OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Telê Santana da Silva

Telê Santana da Silva (Itabirito, 26 de juliol del 1931 — Belo Horizonte, 21 d'abril del 2006) va ser un futbolista i entrenador brasiler.
Telê va ser l'entrenador que va dirigir la selecció de futbol del Brasil en la Copa del Món de Futbol de 1982 i en la de 1986, coneguda per ser un dels millors equips de la història que mai va aconseguir guanyar el Mundial. Aquella selecció comptava amb jugadors com Zico, Sócrates, Falcão, Júnior o Toninho Cerezo. També va ser entrenador reeixit d'alguns dels equips més prestigiosos del món, inclòs el llegendari São Paulo, de 1992-1993, o l'Atlético Mineiro i el Fluminense.
Telê també és considerat, per la premsa brasilera, com un dels millors entrenadors que mai ha treballat al país. El seu estil de joc era molt ofensiu, i creia que els jugadors havien d'entrenar a partir de repeticions d'elements fonamentals del joc, com ara les passades a pilota parada.

## Biografia
### Com a jugador

Telê va jugar en equips com el Fluminense, el Madureira EC o el Vasco da Gama. També va formar part de l'equip de reserva del Brasil. Com a jugador, acostumava a desenvolupar-se com a centrecampista, tot i començar la seva carrera de porter.

### Com a entrenador

Santana va començar la seva carrera com a entrenador el 1967 entrenant el segon equip del Fluminense. Quatre anys més tard, Telê va ajudar l'Atlético Mineiro a guanyar el seu primer Campionat brasiler de futbol (1971). És recordat principalment per haver entrenat una de les millors seleccions de Brasil de tots els temps, en les edicions de 1982 i 1986, tot i que va perdre en les dues ocasions.
Després d'entrenar la selecció nacional del seu país, Santana va tornar a entrenar clubs de futbol el 1988, any en què va iniciar la seva etapa al Flamengo, tot i que va viure els seus millors anys com a entrenador al São Paulo entre els anys 1990 i 1996. Amb un equip amb jugadors com Zetti, Cafu, Raí o Leonardo (tots ells components de la selecció nacional durant els anys 1990-1994), l'equip va guanyar el campionat brasiler de l'any 1991 i la Copa Libertadores del 1992 i el 1993, el primer cop que un equip brasiler ho aconseguia en deu anys. En aquelles dues temporades, el São Paulo també va guanyar la Copa Intercontinental de futbol a Tòquio (Japó), vencent primer al Futbol Club Barcelona de Johann Cruyff, després a l'AC Milan de Fabio Capello. Aquell equip és recordat per molts seguidors com un dels millors equips del São Paulo de tots els temps.

## Referències

* ↑ Telê Santana escolhe as suas 12 feras Arxivat 2010-07-30 a Wayback Machine.. Placar.
* ↑ «Telê Santana». Telegraph.co.uk, 29-04-2006. [Consulta: 21 juny 2010].
* ↑ «Toyota cups 1992 and 1993». FIFA.com. Arxivat de l'original el 5 de novembre 2012. [Consulta: 21 juny 2010].
* ↑ «Telê». SaoPauloFC.net. Arxivat de l'original el 7 de juliol 2007. [Consulta: 21 juny 2010].
# Telétskoie

