OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sin ton ni Sonia

Sin ton ni Sonia és una pel·lícula mexicana còmica de 2003 dirigida per Hari Sama. És la'opera prima de Sama, a més del debut cinematogràfic de Cecilia Suárez i Mariana Gajá, els qui han desenvolupat la major part de les seves carreres en teatre i televisió.

## Sinopsi

Orlando és un director de doblatges de sèries de televisió un xic neuròtic, mentre que la seva parella Sonia cerca la pau interior. Com que Orlando és incapaç de desxifrar la complicitat del llenguatge de la vida en parella, ha saltat de parella en parella perquès és incapaç d'estar sol alhora que descarrega les seves frustracions sobre els seus companys de feina. D'altra banda, mentre que Mauricio alhora estima i menysprea Renée, aquesta l'abandona cansada que aquest prefereixi el ciberespai. Orlando, alhora, té interès emocional en Renée i segueix la pista de l'anciana infermera Mamá Rosa, assassina en sèrie dedicada a destruir parelles felices.

## Repartiment

* Cecilia Suárez com Renée.
* José María Yazpik com Mauricio.
* Juan Manuel Bernal com Orlando.
* Tara Parra com Mamá Rosa.
* Mariana Gaja com Sonia.
* René García com Javier.
* Alejandra Bogue com La Cuerva.
* Luis Couturier com Potro.
* Úrsula Pruneda com Catherine

## Recepció i premis

Fou presentada al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 2003 i va obtenir el premi del públic al Festival Internacional de Cinema de Guadalajara. En la XLVI edició dels Premis Ariel Silverio Palacios fou nominat a millor actor de repartiment,

## Referències

* ↑ Sin ton ni Sonia, Secretaria de Cultura de Mèxic
* ↑ Sin ton ni Sonia, lahiguera.net
* ↑ Espectáculos - Presenta Sama "Sin ton ni Sonia", El Universal, 23 de setembre de 2003
* ↑ 'Nicotina' va por el Ariel, El Universal, 19 de febrer de 2004

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Shkëlzen Gashi

Shkelzen Gashi Taib (Zúric el 15 de juliol de 1988) és un futbolista albanès que juga com a davanter amb els Colorado Rapids de la MLS i la selecció albanesa.
# Puig Cornador

«Puig Cornador» té aquests significats:
# Píla (Bratislava)

* Per a altres significats, vegeu «Píla».
Píla és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Bratislava, a l'extrem occidental del país, prop de la frontera amb Àustria.

## Referències

* ↑ Citypopulation.de Estadístiques del districte de Pezinok. Consultat el 24 de juny de 2024.
# Puig del Caputxet

El Puig del Caputxet és una muntanya de 2.008,4 metres d'altitud del límit entre les comunes de Caudiers de Conflent, de la comarca del Conflent, i de Matamala, de la del Capcir, tots dos a la Catalunya del Nord.
És a l'extrem oest del terme de Caudiers de Conflent, al sud-oest del Coll del Torn i al nord-oest del Coll del Dormidor.

## Referències

* ↑ El Puig del Caputxet en els ortofotomapes de l'IGN
# Províncies del Gabon

Gabon està dividit en nou províncies: (capitals entre parèntesis)-
* Estuaire (Libreville)
* Haut-Ogooué (Franceville)
* Moyen-Ogooué (Lambaréné)
* Ngounié (Mouila)
* Nyanga (Tchibanga)
* Ogooué-Ivindo (Makokou)
* Ogooué-Lolo (Koulamoutou)
* Ogooué-Maritime (Port-Gentil)
* Woleu-Ntem (Oyem)

## Referències

* ↑ «Gabon Provinces». [Consulta: 7 desembre 2023].
# Dendropsophus haraldschultzi

Dendropsophus haraldschultzi és una espècie de granota que viu al Brasil, Perú i, possiblement també, a Bolívia i Colòmbia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Azevedo-Ramos, C. & Monteza, J.I. 2004. Dendropsophus haraldschultzi. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 10 de gener de 2008.
# Javier Flaño Bezunartea

Javier Flaño Bezunartea (Pamplona, Navarra, 19 d'agost del 1984) és un futbolista professional navarrès que juga de defensa.

