OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Temporada 1911-1912 del Liceu

| Temporada 1911-1912 del Liceu |||||||
| Òpera | Compositor | Director musical | Director d'escena | Papers principals | Producció | Dates |
| La Gioconda | Amilcare Ponchielli | | | Teresa Burchi, Beatrix Costa Marrugat, Emilio Perea/Giuseppe Krismer, Enrico Nani, Luigi Nicoletti Korman | | novembre |
| Die Walküre | Richard Wagner | | | Teresa Burchi, Lina Pasini-Vitale, Juan Raventos, Luigi Nicoletti Korman, Conrad Giralt | | novembre |
| Tosca | Giacomo Puccini | Edoardo Mascheroni | | Lina Pasini-Vitale, Giuseppe Krismer, Riccardo Stracciari, Conrad Giralt, Vittorio Trevisan, Vicenç Gallofré, José de Rueda, Josep Ricart, Adela Gassull | | 20, 24, 26 desembre |
| Carmen | Georges Bizet | Edoardo Mascheroni | | Conxita Supervia, Remo Andreini, Innocenci Navarro, Gaietana Lluró | | primavera |
| Lucia di Lammermoor | Gaetano Donizetti | | | Giuseppina Finzi-Magrini, Narciso Del Ry, Innocenci Navarro, Conrad Giralt | | abril |
| El barber de Sevilla | Gioachino Rossini | Edoardo Mascherini/Augusto Dall'Acqua | | Emilio Perea, Vittorio Trevisan, Elvira de Hidalgo, Riccardo Stracciari/Ernesto Badini, Luigi Nicoletti-Kormann, Vicenç Gallofré, Adela Gassull | | |
| Il trovatore | Giuseppe Verdi | Josep Sabater | | Mario Ancona, Celestina Boninsegna, Ladislawa Hotkowska, Mario Gilion, Conrad Giralt, Vicenç Gallofré | | 1, 2, 5 maig |

## Referències

* ↑ Tribó, Jaume. «Cronologia liceista». Arxivat de l'original el 14 de juliol 2019. [Consulta: 15 agost 2019].
* ↑ Tribó, Jaume «Cronologia liceística». . Arxivat 2014-11-29 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-11-29. [Consulta: 24 novembre 2014].
* ↑ Tribó, Jaume. «Cronologia liceista». Arxivat de l'original el 13 de novembre 2017. [Consulta: 11 març 2018].
# Tachó

Tachó fou la marca comercial de dos prototipus de microcotxe que fabricà l'empresa Garaje Tachó, SA a Manresa, Bages, entre el 1950 i 1953. Aquells dos microcotxes, anomenats Ballena i Coca, varen ser els predecessors de la marca PTV, la qual nasqué com a resultat de l'associació de Maurici Perramón, els germans Tachó (Antoni, Guillem i Josep) i Josep Vila.

## Història

El 1932, Antoni Tachó i Pedrós va fundar a Manresa el "Garaje Tachó", un taller de reparació d'automòbils i motocicletes que amb les anys esdevingué agència oficial Montesa i concessionari Renault. Quan el seu germà Guillem -qui s'havia format als tallers Salomó de Mataró i a la Hispano Suiza de Barcelona- es va incorporar al negoci, tots dos començaren a dissenyar i fabricar carburadors, accessoris, recanvis i especialment gasògens, els quals comercialitzaven amb les marques "Tachó" i "Titán".

### Tachó Ballena

Aprofitant l'enginy de Guillem, els Tachó endegaren la construcció del seu primer prototip de vehicle. Dissenyat inicialment com a tricicle (dues rodes al davant i una al darrere), abans d'acabar-ne el desenvolupament decidiren de fer-lo de quatre rodes. Era un cotxe més aviat petit, però la seva elegant carrosseria i les seves formes el feien semblar més gran, fins al punt que l'anomenaren "Ballena". Anava equipat amb un motor posterior boxer de dos temps i 648 cc refrigerat per aire amb doble carburador que lliurava 18 CV a 4.000 rpm. Entre els mesos juny i agost de 1950 el cotxe fou registrat i matriculat a Barcelona, amb el número de placa B-80347, i aviat esdevingué el vehicle familiar dels Tachó: la família el feia servir fins i tot per a desplaçar-se a Alacant, i en alguna ocasió el varen fer participar en alguna competició esportiva comarcal.