El llac Telétskoie (en altai: Алтын Кӧл, Altyn-Köl que significa "Llac Daurat"; rus: Телецкое озеро) és el llac més gran del massís de l'Altai i de la República de l'Altai, a Rússia. Té profunditat de fins a 325 metres.
Situat a una alçada de 434 metres sobre el nivell de mar, té una llargada de 78 km i una amplada de 5 km. Està situat entre les serralades de Korbu i Al-tyntu, on es troben les Muntanyes Sailughem i les Sayans Occidentals. La seva superfície és de 233 km². A més, a causa de la seva profunditat considerable (325 m) el llac conté més de 40 km³ d'aigua. La fluctuació anual del nivell d'aigua és d'uns 348 cm. La transparència de llac és alta, amb la visibilitat de l'aigua que varia entre sis i catorze metres.
Una setantena de rius i vora 150 rieres ocasionals desemboquen al llac. El més important de tots és el riu Txulixman que proporciona més de la meitat de l'aigua del llac. Per altra banda, té una sola sortida, el riu Bia que juntament amb el riu Katun és l'origen d'un dels rius més importants de Sibèria: el riu Obi.
El llac està envoltat per muntanyes de fins a 2400 msnm. Forma part de la Reserva Natural de l'Altai. Aquesta reserva, conjuntament amb la Reserva Natural de Katun i l'Altiplà Ukok està declarat per la UNESCO com a Patrimoni Natural de la Humanitat sota el nom "Muntanyes daurades de l'Altai".
La població local altai té una llegenda sobre el nom del llac en la seva llengua, que significa Llac Daurat. Segons aquesta història, un home ric tenia un lingot d'or, amb el qual volia comprar aliments. Va viatjar al voltant de l'Altai, però no podria trobar ningú que li'n vengués. Finalment, va tirar l'or al llac i d'aquesta manera li va donar el nom.

## Galeria

* Platja rocosa
* Cascada
* Foc a la platja
* Pedres a la costa
* Helicòpter
* Capvespre
* Campament a la costa
* Taigà
* Banys
* Ruta a través del llac

## Referències

* ↑ «Altai Reserve» (en rus). altai-republic.ru. Arxivat de l'original el 2007-09-13. [Consulta: 31 juliol 2007].
* ↑ «Altai - Pearl of Siberia». Arxivat de l'original el 2007-03-22. [Consulta: 30 novembre 2006].
* ↑ «Altai Republic» (en rus). Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 14 gener 2010].
# The Harder They Come

The Harder They Come és una pel·lícula jamaicana dirigida per Perry Henzell i estrenada el 1972.
Conta la història d'un jove procedent del camp que va a Kingston per guanyar diners, continuant el somni de fer-se cantant. La pel·lícula conta totes les dificultats d'aquest jove, interpretat per Jimmy Cliff.
El rodatge, interromput sense parar per falta de mitjans, va durar dos anys.
Jimmy Cliff, Toots and The Maytals, The Slickers i altres artistes són a la Banda Sonora de la pel·lícula.

## Argument

La pel·lícula conta la història d'Ivan el provincià que ret visita a la seva mare a Kingston i vol fer-se cantant. La seva mare, molt pobra, li aconsella anar a veure més aviat un rector per trobar treball. Empès per la gana, s'hi resigna, però no renuncia i obté una audició a Hilton, un gras productor que li fa gravar The Harder They Come, composició de Jimmy Cliff que va gravar realment aquest títol en una presa, la primera. Negant-se, com l'acaba de cantar amb desconfiança, a abandonar els seus drets per a alguns dòlars, Ivan es nega a signar el contracte i el seu disc no surt.
El guió és inspirat de la vida de Rhyging, un gàngster jamaicà dels anys 1930, heroi popular abans de ser abatut per la policia.

## Referències

* ↑ «Mira The Harder They Come, el film jamaiquino con Jimmy Cliff». NoEsFm, 07-01-2021 [Consulta: 18 juliol 2021].
* ↑ Peru, Yasmine «Library of Congress tunes in to ‘The Harder They Come’». The Gleaner, 24-03-2021 [Consulta: 18 juliol 2021]. «...the movie [The Harder They Come] soundtrack featuring six songs recorded by Cliff... Among the reggae pioneers who appear on The Harder They Come soundtrack are [...] Toots and the Maytals, Desmond Dekker with Shanty Town, and The Melodians [...] The Slickers [...]»
* ↑ Hoberman, J. «‘The Harder They Come’: A Pop Classic That Has Hardly Faded». The New York Times, 22-08-2019 [Consulta: 18 juliol 2021]. «Inspired by the life of the Jamaican outlaw Ivanhoe “Rhygin” Martin, credited with the line that gives the movie its title, “The Harder They Come” was a vehicle for the reggae star Jimmy Cliff.»
# Électricité de France