## Carrera esportiva

Va formar-se futbolísticament a les categories inferiors del CA Osasuna amb el seu germà bessó Miguel Flaño. Va debutar a Primera divisió el 28 d'agost del 2005 davant el Vila-real CF.

## Enllaços externs

* «Perfil i estadístiques de Javier Flaño» (en alemany). transfermarkt.de. [Consulta: 15 abril 2011].
# Platja del Cros

La platja del Cros és una platja semiurbana del municipi de Llançà (Alt Empordà) situada entre la punta del Cros, un monticle rocallós que s'endinsa en el mar i que la separa de la platja de Canyelles, i la platja de Sota d'en Canals. Té una longitud de 166 m i una amplada mitjana de 17 m, de sorres gruixudes i graves. S'hi accedeix pel camí de ronda, en el tram del GR 92 que uneix Colera i Llançà.

## Referències

* ↑ «Canyelles». Catalunya.com.
* ↑ «Platges i Dunes de Catalunya». @sigte_udg.
* ↑ «Platja del Cros». Visita Costa Brava.
# San Antonio del Táchira

San Antonio del Táchira és una ciutat veneçolana, capital del municipi Bolívar, situat a l'estat de Táchira. El 2011 tenia 61.630 habitants.
Limita al nord amb el municipi Pedro María Ureña, al sud amb Junín, a l'est amb Junín i Libertad i a l'oest amb les ciutats colombianes de Villa del Rosario, i Juan Frío. És pas obligat entre la ciutat colombiana de Cúcuta i Sant Cristóbal, la capital de l'estat. Està molt propera a l'àrea metropolitana de Cúcuta, Colòmbia.
En aquesta ciutat va entrar Simón Bolívar l'1 de març de 1813 en haver culminat la Batalla de Cúcuta, la qual va donar inici a la Campanya Admirable. Aquest fet va convertir al municipi en el primer a respirar la llibertat de l'opressió que es vivia per part de l'imperi espanyol, i, gràcies al comportament per part dels seus habitants, Bolívar li va anomenar «Villa Heroica».

## Vegeu també

* Pont internacional Simón Bolívar

## Enllaços externs

* Pàgina de l'alcaldia del municipi Bolívar. Arxivat 2015-12-16 a Wayback Machine.
* Publifrontera.com - El portal dels grans esdeveniments Arxivat 2014-12-18 a Wayback Machine.
# Pink Hanamori

Pink Hanamori (花森 ぴんく, Hanamori Pinku') (nascuda el 5 de novembre de 1977 en Shizuoka, Japó) és una mangaka japonesa coneguda per il·lustrar el manga Mermaid Melody Pichi Pichi Pitch que fou escrit per Michiko Yokote. Michiyo Kikuta (Mamotte! Lollipop) una vegada treballà d'assistent de Hanamori. Hanamori és fan del manga Shōnen, i treballa per a la Nakayoshi.
En el número d'abril del 2008 de Nakayoshi fou anunciat que Pink Hanamori treballaria amb Natsuko Takahashi per fer el remake de manga d'Osamu Tezuka, Chopy i la princesa, amb el títol de Sapphire: Ribon no Kishi. El manga seria presentat al número de maig de Nakayoshi.