### Tachó Coca

El 1953, els Tachó iniciaren el disseny i fabricació del seu segon prototip, aquesta vegada de dimensions una mica més petites i equipat amb un motor monocilíndric de 247 cc i 13 CV amb 3 velocitats i marxa enrere, al qual anomenaren "Coca". Tot i ser estèticament més senzill que el seu antecessor, el Coca resultà ser un utilitari cridaner i reeixit a les curses, de manera que pocs anys després fou la base del futur PTV. Durant el novembre de 1953 fou matriculat a Barcelona, amb el número de placa B-86282. Fou poc després quan l'empresari Josep Vila i Maurici Perramón varen proposar als germans Tachó (a més d'Antoni i Guillem, el més petit Josep), de produir en sèrie aquell cotxe. Tots ells arribaren a un acord i el 1956 fundaren l'empresa Automóviles Utilitarios, SA (AUSA), que fabricà els recordats PTV a Manresa fins al 1961.

## Vegeu també

* PTV

## Referències

* 1 2 3 «TACHÓ (Antoni, Guillem y Josep Tachó Pedrós) - (1.950 - 1.953)» (en castellà). autopasion18.com. [Consulta: 5 maig 2016].
* ↑ «TACHÓ, Manresa Barcelona» (en castellà). grupo7.com. [Consulta: 5 maig 2016].
# Tachyoryctes macrocephalus

Tachyoryctes macrocephalus és una espècie de la família dels espalàcids. És endèmic de les muntanyes Bale (Etiòpia), on viu a una altitud d'entre 3.000 i 4.150 msnm. El seu hàbitat natural són els herbassars alpins. Gran part de la seva distribució es troba a l'interior del Parc Nacional de les Muntanyes Bale. Està amenaçat pel sobrepasturatge del seu entorn per ramats de bestiar.

## Referències

* ↑ Corti, M.; Lavréntxenko, L. Tachyoryctes macrocephalus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 24 gener 2016.
Espècies vivents d'espalàcids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Myomorpha :
Myospalacinae :
Rhizomyinae :
Spalacinae :
Categoria :
# Tachyoryctes splendens

Tachyoryctes splendens és una espècie de la família dels espalàcids. Viu a Burundi, la República Democràtica del Congo, Etiòpia, Kenya, Ruanda, Somàlia, Tanzània i Uganda. Ocupa una gran varietat d'hàbitats, que van des dels boscos humits tropicals i els boscos oberts fins a les sabanes, els herbassars i els camps de conreu. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. En el passat es reconeixia gairebé una quinzena d'espècies dins el gènere Tachyoryctes, però una sèrie d'estudis publicats a principis del segle XXI desembocaren en la sinonimització de totes les espècies tret de T. macrocephalus amb T. splendens.

## Referències

* ↑ Schlitter, D.; Agwanda, B.; Corti, M. Tachyoryctes splendens. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 23 gener 2016.
* ↑ Kingdon, J.; Happold, D.; Butynski, T.; Hoffmann, M.; Happold, M.; Kalina, J Mammals of Africa (en anglès). A&C Black, 2013, p. 151. ISBN 9781408189962.
Espècies vivents d'espalàcids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Myomorpha :
Myospalacinae :
Rhizomyinae :
Spalacinae :
Categoria :
# The Happy Elf

The Happy Elf és una pel·lícula d'animació en imatges de síntesi de John Rice realitzada per a la televisió americana (NBC) el 2005, I després editada en vídeo.

## Argument

Un dels ajudants públic del Pare Noël és un petit elf eufòric, Eubie, l'entusiasme del qual acaba suscitant la irritació dels seus amos. Desplaçat en un altre servei, està encarregat dels lliuraments i descobreix l'existència de Bluesville, una localitat oprimida i taciturna. El jove heroi intentarà posar una mica d'alegria en la vida dels nens que viuen en aquesta ciutat sinistra. La seva tasca no es presenta fàcil.

