OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Erixum I

Erixum I o Ērišum va ser rei d'Assur (Assíria) entre els anys 1906 aC i 1867 aC, segons diu la Llista dels reis d'Assíria.
Era fill d'Iluixuma al que va succeir. Va construir un temple dedicat al déu Asshur, que més tard va caure arruïnat, i el va restaura Xamxi-Adad I. També va fer algunes restauracions a temples dedicats a altres deïtats i va seguir les polítiques comercials del seu pare, establint diversos karum a Capadòcia.
El va succeir el seu germà Ikunum.

## Referències

* 1 2 «The Assyrian king list». Livius.org. [Consulta: 29 octubre 2021].
* ↑ Veenhof, Klaas R. (et al.). Mesopotamia: the old Assyrian period. Göttingen: Vandenhoeck & Ruprecht, 2008, p. 29. ISBN 9783525534526.
# Déu Pare

Per a l'Església Catòlica i per a gran part de les altres denominacions cristianes, el Pare és la primera de les tres persones que conformen la Santíssima Trinitat.
El catolicisme defineix així el Déu Pare: Déu (La Trinitat) és el tot. Res està fora d'Ell i tot està dins d'Ell. Al principi era el Verb i davant Déu era el Verb i el Verb era Déu. Ell estava davant Déu al principi. Per Ell es va fer tot i res va arribar a ser sense Ell. El que va arribar a ser té vida en Ell (Joan 1, 1-3.)
Déu Pare és el creador del món segons la Bíblia, i revela la seva paternitat quan s'envia Moisès a demanar l'alliberament del poble d'Israel de l'esclavitud d'Egipte: Això diu el Senyor: Israel és el meu fill primogènit. Jo et mano que deixis anar el meu fill. (Èxode 4, 22-23)
A la Bíblia és anomenat de diverses maneres, destacant la tendresa amb què Jesús l'anomena "Abba" (Pare). Aquest amor i tendresa són recíprocs, tal com pot llegir-se en el llibre dels Salms: Com un pare s'apiada dels fills, el Senyor s'apiada dels fidels (Salm 103, 13).

## Bibliografia

* Lucas Mateo-Seco. Teología trinitaria. Dios Padre. Ediciones Rialp, 2003. ISBN 9788432134647.

## Enllaços externs

* Catecisme de l'Església Catòlica
# Pere Bonet i Cuito

Pere Bonet i Cuitó (Lleida, 1901 - París, 1980) fou un polític i sindicalista català. Nasqué al si d'una família pagesa, però ja a nou anys començà d'aprenent de caixista d'impremta. Participà activament en la vaga general revolucionària de l'agost de 1917, i fou empresonat. Un cop alliberat fou un dels fundadors, amb Joaquim Maurín i Julià, del setmanari Lucha Social.
S'alineà dins de la Confederació Nacional del Treball (CNT) amb els partidaris del marxisme i de la Revolució bolxevic, posició que defensà al setmanari "La Batalla" (1922), que succeí a Lucha Social. S'uní a la Federació Comunista Catalanobalear (FCCB) i com a militant comunista i sindicalista i sota la dictadura de Miguel Primo de Rivera fou condemnat a quatre anys de presó. Un cop alliberat el febrer de 1929, passà a París. El febrer de 1931 s'instal·là a Barcelona, i formà part del comitè executiu del Bloc Obrer i Camperol (BOC). Tingué un paper destacat en la creació i articulació de l'Aliança Obrera el 1933 que, tot amb tot, no resistí la desfeta dels fets del sis d'octubre de 1934. Participà en el procés fundacional del Partit Obrer d'Unificació Marxista (POUM), i formà part del seu comitè executiu.
Durant la guerra civil espanyola va fer costat Andreu Nin contra el PSUC. Dins la campanya repressiva contra el POUM fou jutjat a Barcelona l'octubre de 1938 i condemnat a quinze anys de presó. Reclòs a Agullana, aconseguí escapar el gener de 1939, tot just abans que arribessin les tropes franquistes, i passà a França. Poc més tard fou empresonat per les autoritats de la França de Vichy. Un cop alliberat, establí la seva residència a París.