## Treballs
### Sèries manga

* Sapphire: Ribbon no Kishi (3 d'abril del 2008 - ?)
* Fiancé wa Monster!? (2007 - present)
* Yume Yume Yu Yu (2005-2007) 3 tankobon (volums)

### Manga one-shots

* Miss Dieter Heroine (Treball de debut guanyador del concurs de "Noves Cares" de Nakayoshi)
* Get Nude! (1a història després del seu debut)
* Moonlight Goddess Diana (2a història després del seu debut, amb pàgines a color)
* Cherry ♥ Blossom (3a història després del seu debut, amb pàgines a color i publicat a la revista principal de Nakayoshi)

## Referències i enllaços externs

* Pàgina oficial de Pink Hanamori, LIPS Arxivat 2007-08-19 a Wayback Machine. (japonès)
* Pink Hanamori a Nakayoshi Online Arxivat 2008-03-25 a Wayback Machine. (japonès)
* Manga de Pink Hanamori a Nakayoshi Online Arxivat 2008-03-23 a Wayback Machine. (japonès)
# Pont de la Riera d'Horta

El pont de la Riera d'Horta era un pont que es va construir el 1884 sobre la riera, per tal de facilitar l'accés a la vila d'Horta des de l'estació del tramvia de vapor d'Horta situada al final de la carretera d'Horta, actual passeig de Maragall. Entre el 1964 i 1967 va ser soterrat i la riera es transformà en el carrer del Tajo.

## Història

La seva construcció va ser iniciativa de Francesc Xinxó, promotor del tramvia de vapor d'Horta. Abans de la construcció del pont els usuaris del tramvia que venien de Barcelona havien de creuar la riera a peu per a arribar a Horta. En dies de baixada d'aigües per la riera hi havia un servei municipal que oferien uns homes que passaven a coll les persones que no volien mullar-se.
El tramvia elèctric de Barcelona a Horta, que es va construir el 1901, passava per sobre del pont i pel carrer de Fulton, arribant a la plaça d'Eivissa. Sobre el pont acudien els homes sense feina i esperaven que els contractessin per a qualsevol treball. Per aquest motiu se'n deia pla de l'os, per analogia amb el Pla de l'Os de la Rambla de Barcelona.
El 1954 el pont patí la primera amputació, motivada pel desviament del tramvia per la riera. S'hi va afegir una rampa d'accés pel lateral dret, tapant un ull del pont, quedant només l'altre per desguassar en cas de grans avingudes. L'Ajuntament havia canalitzat la riera en forma de clavegueram els anys quaranta, però amb poca capacitat, tal com va quedar palès en les riades del setembre de 1978. Als anys 1960 es va fer passar el metro per sota del pont, sense afectar-lo.
El pont es va soterrar per les obres del metro entre els anys 1964 i 1967, i l'antiga riera es va convertir en carrer transitable pels cotxes (carrer del Tajo).

## Descripció

El pont, de dos ulls, està construït sobre un basament de pedres treballades, el paredat, lligades entre sí, amb morter gris, i a partir de l'arrencament de l'arcada, la imposta, està construït amb rajols de 28 x 14 cm, lligats també amb morter gris, amb la factura de volta a plec de llibre.

## Referències

* 1 2 3 Termes i Roig, Joan «El pont de la riera d'Horta». El Pou, Grup d'Estudis de la Vall d'Horta i la Muntanya Pelada. Núm. 12, 01-12-2022, pàg. 29-31.
* ↑ Giménez i Compte, Carlota «El camí antic de Barcelona a Horta». El Pou, publicació del Grup d’Estudis de la Vall d’Horta i la Muntanya Pelada. Núm. 10, 01-12-2020, pàg. 7-14.
* ↑ Giménez i Compte, Carlota. L'Abans: Recull gràfic de la Vall d'Horta (1861 - 1978). El Papiol: Efadós, juny 2012. ISBN 978-84-15232-22-3.
* ↑ Termes i Roig, Joan «50è aniversari de l’arribada del metro a Horta». EL POU, publicació del Grup d’Estudis de la Vall d’Horta i la Muntanya Pelada,, Núm. 7, 2017, pàg. 58-61.
* ↑ «Memòria de la intervenció arqueològica al carrer Fulton 2-24». MUHBA, 01-09-2009.
# Koritnigita

La koritnigita és un mineral de la classe dels fosfats, que pertany i dona nom al grup de la koritnigita. Rep el nom en honor del professor Sigmund Koritnig (12 de desembre de 1912 - 26 de març de 1994), petròleg de la Universitat de Göttingen.