Électricité de France o EDF (del francès Electricitat de França) és la principal empresa de generació i distribució d'electricitat a França. Va ser fundada el 28 d'abril del 1946 com a resultat de la nacionalització d'empreses productores, de transport i de distribució d'electricitat que es va portar a terme pel Ministeri de Producció Industrial. El ministre encarregat, Marcel Paul, fou membre del PCF i membre del Govern provisional de la República Francesa. Fins al 19 de novembre del 2004, l'empresa era una corporació governamental, però en l'actualitat és una societat anònima (SA).
El 2005, el Govern francès va decidir privatitzar-la en un 30% retenint un mínim del 70% del capital en mans públiques. Al mes de novembre del 2005 va arrencar el procés de privatització amb una Oferta Pública del 15% en accions. Accions que varen començar a cotitzar a la Borsa de París (Euronext) al 21 de novembre del 2005. Ja al desembre del 2007 l'estat francès va cedir un altre paquet de 2,5% d'EDF.
La repartició del capital social al 31 de desembre del 2007 era de 84,8% per l'estat francès, 13,3% per a particulars i institucions, i l'1,9 per a assalariats.

## Referències

* http://shareholders-and-investors.edf.com/shareholders-and-investors-42678.html Arxivat 2014-04-06 a Wayback Machine.
* http://www.edf.com/autres-pages-41504.html
# Élan (Ardenes)

Élan és un municipi francès situat al departament de les Ardenes i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 79 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Élan era de 79 persones. Hi havia 28 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 38 habitatges, 34 eren l'habitatge principal de la família i 4 estaven desocupats. Tots els 38 habitatges eren cases. Dels 34 habitatges principals, 31 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 3 en tenien tres, 10 en tenien quatre i 20 en tenien cinc o més. 24 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 10 habitatges hi havia un automòbil i a 18 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Élan el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 16 | 45 a 49 | 8 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 4 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 56 persones, 44 eren actives i 12 eren inactives. De les 44 persones actives 41 estaven ocupades (23 homes i 18 dones) i 3 estaven aturades (2 homes i 1 dona). De les 12 persones inactives 3 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de fabricació d'altres productes industrials, 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un restaurant.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Élan a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Élan a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
Viccionari
# Thomas Welsh (compositor)

Thomas Welsh (Wells, 1780 - Brighton, 31 de gener de 1848) va ser un compositor i baixista d'òpera anglesa. El Welsh va passar la major part de la seva vida a Londres i ara es recorda especialment per les seves obres lleugeres.
Fill de John Welsh, de la seva esposa, filla de Thomas Linley "el vell", va néixer a Wells, Somerset. Es va convertir en un corista a la catedral de Wells, on es mostra el seu cant; Richard Brinsley Sheridan ho va escoltar i va induir al seu avi Linley a contractar-lo per a representacions d'oratoris al "Haymarket Theatre" de Londres el 1796. Els compromisos van seguir per a l'escenari, en el qual va cantar en moltes òperes, algunes de les quals, com la de Thomas Attwood, El presoner, va ser escrit especialment per exhibir els seus poders. També es va fer notar com a actor, principalment a través de la influència de Kemble.
Mentrestant estava fent una formació musical sota Karl Friedrich Horn, J. B. Cramer i Baumgarten. Va produir dues farses al "Lyceum Theatre" i una òpera, Kamskatka, al Covent Garden, i finalment es va establir com a professora de cant. Va tenir gran èxit amb els seus alumnes, entre els quals hi havia John Sinclair (1791-1857), Charles Edward Horn, Catherine Stephens i Mary Anne Wilson, que es van convertir en la seva dona i van cantar en nombrosos concerts importants.
Va morir a Brighton el 24 de gener de 1848. A més de peces dramàtiques, va escriure algunes sonates per a piano (1819), cançons, part-cançons, alegries i duets, i un "Vocal Instructor", Londres (1825).

