratge de comèdia estatunidenc del 1936 dirigit per Raymond Kane i protagonitzat per Buster Keaton.

## Trama

Elmer (Buster Keaton) esdevé bomber, però no és especialment bo. Té l'oportunitat de demostrar-se, però, quan tres dones queden atrapades en un edifici en flames.

## Repartiment

* Buster Keaton com a Elmer
* Arthur L. Jarrett com a cap de bombers
* Marilyn Stuart com a filla rossa del cap
* Rose Kessner com l'esposa del cap
* Patty Wilson com la filla morena del cap

## Referències

* ↑ Buster Keaton’s Blue Blazes in Astoria a silentlocations.com

## Enllaços externs

* Blue Blazes a YouTube
* Blue Blazes a International Buster Keaton Society
# Rosedale (Indiana)

Rosedale és una població dels Estats Units a l'estat d'Indiana. Segons el cens del 2000 tenia 750 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Rosedale tenia 750 habitants, 304 habitatges, i 210 famílies. La densitat de població era de 723,9 habitants/km².
Dels 304 habitatges en un 36,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,6% hi vivien parelles casades, en un 12,5% dones solteres, i en un 30,9% no eren unitats familiars. En el 28,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,1% tenia menys de 18 anys, un 9,7% entre 18 i 24, un 28,8% entre 25 i 44, un 18,5% de 45 a 60 i un 14,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.519 $ i la renda mediana per família de 40.556 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.000 $ mentre que les dones 18.750 $. La renda per capita de la població era de 15.301 $. Entorn de l'11% de les famílies i el 14% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Rosedale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Rosedale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Muniesa

* Aquest article tracta sobre el municipi aragonès. Si cerqueu el futbolista català, vegeu «Marc Muniesa».
Muniesa és un municipi de l'Aragó, situat a la província de Terol, dins la comarca de les Conques Mineres.
# Gamelan selunding

El Gamelan selunding (també selonding) és un conjunt sagrat de música de gamelan balinès. El terme "Selunding" vol dir "gran", però també fa referència a un instrument musical fet de ferro.
Es té constància de l'existència d'aquest conjunt ja al segle x. Molt envoltat de mites, es diu que aquest gamelan és d'origen diví i que produeix una música de qualitat celestial. La majoria estan constituïts per metal·lòfons fets de ferro, però també hi ha conjunts de bronze. Actualment se'n troben principalment a la província de Karangasem, havent-hi altres tradicions actives a Bangli, Singaraja, Gianyar i Tabanan.

## Referències

* ↑ Broughton, Simon. World Music: The Rough Guide (en anglès). Londres: The Rough Guides, 1994, p. 424. ISBN 1-85828-017-6.
* ↑ «Selonding» (en anglès). Arxivat de l'original el 2017-12-04. [Consulta: 3 desembre 2017].

## Enllaços externs

* Gamelan selunding (Youtube)
# Requinta

La requinta és un instrument musical de vent de fusta, de la família de les flautes travesseres, tradicional de Galícia.

## Morfologia

La requinta es divideix tradicionalment en cinc parts: l'embocadura; el barrilet; la tercera i la quarta part, amb tres forats tonals cada una; i el peu o part de la clau, on hi ha l'única clau de les requintes tradicionals. L'interior de la requinta mostra una forma cònica, amb l'extrem més estret al final de l'instrument, amb l'excepció de la part de l'embocadura, que és cilíndrica. La fusta més habitual per a fer les requintes és el boix, si bé es conserven requintes antigues elaborades amb altres fustes més senzilles, o fins i tot de banús.

## Afinació i ús

Les requintes generalment estan afinades en fa#, ja que el seu ús habitual és l'acompanyament de les gaites en una zona on aquestes han estat tradicionalment afinades en si. El nom de la flauta probablement provingui del fet que, per tal de poder competir a nivell de volum amb les gaites, els músics de requinta fan ús de les notes agudes de la segona octava i de les greus de la tercera, obtingudes a través d'harmònics i d'una digitació especial, pràctica anomenada, precisament, en gallec, requintear.
En la zona on és originària, la requinta s'empra en agrupacions musicals formades per una o dues gaites, una o dues requintes, i percussió. Aquest grup pot anomenar-se, indistintament, grup de gaites o bé grup de requintes.
Actualment, l'estandardització de la gaita en do, així com l'ús de la requinta en altres tipus d'agrupació, ha fet que siguin habituals les requintes afinades en sol. Pel que fa a les flautes amb altres afinacions (do, re), en general no són anomenades requinta, sinó tan sols flauta (en gallec, frauta).

## Distribució

La presència tradicional de la requinta coincideix amb la zona on l'afinació popular de la gaita és si, i això és el territori situat al curs mitjà del riu Ulla, que podríem situar entorn dels municipis de Silleda, Boqueixón, Padrón, Teo, Touro, Vedra, Vila de Cruces i A Estrada. Actualment, però, l'instrument és més o menys present a tot el territori gallec, gràcies a l'interès per la música i els instruments tradicionals.

## Referències

* ↑ «Os instrumentos musicais na tradición galega: A Requinta». Web. Consello da Cultura Galega, 2010. [Consulta: abril 2013].

## Vegeu també

* Flauta travessera
* Flauta travessera de sistema simple
* Flauta travessera irlandesa
# Pachymatisma

Pachymatisma és un gènere de demosponges de la família dels geòdids i de l'ordre Tetractinellida.