## Característiques

La koritnigita és un arsenat de fórmula química Zn(HAsO₄)·H₂O. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la koritnigita pertany a «08.CB - Fosfats sense anions addicionals, amb H₂O, només amb cations de mida mitjana, RO₄:H₂O = 1:1» juntament amb els següents minerals: serrabrancaïta, hureaulita, sainfeldita, vil·lyael·lenita, nyholmita, miguelromeroïta, fluckita, krautita, cobaltkoritnigita, yvonita, geminita, schubnelita, radovanita, kazakhstanita, kolovratita, irhtemita i burgessita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Tsumeb, situada a la localitat de Tsumeb, dins la regió d'Otjikoto (Namíbia). També ha estat descrita a Xile, la República Txeca, Alemanya, Grècia, Itàlia i el Japó.

## Referències

* ↑ «Koritnigite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 4 juliol 2019].
# Aaron Aaronsohn

Aaron Aaronsohn (? 1876, Bacău, Romania - 15 de maig 1919) fou un científic, agrònom, botànic, explorador, home de negocis, i polític jueu de Palestina.
Aaronsohn és conegut especialment pel seu descobriment de l'espelta bessona silvestre que va anomenar «mare del blat», i tanmateix pel seu rol com a fundador i dirigent del Nili, un grup jueu d'espionatge per al Regne Unit durant la Primera guerra mundial.

## Biografia

Amb els seus pares, emigra als sis anys a Palestina, part en aquell temps de l'Imperi Otomà on va instal·lar-se a Zihron Yaakov, una colònia agrícola jueva. Després dels seus estudis a França, pagats pel baró Edmond de Rothschild (1845-1934), Aaronsohn comença a estudiar la flora de Palestina i es converteix en cap d'un grup d'experts en el tema.
En el transcurs d'una excursió al mont Hermon, descobreix dues plantes d'espelta bessona silvestre, transcendent descobriment, tant per als agrònoms com per als historiadors, això el fa cèlebre a nivell mundial, permetent-li viatjar als Estats Units i obtenir finançament per a obrir una estació experimental a Atlit.
Gràcies a les seves informacions obtingudes per la red «Nili»" a l'exèrcit britànic, el general Edmund Allenby (1861-1936) condueix un atac sorpresa a Beerxeba, envoltant les fortes defenses turques a Gaza. Després de la Gran Guerra, Chaim Weizmann (1874-1952) l'incorpora al seu grup de treball a la Conferència de Pau de París de 1919, però Aaronsohn mor en un accident d'aviació travessant el Canal de la Mànega. Els seus treballs van ser publicats de manera pòstuma.

### Obra destacada

* Agricultural and botanical explorations in Palestine. 1910.
* Reliquiae Aaronsohnianae, 1940.

## Referències

* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)