## Repartiment
### Veus originals

* Harry Connick Jr.: el narrador
* Rob Paulsen: Eubie
* Carol Kane
* Mickey Rooney: el Pare Noël
* Kevin Michael Richardson

## Enllaços externs

* Lloc oficial(anglès)
* Fitxa del Festival internacional de la pel·lícula d'animació d'Annecy 2006 Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.(francès)
# The Happiest Days of Our Lives

«The Happiest Days Of Our Lives» és una cançó de Pink Floyd, inclosa al seu onzè àlbum, The Wall, del 1979. És el quart tema de la cara A del primer disc de l'àlbum, anant després de «Another Brick in the Wall, Pt.1» i abans de «Another Brick in the Wall, Pt. 2», i té una duració d'un minut i 46 segons. Va ser escrita per Roger Waters.

## Argument

Al igual que la resta de The Wall, «The Happiest Days Of Our Lives» tracta la vida de Pink, l'estrella de rock fícticia i atrapada en el seu mur ("wall") imaginari. Concretament, a aquesta cançó es parla de la infància i adolescència de Pink, a les quals assistia a una escola amb professors molt estrictes i sovint violents. Roger Waters va dir en una entrevista que per escriure la lletra es va basar en la seva pròpia experiència a l'escola durant els anys seixanta.

## Composició

Durant el primers 12 segons d'aquest tema es pot escoltar el final de l'anterior, «Another Brick In The Wall, Pt. 1» Al segon quatre de la cançó es comença a sentir l'efecte de so d'un helicòpter, que puja de volum lleugerament fins que, després de gairebé mig minut sonant, s'atura abruptament. Just abans d'això, aproximadament quan fa 25 segons que ha començat la cançó, s'escolta a Waters cridant, representant un professor estricte, amb un efecte de so de reverbació inversa. És quan deixa de cridar que l'helicòpter para i comença a sonar la música en si, que consta d'una guitarra elèctrica, un baix elèctric i una bateria; en tonalitat de Re menor. Després, cap al minut 1:33, a la transició a «Another Brick In The Wall, Pt. 2», canvia a la relativa major, Fa major, i comencen uns cors i múltiples redoblaments de la bateria de Nick Mason. El tema acaba amb un crit agut de Waters, que connecta amb la cançó següent.

## Personal

* Richard Wright: Clavinet, sintetitzador, orgue Hammond
* David Gilmour: Guitarres
* Nick Mason: Tom de terra, caixa i bombo
* Roger Waters: Baix elèctric, veu principal, cors, veus secundàries
* James Guthrie: Xarleston i plats

## Referències

* ↑ «Pink Floyd | The Official Site». [Consulta: 25 abril 2021].
* ↑ «The Happiest Days Of Our Lives». [Consulta: 25 abril 2021].
* ↑ «Letra Traducida de Pink Floyd - The hapiest days of our lives» (en castellà). [Consulta: 25 abril 2021].
* ↑ «Pink Floyd Roger Waters describing The Wall.». [Consulta: 25 abril 2021].
* ↑ «The Happiest Days Of Our Lives». [Consulta: 25 abril 2021].
* ↑ «Pink Floyd | The Official Site». [Consulta: 25 abril 2021].

## Vegeu també

* Discografia de Pink Floyd
# Tercera Missió de Verificació de les Nacions Unides a Angola

La Tercera Missió de Verificació de les Nacions Unides a Angola (UNAVEM III) va ser una missió per manteniment de la pau que va existir entre febrer de 1991 i juny de 1997 a Angola durant la guerra civil. Fou establerta per la Resolució 976 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides del 8 de febrer de 1995. Havia estat precedida per les missions UNAVEM I i UNAVEM II.
Va estar a Angola fins 1997. El seu comandant era el major general Phillip Valerio Sibanda de Zimbabwe. Van participar en la força de manteniment de la pau Bangladesh, Brasil, Bulgària, República del Congo, Egipte, França, Guinea Bissau, Hongria, Índia, Jordània, Kenya, Malàisia, Mali, Namíbia, Països Baixos, Nova Zelanda, Nigèria, Noruega, Pakistan, Polònia, Portugal, Romania, Rússia, Senegal, Eslovàquia, Suècia, Tanzània, Ucraïna, Uruguai, Zàmbia i Zimbàbue.