## Taxonomia

* Pachymatisma areolata Bowerbank, 1872
* Pachymatisma bifida Burton, 1959
* Pachymatisma johnstonia (Bowerbank in Johnston, 1842)
* Pachymatisma monaena Lendenfeld, 1907
* Pachymatisma normani Sollas, 1888

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Pachymatisma Bowerbank, 1842». [Consulta: 21 abril 2022].
# Boom Festival

El Boom Festival és un festival de música goa trance que té lloc cada dos anys a Portugal. Les edicions coincideixen amb la lluna plena. És reconegut internacionalment com un exemple destacat de festival orientat a la sostenibilitat.

## Història

El festival va néixer d'un grup d'amics que volien portar l'ambient de les festes de Goa a Portugal. Van introduir la cultura psicodèlica a Portugal a principis dels anys 1990, amb festes habituals en un bosc fins que el 1997 van decidir organitzar un festival que aplegués els trancers d'arreu del món. D'aquesta manera va néixer la primera edició del Boom Festival l'agost de 1997 .
La segona edició de Boom va tenir lloc el 1998, i a partir d'aleshores el festival va celebrar-se cada dos anys, de manera que cada edició va ajudar a orientar el festival cap a nous conceptes dins de la música i la cultura psicodèlica.
El documental Boom Festival 20 Years (1997-2017) resumeix els seus orígens, 11 edicions del festival i tots els projectes sorgits de la seva evolució al llarg del temps.

## Filosofia

«Psicodèlia» al Boom Festival significa «pensar fora de la caixa». Psicodèlia significa manifestació mental, i es relaciona amb la música, les arts en general i les formes de vida alternatives, partint del fet que cada individu és essencialment lliure. Lliure per pensar, actuar, crear i respectar-se mútuament, formant part d'una consciència holística en què tots els éssers comparteixen el mateix pols de vida en un Univers interconnectat. Ser lliure és ser conscient, és desafiar els límits, és pensar fora de la caixa i no sotmetre's a la cultura dominant.

## Referències

* ↑ felipe, luis. «Boom Festival honoured with sustainability award» (en anglès americà), 06-02-2019. [Consulta: 8 febrer 2022].
* ↑ «LETTER FROM THE BOOMERS» (en anglès britànic). A Greener Festival, 17-09-2010. [Consulta: 9 febrer 2022].
* ↑ AEIOU - Investimentos Multimédia, S.A.. «Boom Festival ganha prémio Green 'N' Clean nos Festival Awards Europe». Blitz.aeiou.pt, 13-01-2011. Arxivat de l'original el 2012-03-09. [Consulta: 31 desembre 2013].
* ↑ BOOM FESTIVAL INVITED BY THE UN Arxivat August 5, 2010, a Wayback Machine.
* ↑ «Música, drogas y charlatanes en el paraíso hippie» (en castellà), 31-07-2018. [Consulta: 24 agost 2022].
# Mozartkugeln

Les Mozartkugeln (en singular Mozartkugel, en català "bola de Mozart") són un dolç tradicional de la gastronomia d'Àustria originari de la ciutat de Salzburg. Van ser creades pel pastisser Paul Fürst el 1890 i el seu nom és un homenatge al compositor Wolfgang Amadeus Mozart. La confiteria Fürst segueix elaborant-les de forma artesanal i d'acord amb la recepta original. Com aquesta confiteria no posseeix els drets legals sobre la denominació " Mozartkugeln", hi ha nombroses imitacions del producte, generalment fabricades seguint mètodes industrials.

## Origen

El mestre pastisser Paul Fürst va arribar a Salzburg el 1884 i va obrir el seu propi establiment al número 13 del carrer Brodgasse. Va produir el seu primer Mozartbonbon el 1890, per posteriorment comercialitzar-lo en grans quantitats, ja com Mozartkugeln. El mèrit de Fürst va consistir a fabricar un bombó de forma gairebé perfectament esfèrica. El procés de producció emprat en la confiteria Fürst no ha sofert canvis fins al dia d'avui. Fürst va presentar les seves Mozartkugeln en una fira a París el 1905, obtenint el màxim guardó.

## Recepta

Cada Mozartkugel està formada per una boleta de massapà de pistatxo recobert de nougat. Durant la seva fabricació, aquesta bola s'enfila en un palet de fusta i se submergeix en un bany de xocolata negra. El següent pas és posar el palet de manera vertical amb la Mozartkugel a la part alta per permetre que aquesta s'assequi i s'endureixi. Finalment es retira el pal i es cobreix amb xocolata el forat deixat per aquest. La bola, llesta per a ser consumida, s'embolica en paper d'alumini. Aproximadament 1,4 milions de Mozartkugeln a l'any es fabriquen seguint aquesta tècnica.

## Cinema

* 2006: Mozartkugeln – Dirigida per: Larry Weinstein (página en imdb.com, Pàgina oficial Arxivat 2006-11-04 a Wayback Machine.)

## Referències

* ↑ «Mozartkugeln: echt oder original?». Arxivat de l'original el 2016-06-04. [Consulta: 4 desembre 2016].
* ↑ (alemany) «original Salzburger Mozartkugel: Geschichte».
* ↑ (alemany) Stéphanie Souron. «Mozartkugeln in Salzburg: Nur echt mit Nippel». spiegel.de.