## Bibliografia

* Herzog, Chaim. Heroes of Israel. Boston: Little Brown and Company, 1989. ISBN 0-316-35901-7.
* Florence, Ronald. Lawrence and Aaronsohn: T.E. Lawrence, Aaron Aaronsohn, and the Seeds of the Arab-Israeli Conflict (en anglès). Viking Adult, 2007. ISBN 978-0-670-06351-2. (Lawrence and Aaronsohn: T. E. Lawrence, Aaron Aaronsohn, i les Llavors del Conflicte Àrab-Israelí)
* Goldstone, Patricia. Aaronsohn's Maps: The Man Who Might Have Created Peace in the Modern Middle East (en anglès). San Diego: Harcourt, 2007. ISBN 978-1619025592. (Els Mapes d'Aaronsohn: la història no explicada de l'home que ajudà a crear pau a l'Orient Mitjà)
* Katz, Shmuel. The Aaronsohn Saga (en anglès). Jerusalem: Gefen Publishing House, 2007. ISBN 978-965-229-416-6.
* Nevo, Eviatar; Li, Youchun C.; Ronin, Yefim I.; Röder, Marion S.; Fahima, Tzion «Molecular Genetic Maps in Wild Emmer Wheat, Triticum dicoccoides: Genome-Wide Coverage, Massive Negative Interference, and Putative Quasi-Linkage» (en anglès). Genome Research, 10, 10, 01-10-2000, pàg. 1509–1531. DOI: 10.1101/gr.150300. ISSN: 1549-5469. PMID: 11042150.
# Touré Kunda

Touré Kunda és un grup musical senegalès. El componen dos germans, Ismaïla i Sixu Tidiane Touré, i canten en diversos idiomes (wòlof, soninke, ful, mandinga, diola, i també crioll portuguès) que reflecteixen la diversitat lingüística de la seva regió, Casamansa. Ismaïla Touré va morir de càncer el 27 de febrer de 2023 a París, als 73 anys..

## Discografia

* E'Mma Africa (1980)
* Touré Kunda (1981)
* Amadou Tilo
* Casamance au clair de lune (1984)
* Paris Ziguinchor (Live) (1984)
* Natalia (1985)
* Toubab Bi (1986)
* Best of Touré Kunda (1987)
* Karadindi (1988)
* Salam (1990)
* Sounké (Live) (1991)
* Sili Beto (1992)
* Mouslai (1996)
* The Touré Kunda Collection (1996)
* Légende (1999)
* Terra Saabi (2000)
* Santhiaba (2008)

## Referències

* ↑ Steinberg, Nathalie. Touré Kunda. París: Encre, [©1985]. ISBN 2-86418-268-8.
* ↑ «Toure Kunda» (en francès). RFI Musique. Arxivat de l'original el 2008-09-22. [Consulta: 23 juliol 2022].
# Quadrangle Bereghinya Planitia

El quadrangle Bereghinya Planitia és un dels 62 quadrangles definits per la cartografia de Venus aprovats per la Unió Astronòmica Internacional.
En els mapes a escala 1 / 5.000.000 (identificat amb el codi V-8) inclou la porció de la superfície de Venus situada en latitud d'entre 25º a 50° N, i longitud entre 0° a 30° E.
Deu el seu nom al Bereghinya Planitia.

## Referències

* ↑ USGS Astrogeology: Gazetteer of Planetary Nomenclature « Quadrangles de Venus a escala 1 / 5.000.000 »
* 1 2 Bereghinya Planitia, V-8
# Dendropsophus elegans

Dendropsophus elegans és una espècie de granota que viu al Brasil.

## Referències

* Van Sluys, M., Gonçalves da Cruz, C.A. & Arzabe, C. 2004. Dendropsophus elegans. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 10 de gener de 2008.
# Javier Fuego Martínez

Javier Fuego Martínez més conegut com a Javi Fuego (nascut l'1 de gener de 1984 a La Pola Siero, Astúries) és un exfutbolista professional asturià que jugava com a centrecampista defensiu.