## Referències

* ↑ Meisler, Stanley. United Nations: The First Fifty Years, 1997. Page 368.
* ↑ UNAVEM III al web de l'ONU
# The Journal of Physical Chemistry Letters

The Journal of Physical Chemistry Letters (abreviatura J. Phys. Chem. Lett.) és una innovadora revista científica dedicada a la química física. És publicada des del gener del 2010, únicament de forma electrònica, per la Societat Química Americana. El seu factor d'impacte és 7,458 el 2014, any en què fou citada 13 562 cops. Ocupa la 8$^a$ posició de qualitat de revistes dedicades a la nanociència i a la nanotecnologia en el rànquing SCImago, i la 16$^a$ en la categoria de ciència dels materials.
Aquesta revista es dedica a la presentació ràpida d'informes de recerca bàsica experimental i teòrica, nova i original, d'interès pels químics físics, químics biofísics, físics químics, físics, científics de materials i enginyers. Un criteri important per a l'acceptació dels articles és que el document reporti un avenç científic significatiu i/o coneixement físic de manera que la seva publicació ràpida sigui essencial. Dona suport a la presentació de la ciència a través de multimèdia i és present de forma molt activa a les xarxes socials.

## Referències

* ↑ «Journal Rankings». SCImago, Journal & Country Rank, 2015. [Consulta: 25 març 2015].
* ↑ «The Journal of Physical Chemistry Letters». ACS Publications. [Consulta: 22 març 2015].

## Enllaços externs

* Web The Journal of Physical Chemistry Letters
# Thomas West, tercer baró De La Warr

Thomas West, 3r i 12è Baró De La Warr (9 de juliol de 1577 – 7 de juny de 1618), també anomenat Lord De La Warr i Baró De La Warr, va ser un polític angles a Amèrica. Del seu nom deriva Delaware, la Badia Delaware, el riu Delaware i els amerindis Lenapes, també coneguts com a Delaware a més de l'estat de Delaware. El nom "De La Warr" es pronuncia en anglès "Delaware".
El tercer baró De La Warr era fill de Thomas West, el segon baró De La Warr, de l'abadia Wherwell a Hampshire. El tercer baró De La Warr nasqué a Wherwell, Hampshire, Anglaterra i morí el 7 de juny de 1618 al mar quan anava cap Anglaterra des de la Colònia de Virginia d'on era governador des de 1610.
Junt amb 150 colons, va arribar a l'assentament de Jamestown i va establir dues fortificacions a la desembocadura del riu James de Virgínia.

## Notes

* ↑ «Pronounced as "Delaware".». Arxivat de l'original el 2013-07-13. [Consulta: 19 novembre 2015].
* ↑ «Thomas West, twelfth baron De La Warr (1576–1618)». Encyclopedia Virginia/Dictionary of Virginia Biography. [Consulta: 23 març 2015].
* ↑ DELAWARE PLACE NAMES United States Geological Survey

## Referències

* Lundy, Daryal. Thomas West, 3rd Baron Delaware. The Peerage, 23 febrer 2011, p. 14230
§142296 also 13955 §139543, 14230 §142295–§142296, 20756 §207553 §207556, §207558, 24497 §244965. Endnotes:
** The Complete Baronetage. II. reprint in volumes 5. Gloucester, U.K.: Alan Sutton Publishing, 1983, p. 140.
** Cokayne, George Edward. The Complete Peerage of England, Scotland, Ireland, Great Britain and the United Kingdom, Extant,
Extinct or Dormant. IV. new 13 volumes in 14 (1910-1959; reprint in 6 volumes). Gloucester, U.K.: Alan Sutton Publishing, 2000, p. 160.
** Burke's Peerage, Baronetage & Knightage. 1. 107th, in 3 volumes, 2003, p. 630,
1075.
** «Addenda & Corrigenda». A: The Complete Peerage or a History of the House of Lords and All its Members From the
Earliest Times. XIV. Stroud, Gloucestershire, U.K.: Sutton Publishing, 1998, p. 128.