## Obres escèniques

* Twenty Years Ago! ('òpera', 21 de juliol de 1810, Londres, "Lyceum Theatre")
* The Green-eyed Monster (or How to Get Your Money) ('farsa operística', 14 d'octubre de 1811, Londres, "Lyceum Theatre")
* Kamtchatka (or The Slave's Tribute) ('òpera', 16 d'octubre de 1811, Londres, Covent Garden)
* Up to Town ('òpera còmica', 6 de novembre de 1811, Londres, Covent Garden) (amb col·laboració de William Reeve, Condell, Whitaker)
* For England, Ho! ('òpera melodramàtica', 15 de desembre de 1813, Londdres, Covent Garden) (amb col·laboració de Henry Rowley Bishop)
* Is He Jealous? ('opereta', 2 de juliol de 1816, Londres, "Lyceum Theatre")

## Referències

* ↑ http://opera.stanford.edu/composers/W.html
* 1 2 3 "Welsh, Thomas". Dictionary of National Biography. London: Smith, Elder & Co. 1885–1900.

## Atribució

Aquest article incorpora text d'una publicació que ara és de domini públic: "Welsh, Thomas". Diccionari de Biografia Nacional. Londres: Smith, Elder & Co. 1885–1900.
# Time Machine

Time Machine és un programari de backup distribuït amb el sistema operatiu Mac OS. Només està disponible en aquest sistema operatiu. Time Machine s'encarrega de realitzar backups incrementals dels arxius que es van modificant. A l'hora de la restauració permet a l'usuari des de recuperar tot el sistema fins a un arxiu en concret.
Permet guardar els backups en servidors connectats a la xarxa i en volums interns o externs com discs durs.
Time Machine realitza cada hora un backup de les últimes 24 hores, cada dia un backup del mes passat i cada setmana un backup de tot allò que té més d'un mes. Quan el volum on es guarden les còpies es queda sense espai, l'aplicació s'encarrega d'eliminar el backup setmanal més antic.

## Referències

* ↑ Hemphill, Kenny «Best backup software to protect your Mac from data-loss catastrophe» (en anglès). Macworld UK.
* ↑ Kissell, Joe. Take Control of Mac OS X Backups (en anglès). TidBits Electronic Publishing.
# Time (pel·lícula de 2006)

Time (타임, Sigan) és el tretzè llargmetratge del director sud-coreà Kim Ki-duk. Es va estrenar al Festival Internacional de Cinema de Karlovy Vary el 30 de juny de 2006.

## Argument

Seh-hee i Ji-woo (Ha Jung-woo) són una parella jove als dos anys de la seva relació. Tot i que mai actua segons els seus impulsos, Ji-woo té una mica d'ull errant i Seh-hee està intensament gelosa i té por que la Ji-woo aviat perdi l'interès i la deixi. Creient que Ji-woo està avorrit de veure el mateix, avorrint-la tot el temps, Seh-hee pren mesures dràstiques, deixant-lo sense previ avís i fent-se una cirurgia estètica dràstica, prenent una cara nova, que espera utilitzar per tornar-lo a conquistar, sota una identitat assumida, un cop s'ha curat. Però quan Ji-woo mostra interès en aquesta Seh-hee nova i "millorada" (Sung Hyun-ah), només provoca més dubtes i odi sobre si mateixa. Al cap i a la fi, potser estimarà la noia "nova", però això vol dir que ha rebutjat la vella? La Seh-hee està completament atrapada en les seves pròpies inseguretats, una situació que fa que Ji-woo prengui accions dràstiques.

## Repartiment

* Ha Jeong-woo : Ji-woo
* Park Ji-Yeon : Seh-hee abans de la cirurgia
* Seong-min Kim : el cirurgià
* Sung Hyun-ah : See-hee (no acreditada)

## Producció

Els llocs de rodatge inclouen Parc escultòric Baemikkumi a Corea del Sud.