## Trajectòria esportiva

Va formar-se com a futbolista a les categories inferiors del Real Sporting de Gijón, i va debutar al primer equip durant la temporada 2001-02 a Segona Divisió. Va restar cinc temporades més a l'equip asturià fins que va fitxar pel Llevant UE la temporada 2007-08, i va debutar a primera divisió el 26 d'agost de 2008 a Mallorca.
La temporada 2008-09, després del descens del Llevant a Segona Divisió, va deixar el club, que patia una greu crisi econòmica, signant pel Recreativo de Huelva per tres anys. El 2010 firmà contracte amb el Rayo Vallecano, equip amb el qual va aconseguir l'ascens a primera divisió en la campanya 2010/11. El dia 10 de novembre de 2012, en la jornada 11 de la temporada 2012-13, va arribar a la xifra de cent partits disputats a Primera Divisió davant del RC Celta de Vigo.
El gener de 2013, mesos abans que la temporada acabés, s'anuncià que Fuego no renovaria el seu contracte amb el Rayo, i va arribar a un acord per tres anys amb el València CF l'u de juliol de 2013 Fuego va debutar amb el València contra el Màlaga CF, amb una victòria per 1-0 a casa.

### Espanyol

El 13 d'agost de 2016, Fuego va signar contracte per tres anys amb el RCD Espanyol.

### Vila-real

El 30 de gener de 2018, Fuego va fitxar pel Vila-real CF amb un contracte per dos anys, a canvi de 750.000 euros; l'entrenador del RCD Espanyol, Quique Sánchez Flores, es va mostrar contrari a aquest traspàs.

## Selecció espanyola

Ha estat internacional amb la selecció de futbol sub-22 d'Espanya, amb la qual es va proclamar campió dels Jocs del Mediterrani de 2005.

## Referències

* ↑ Agencia EFE. «El Rayo celebra su ascenso a Primera con una goleada». Diari As, 22-05-2011. [Consulta: 15 novembre 2012].
* ↑ Agencia EFE. «Javi Fuego llega a los 100 partidos en Primera». Marca, 10-11-2012. [Consulta: 15 novembre 2012].
* ↑ Javi Fuego ficha por el Valencia CF (Javi Fuego signs for Valencia CF); Super Deporte, 10 gener 2013 (castellà)
* ↑ «Javi Fuego es el séptimo» (en castellà). RCD Espanyol, 13-08-2016. [Consulta: 14 agost 2016].
* ↑ «Oficial: Javi Fuego ya es futbolista del Villarreal» (en castellà). Diari AS, 30-01-2018. [Consulta: 30 gener 2018].
* ↑ «L'Espanyol fa oficial el traspàs de Javi Fuego al Vila-real». 324.cat, 30-01-2018 [Consulta: 31 gener 2018].
* ↑ Javi Fuego consigue el oro Arxivat 2009-07-25 a Wayback Machine. (castellà)

## Enllaços externs

* Estadístiques a Primera Divisió - LFP (castellà)
* Fitxa del jugador - Web oficial del Recreativo de Huelva Arxivat 2008-10-23 a Wayback Machine. (castellà)
# Los hijos de Fierro

Los hijos de Fierro és una pel·lícula de l'Argentina filmada en blanc i negre dirigida per Fernando Solanas sobre el seu propi guió segons el poema El Gaucho Martín Fierro de José Hernández que es va estrenar el 12 d'abril de 1984 i que va tenir com a actors principals a Julio Troxler, Juan Carlos Gené, Arturo Maly i Jorge de la Riestra. La pel·lícula va ser exhibida en Hongria el 3 de gener de 1980. El director de fotografia va ser el futur director de cinema Juan Carlos Desanzo.

## Sinopsi

Visió peronista de la seva història entre la caiguda en 1955 i el triomf electoral de 1973 usant una metàfora del poema El Gaucho Martín Fierro.

## Repartiment

Hi van intervenir els següents intèrprets:
* Julio Troxler …El fill major
* Martiniano Martínez …Picardia
* José Almejeiras …El fill menor
* Juan Carlos Gené …El Negre
* Arturo Maly … Cruz
* Mary Tapia … Alma
* Jorge de la Riestra … Vizcacha
* Aldo Barbero …Veu en off del relator
* Fernando Vegal …Veu en off de Martín Fierro
* Dalmiro Sáenz …Veu en off
* Enrique González Bergez
* Paulino Andrada
* Washington Denegri Gómez ...Extra
* Antonio Ameijeiras
* César Marcos ... Pardal
* Sebastián Villalba …Angelito
* Oscar Matarrese …El Comandant
* Herminia Martínez …Teresa
* Lidia Masaferro …Elvira
* Guadalupe Aparicio
* Hubert Copello
* Rubén de Leiva
* Juan Carlos Desanzo
* Raúl Lagomarsino
* José Vera
* Julio Vera
* Lidio Vera