## Enllaços externs

* Biography at Encyclopedia Virginia
# Terra (química)

El terme químic Terra és un terme històric que s'aplicà antigament a certes substàncies químiques, quan es pensava que eren elements. Aquest nom es prengué dels quatre elements clàssics de Plató. Les terres posteriorment se sabé que eren composts químics, encara que difícils de concentrar, com terres rares i alcalinoterris.
Actualment, les terres són òxids metàl·lics, i el corresponents metalls han estat classificats en els grups corresponents: Terres rares i alcalinoterris.
Viccionari
# Time (sèrie de televisió)

Time és una minisèrie dramàtica anglesa creada i coescrita per Jimmy McGovern amb Helen Black. Cada temporada presenta un nou escenari i ressegueix el dia a dia dels reclusos i el personal funcionari. La primera temporada, protagonitzada per Sean Bean i Stephen Graham, es va emetre a BBC One el 6 de juny de 2021 i va concloure el 20 de juny de 2021. La segona temporada, protagonitzada per Jodie Whittaker, Tamara Lawrance i Bella Ramsey, es va emetre el 29 d'octubre de 2023 i va concloure el 12 de novembre de 2023 també a BBC One.
La major part del rodatge es va dur a terme a la regió de Liverpool, amb les escenes de la presó i les cel·les filmades a la HM Prison Shrewsbury, una antiga presó clausurada el 2013.
La primera temporada va rebre crítiques favorables que van elogiar les actuacions dels dos protagonistes. Als premis BAFTA de televisió de 2022, la primera temporada va guanyar els premis a millor minisèrie, Bean va guanyar el de millor actor i Graham va ser nominat com a millor actor secundari.

## Argument
### Temporada 1

Mark Cobden entra a la presó consumit per la culpa del crim comès. Allí coneix Eric McNally, un funcionari de presons exemplar que fa tot el possible per a tenir cura d'aquells que estan sota la seva supervisió. No obstant això, quan un dels interns més perillosos identifica la seva debilitat, Eric s'enfronta a una elecció impossible entre la seva ètica professional i la seva família.

### Temporada 2

L'Orla, una mare soltera que compleix la seva primera condemna, l'Abi, que està condemnada de per vida, i la Kelsey, una heroïna embarassada i reincident, comencen les seves respectives condemnes en una presó de dones.

## Referències

* ↑ «BBC Series 'Time' Season 2: Anthology Cast | Telly Visions» (en anglès). tellyvisions.org. [Consulta: 3 octubre 2023].
* ↑ Vassell, Nicole. «Time release date: Cast, plot and trailer for new BBC One series». Radio Times, 04-06-2021. [Consulta: 7 juny 2021].
* ↑ «Four of the BBC's biggest dramas The Tourist, The Responder, Vigil and Time to return for a second series on BBC One and BBC iPlayer» (en anglès). bbc.co.uk. [Consulta: 22 març 2022].
* ↑ «Time: Jodie Whittaker set to star in second series». TV Zone, 02-04-2023. [Consulta: 7 abril 2023].
* ↑ Carr, Flora. «Where is Time filmed? All the locations in the BBC drama». Radio Times, 04-06-2021. [Consulta: 14 juny 2021].
* ↑ Mangan, Lucy. «Time review – Sean Bean and Stephen Graham astound in enraging prison drama». The Guardian, 06-06-2021. [Consulta: 7 juny 2021].
* 1 2 «Time review: Sean Bean's prison drama is a hard watch – but worth every minute». , 06-06-2021 [Consulta: 7 juny 2021].
* ↑ «Time series two review – Jodie Whittaker shines a light on the idiocy of our legal system». The Guardian.
* ↑ «Time: Cast of BBC prison drama endured Covid scares and real prison experiences». The Independent, 04-06-2021 [Consulta: 7 juny 2021].
* ↑ «BBC's Time viewers are all hoping for one thing from tonight's show». Liverpool Echo, 06-06-2021 [Consulta: 7 juny 2021].
* ↑ Hilton, Nick «Time season 2 review: Bella Ramsey steals the show as a hard-bitten addict». , 29-10-2023 [Consulta: 12 novembre 2023].
# Tallarol de Xipre