## Recepció

Dels 34 crítics que van comptar amb Rotten Tomatoes, el 76% va valorar positivament Time, amb el consens dels crítics: "Una història d'amor i cirurgia plàstica, la pel·lícula inquietant de Kim Ki-Duk és alhora còmica i inquietant." La pel·lícula té un 73/100 a Metacritic.
| Any | Premi | Categoria | Destinataris | Resultat |
| 2006 | Festival Internacional de Cinema de Chicago | Competició Internacional de Cinema | Time | Guanyador |
| 2006 | Festival de Sitges | Millor pel·lícula | Time | Nominat |
| 2006 | Festival de Sitges | Millor maquillatge | Jin Jang | Guanyador |
| 2006 | 2n Festival de Cinema de Pyeongtaek | Millor actor New Currents | Ha Jung-woo | Guanyador |
| 2007 | 27è Fantasporto | Millor actor | Ha Jung-woo | Guanyador |

## Referències

* ↑ Joo, Jung-wan. «Al cel·luloide, el plàstic és un assassinat». Korea JoongAng Daily.
* ↑ «Biking Korea's "Three Brother Islands"- Shindo, Sido and Modo». seoulmateskorea.com. seoulmateskorea, September 29, 2013. Arxivat de l'original el May 29, 2016. [Consulta: June 4, 2016].
* ↑ «Modo Island, a sexy island of sculptures». smart.incheon.go.kr. Inchenews. Arxivat de l'original el de juny 30, 2016. [Consulta: June 4, 2016].
* ↑ «Shi gan (Time) (2007)». Rotten Tomatoes. [Consulta: July 4, 2018].
* ↑ «Time Reviews». Metacritic. [Consulta: November 6, 2016].

## Enllaços externs

* Time a HanCinema
* Ressenya de la pel·lícula al Korea Society Film Journal Arxivat 2012-04-28 a Wayback Machine.
* Assaig sobre Kim Ki-duk a The Korea Society Film Journal Arxivat 2012-06-27 a Wayback Machine.
# Time Inc.

Time Inc. va ser una empresa editorial dedicada a la publicació de revistes en mitjans impresos i digitals. Fundada per Henry Luce i Briton Hadden el 1922.
El 1990 Time Inc. es va fusionar amb Warner Communications formant el conglomerat mediàtic Time Warner (ara WarnerMedia, que és propietat d'AT&T). Aquesta fusió va durar fins que la companyia va ser derivada el 9 de juny de 2014, anant a borsa sota el tíquer TIME. El novembre de 2017, l'empresa editora concurrent Meredith Corporation va anunciar que adquiriria Time Inc. per 2,8 milers de milions de dòlars. L'adquisició es va completar el 31 de gener de 2018.

## Història

Es va publicar el primer número de la revista Time el 3 de març de 1923, després d'haver-se recaptat 86.000 dòlars (amb una meta de 100.000 dòlars), sent aquesta la primera revista setmanal de notícies dels Estats Units. Luce va exercir com a gerent de negocis, mentre que Hadden va exercir d'editor en cap. Luce i Hadden alternaren anualment cada any en els títols de president i secretari-tresorer. Després de la sobtada mort de Hadden el 1929, Luce va fer-se càrrec de la posició de Hadden.
Luce va llançar la revista de negocis Fortune el febrer de 1930 i va crear la revista Life el 1934, també publicaria House & Home el 1952 i Sports Illustrated el 1954. A mitjans de la dècada de 1960, Time Inc. va ser la major i més prestigiosa editorial de revistes en el món.
El president Franklin D. Roosevelt, conscient que la majoria dels editors s'oposaven a ell, va emetre un decret el 1943 que bloquejava els viatges de tots els editors i directors de mitjans; va posar el general George Marshall a càrrec de la seua execució; un dels objectius era Luce.