## Comentaris

La Nación va opinar:
| « | «Solanas ha introduït aquí elements del neorealisme, utilitzant de pas intèrprets professionals barrejats amb uns altres més bisoños. Això ha permès una solidesa major que… la seva pel·lícula anterior…L'enfocament és simple: hi ha identificació de Martín Fierro amb Perón i els fills del títol són els seus partidaris més radicalitzats. El film acaba amb la tornada d'aquell.» | » |
Clarín va dir:
| « | «El polític amb valor estètic…cinema ideològic per excel·lència….una realització per a res obviable com a fet estètic…per la seva narrativa atípica.» | » |
César Magrini en El Cronista Comercial va dir:
| « | «Aquesta paràfrasi del ‘’Martín Fierro’’ (el contacte amb l'obra d'Hernández és esporàdic, però les seves alternatives han estat utilitzades amb gran astúcia en el guió) no és una altra cosa que l'apologia del peronisme, sobretot …als seus corrents d'esquerra més avançada.» | » |
Manrupe i Portela escriuen:
| « | «Començada a filmar en 1972 i conclosa en 1975, la censura va demorar la seva estrena per raons polítiques i recentment es va estrenar nou anys després quan el seu missatge original havia perdut el significat inicial (el retorn del peronisme. Amb llenguatge lligat a la cultura popular, visualment impactant, és l'última estrena del Grupo Cine Liberación.» | » |

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Manrupe, Raúl; Portela, María Alejandra. Un diccionario de films argentinos (1930-1995). Buenos Aires: Editorial Corregidor, 2001, p. 275. ISBN 950-05-0896-6.

## Enllaços externs

* Informació sobre Los hijos de Fierro al cine nacional
* Informació sobre Los hijos de Fierro a Internet Movie Data Base
# Jordi Ordelaffi

Jordi Ordelaffi fou fill de Teobaldo Ordelaffi (fill de Ludovico Ordelaffi que era germà de Sinibald I Ordelaffi). Es va casar amb Lucrècia Alidosi.
El 1411 el Papa el va nomenar senyor i vicari pontifici de Forlì.
El 1423 es va aliar amb Felip Maria Visconti de Milà al qui va oferir el domini de la Romanya i va donar la tutoria del seu fill Teobald II Ordelaffi, menor d'edat.
Florència es va oposar a aquestes ambicions i va esclatar la guerra. Després d'algunes derrotes florentines Venècia va convèncer el comte de la Carmagnola en favor del florentins.
Jordi va morir el 1423 i va deixar el seu jove fill Teobald II Ordelaffi com a senyor.
# Jordi Oms Pera

Jordi Oms Pera (Mataró, 7 de març de 1973) és un exjugador de bàsquet català. Amb els seus 2.03 metres d'alçada, jugava en la posició de pivot.

## Carrera esportiva

Oms es va formar al planter del Joventut de Badalona. La temporada 1990-91, formant part de l'equip júnior del club verd-i-negre, va debutar amb el primer equip de la Penya a l'ACB, amb Lolo Sáinz a la banqueta, en un partit de lliga davant el Caja Canàries. Aquell any el Joventut es va proclamar campió de Lliga, la primera de les dues que va aconseguir de forma consecutiva. La temporada següent va seguir jugant amb l'equip júnior, i el 1992 va ser traspassat a l'equip de primera divisió del CB Mataró. També va ser internacional amb la selecció espanyola júnior.

## Referències

* ↑ Jordi Oms Pera jugador a l'ACB