El tallarol de Xipre (Curruca melanothorax; syn: Sylvia melanothorax) és una espècie d'ocell de la família dels sílvids (Sylviidae). Es troba a l'estiu únicament a l'illa de Xipre, mentre que passa l'hivern a Israel, Jordània i Egipte. És una espècie migratòria que passa l'hivern a l'est de l'Àfrica subsahariana. El seu hàbitat el conformen espais oberts com matollars i plantacions. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Taxonomia

Aquesta espècie estava classificada en el gènere Sylvia, però el Congrés Ornitològic Internacional, en la seva llista mundial d'ocells (versió 10.2, 2020) el transferí al gènere Curruca. Segons el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), aquest tàxon apareix classificat encara dins del gènere Sylvia.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «tallarol de Xipre». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 29 agost 2022].
* 1 2 del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 633. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Cyprus Warbler. Curruca melanothorax (formerly as: Sylvia melanothorax)» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ «Taxonomic Updates IOC» (en anglès). Congrés Ornitològic Internacional, 25-07-2020. [Consulta: 5 agost 2022].
# Tillaea

Tillaea és un gènere de plantes de la família Crassulaceae. Es considera incorporat al gènere Crassula, però està en discussió si són 2 gèneres diferents o no.

## Taxonomia

Tillaea L. va ser descrita l'any 1753 per Carl Linnaeus i publicada a Species Plantarum. 1: 128 (1753), com a gènere diferenciat de Crassula. L'any 1930, Alwin Berger va incloure Tillaea a Crassula.

### Etimologia

Tillaea: nom genèric atorgat en honor del botànic italià M. Tilli.

### Espècies

En la llista d'espècies de Tillaea a 'The Plant List's'enumeren 110 espècies, de les quals només 3 estan acceptades, totes les restants són sinònims d'espècies de Crassula o són noms no resolts.
* Tillaea likiangensis H. Chuang
* Tillaea verticillaris DC.
* Tillaea viridis S. Watson

## Referències

* ↑ «New Combinations in Tillaea (Crassulaceae)». eFloras.org.
* ↑ «Crassula». Flora of North America.
* ↑ «Tillaea L.». International Plant Names Index.
* ↑ Purefoy Fitzgerald, Henry. Dictionary Of The Names Of British Plants: Intended For The Use Of Amateurs And Beginners. Londres: Bailliere, Tindall & Cox, 1885.
* ↑ «Tillaea». The Plant List.
# Teòdot (pintor)

Teòdot (grec antic: Θεὸδοτος, llatí: Theodotus) va ser un pintor romà del segle iii aC.
Va viure a Roma en temps de Nevi, el qual el menciona en uns versos de la seva comèdia titulada Tunicularia, que ha conservat Pescenni Fest: «Theodotum appellas, qui aras, Compitalibus, Sedens in cella circumtectus tegetibus, Lares ludentes peni pinxit bubulo», on es descriu de forma descarnada una pintura dels Lars, divinitats del culte familiar, pintada a un altar on es trobaven dos carrers, dibuix fet amb un instrument groller, un pinzell fet amb una cua de bou. L'artista es podria classificar entre els pintors de temes vulgars, que els grecs anomenaven ῥυπαρογράφοι ('pintors bruts') o ῥωπογράφοι ('pintors embullats, sense claredat').

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/1082?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=TheodotusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 1074. ]
# Teòdot (navarc)

Teòdot (grec antic: Θεόδοτος, llatí: Theodotus) fou un almirall macedoni al servei d'Antígon el Borni.
El 315 aC va dirigir la flota que s'havia d'unir a Antígon quan va ser sorprès per Policlet, l'almirall de Ptolemeu I Sòter, a la costa de Lícia, que va capturar totes les seves naus i Teòdot mateix va resultar ferit greu i va morir d'aquesta causa, segons que explica Diodor de Sicília.

## Referències

* ↑ 1.Theodotus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1072
* ↑ «Theodotos.8». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.