## Referències

* ↑ Lieberman, David «Time Inc Shares Slip As Magazine Company Goes Public». Penske Media Corporation, 09-06-2014 [Consulta: 28 juliol 2014].
* ↑ «Time Inc Goes Public, But Faces Industrywide Challenges», 06-06-2014.
* ↑ Meredith Corporation (31 de gener de 2018). "Meredith Corporation Announces Completion Of Time Inc. Acquisition And Reports Fiscal 2018 Second Quarter And First Half Results". Nota de premsa. Consulta: 10 de febrer de 2018.
* ↑ Hays, Kali «Time Inc., Now Meredith and More Changes to Come». Women's Wear Daily, 01-02-2018 [Consulta: 10 febrer 2018].
* ↑ «History of TIME - Archive Collection» (en anglès). Arxivat de l'original el 2013-08-22. [Consulta: 19 març 2016].
# Tallarol de collar

El tallarol de collar (Curruca boehmi; syn: Sylvia boehmi) és una espècie d'ocell de la família dels sílvids (Sylviidae). Es troba a l'Àfrica oriental. El seu hàbitat el conforma la sabana seca. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Taxonomia

Aquesta espècie estava classificada en el gènere Sylvia, però el Congrés Ornitològic Internacional, en la seva llista mundial d'ocells (versió 10.2, 2020) el transferí al gènere Curruca. Segons el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), aquest tàxon apareix classificat encara dins del gènere Sylvia.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «tallarol de collar». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 29 agost 2022].
* 1 2 del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 632. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Banded Warbler. Curruca boehmi (formerly as: Sylvia boehmi)» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ «Taxonomic Updates IOC» (en anglès). Congrés Ornitològic Internacional, 25-07-2020. [Consulta: 5 agost 2022].
# Ólafur Jóhann Sigurðsson

    En aquest nom islandès, el darrer nom és un patronímic, no pas un cognom. La manera de referir-se a aquesta persona és pel nom de pila.
Ólafur Jóhann Sigurðsson (Hlíð, 26 de setembre de 1918-Reykjavík, 30 de juliol de 1988) és un escriptor islandès guardonat el 1976 amb el prestigiós Premi de Literatura del Consell Nòrdic pels seus poemaris Að laufferjum i Að brunnum.
És fill de Sigurður Jónsson i Thora Ingibjörg Jónsdóttir i va créixer a Hlíð (avui Garðabær). Va passar la seva infantesa en una zona rural després d'un breu període a Reykjavík. Va publicar el seu primer llibre amb 16 anys.
Casat amb Anna Jónsdóttir Sigurðsson, Ólafur Jóhann Sigurðsson és el pare de l'oceanògraf Jón Ólafsson i de l'escriptor Ólafur Jóhann Ólafsson.

## Bibliografia

* 1934 Við Álftavatn
* 1935 Um sumarkvöld
* 1936 Skuggarnir af bænum, novel·la
* 1940 Liggur vegurinn þangað ?
* 1940 Kvistir í altarinu
* 1944 Fjallið og draumurinn
* 1945 Teningar í tafli
* 1947 Speglar og fiðrildi
* 1947 Litbrigði jarðarinnar
* 1951 Vorköld jörð
* 1952 Nokkrar vísur um veuðrið og fleira
* 1955 Gangvirkið
* 1955 Á vegamótum
* 1959 Ljósir dagar
* 1965 Leynt og ljóst
* 1965 Bréf séra Böðvars
* 1972 Seint á ferð
* 1972 Að laufferjum
* 1972 Hreiðrið
* 1974 Að brunnum
* 1976 Að laufferjum og brunnum
* 1977 Seiður og hélog
* 1978 Virki og vötn
* 1979 Í gestanauð : sögur 1940-1945
* 1979 Margs er að gæta : sögur 1945-1962
* 1983 Drekar og smáfuglar. Úr fórum blaðamanns
* 1988 Að lokum. Kvæði.
* 1993 Sagnaúrval 1939-1965
* 1995 Kvæði

## Vegeu també

* Literatura d'Islàndia
# Ólguino

«Ólguino» té aquests significats:
* Ólguino (Saràtov), localitat de l'óblast de Saràtov, a Rússia
* Ólguino (Vladímir), localitat de l'óblast de Vladímir, a Rússia