## Enllaços externs

* Tret de (amb llicència GFDL).
# Khara-Aldan

Khara-Aldan (en rus: Хара-Алдан) és un poble de la república de Sakhà, a Rússia, que el 2014 tenia 288 habitants, pertany al districte d'Itik-Kiuiol.

## Referències

* ↑ Хохлачев В.. Заполярный Помпей.
# Erixímac

Erixímac (en llatí Eryximacus, en grec Ἐρυξίμαχος) fou un metge grec que va viure al segle iv aC.
És conegut especialment per ser un dels interlocutors de l'obra El convit de Plató on li explica a Aristòfanes com curar el singlot, i on fa un discurs elogiant l'amor (Ἐρως) i l'harmonia des de la perspectiva de la medicina, la seva professió.

## Referències

* ↑ Eryximachus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 52
# El Fitó

«El Fitó» té aquests significats:
# Claude Sautet

Claude Sautet (Montrouge, Illa de França, 23 de febrer del 1924 - París, 24 de juliol del 2000) fou un guionista i realitzador de cinema francès.
Va filmar la seva primera pel·lícula, Bonjour sourire, l'any 1955. Sautet va obtenir fama internacional amb la seva pel·lícula de l'any 1969 Les Choses de la vie, on va dirigir i escriure el guió igual que la majoria de les seves pel·lícules posteriors.
Va morir de càncer a París l'any 2000 i va ser enterrat en el Cementiri de Montparnasse.

## Filmografia
### Com a director i guionista

* Le crime de Bouif (1951, assistent de direcció)
* Nous n'irons plus au bois (1951, curtmetratge)
* Bonjour sourire (1955)
* Classe tous risques (1960)
* L'Arme à gauche (1964)
* Les coses de la vida (Les Choses de la vie) (1970)
* Max i els traficants de ferralla (Max et les ferrailleurs) (1971)
* César et Rosalie (1972)
* Tres amics, les seves dones i els altres (Vincent, François, Paul... et les autres) (1974)
* Mado (1976)
* Une histoire simple (1978)
* Un mauvais fils (1980)
* Garçon ! (1983)
* Quelques jours avec moi (1988)
* Un cor a l'hivern (Un cœur en hiver) (1991)
* Nelly et Monsieur Arnaud (1995)

### Com guionista

* Le fauve est lâché (1959)
* Les Yeux sans visage (1960)
* Maigret voit rouge (1963)
* Peau de banane (1963)
* Symphonie pour un massacre (1963)
* Monsieur (1964)
* Échappement libre (1964)
* L'Âge ingrat (1964)
* La Vie de château (1965)
* Mise à sac (1967)
* La Chamade (1968)
* Le Diable par la queue (1969)
* Borsalino (1970)
* Les Mariés de l'an II (1971)
* Mon ami le traître (1988)
* Intersection (1993)
# Uraci

Els Uraci o Duraci (en grec: Urakoi ) eren un poble celta poc conegut de la Ibèria preromana que habitava a l'est dels Vaccaei i els Carpetani, ocupant el sud de Sòria, el nord de Guadalajara i l'oest de Saragossa des del segle iv aC.
Poc se sap d'aques poble, ja que hi ha molt poca informació.

## Orígens

D'origen mixt il·líric i gal, aquest últim possiblement relacionat amb els rauracis helvètics, els uracis van emigrar a la península Ibèrica cap al segle iv aC durant la migració celta.

## Ubicació

Els Uraci van assentar la meseta oriental i els vessants meridionals de les muntanyes del Sistema Ibèric Central entre els rius Duero superior i Henares superior, sent veïns dels Carpetani. La seva capital era la ciutat de Lutiaca (Luzaga ? – Guadalajara; Ceca celtibèrica: Lutiacos/Louitiscos ); també controlaven les estratègiques poblacions de Cortona (Medinacelli – Sòria), Segontia (Sigüenza – Guadalajara) i Arcobriga (Monreal de Ariza – Saragossa).

## Cultura

Se suposa que els Uraci parlaven una llengua Q-celta i les proves arqueològiques mostren que la seva cultura material diferia poc de la dels celtibers.

## Història

Obligats a convertir-se en clients dels poderosos Arevaci cap a finals del segle IV o principis del segle III aC, els Uraci estaven certament obligats a prestar ajuda militar als seus patrons durant la major part del segle II aC, però quin paper van tenir en la Segona Guerra Púnica i Els conflictes posteriors amb Roma encara no estan clars. Al voltant de l'any 92 aC, els uraci van començar a enderrocar el domini d'Arevaci, molt plausiblement per instigació romana, sent recompensats amb la ciutat de Numància dels derrotats Pellendones per ajudar els romans a suprimir els aixecaments antiromans de principis del segle I aC a Celtibèria (el IV Celtiber). guerra). No obstant això, van recuperar la seva independència només per un breu període al final de les guerres sertorianes l'any 72 aC, després de les quals van ser inclosos com a aliats romans a la Celtibèria meridional pacificada.

## Vegeu també

* Confederació celtibèrica
* Escriptura celtibèrica
* Guerres celtibèriques
* Helvecis
* Il·liris
* Guerra Numantina
* Pobles preromans de la península Ibèrica

## Notes

* ↑ Pliny the Elder, Natural History, III, 29.
* ↑ Strabo, Geographikon, III, 4, 12.
* ↑ Motoza, Los Celtíberos, etnias y estados (1998, revised edition 2007), p. 42.
* ↑ Motoza, Los Celtíberos, etnias y estados (1998, revised edition 2007), pp. 42; 201.
* ↑ Motoza, Los Celtíberos, etnias y estados (1998, revised edition 2007), pp. 199-201.
* 1 2 Motoza, Los Celtíberos, etnias y estados (1998, revised edition 2007), pp. 194-195.

## Enllaços externs

* http://www.celtiberia.net
# Antonio Pérez Pérez

Antonio Pérez Pérez (Còrdova, 1954) és un productor de cinema espanyol, fundador de la productora Maestranza Films.

## Biografia

La productora Maestranza Films, creada a finals de la dècada de 1980, ha promogut gairebé quaranta pel·lícules que han obtingut fins a 2016, 25 premis Goya, i entre les quals sobresurten títols com Nadie conoce a nadie (1999), Solas (1999) o El Niño. Entre les que Pérez destaca Solas, perquè va suposar, segons manifesta, «un canvi fonamental en la manera de fer cinema i en Andalusia tota una revolució».
Antonio Pérez és membre de la Real Academia de Bellas Artes de Santa Isabel de Hungría de Sevilla i del consell d'EGEDA, i de la junta de la Acadèmia de Cinema Europeu (EFA) des de 2000 i també es troba molt vinculat des dels seus inicis amb el Festival de Cinema Europeu de Sevilla.
L'Entitat de Gestió de Drets d'Autor dels Productors Audiovisuals (EGEDA) li va concedir la Medalla d'Or d'aquesta organització que li va ser lliurada en la 22a gala dels XXII Premis Cinematogràfics José María Forqué, el 2017.

## Referències

* 1 2 Agencia EFE «El productor cordobés Antonio Pérez galardonado con la Medalla de Oro de EGDA». EFE [Córdoba], 13-12-2016 [Consulta: 15 gener 2017].
* ↑ «Antonio Pérez: Los productores de cine somos solitarios arruinados». eldiario.es-Agència EFE, 12-01-2017 [Consulta: 15 gener 2017].
* ↑ Simó, Fernando «El Festival de Cine Europeo de Sevilla premia la labor del productor Antonio Pérez». , 12-01-2017 [Consulta: 15 gener 2017]. Arxivat 16 de gener 2017 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2017-01-16. [Consulta: 19 setembre 2020].
* ↑ Lucas, Ángeles «Antonio Pérez: "Andalucía es el mejor sitio de Europa para rodar"» (en castellà). [Madrid], 13-01-2017 [Consulta: 28 maig 2020].
# He Xiaoli

He Xiaoli és una esportista xinesa que va competir en judo, guanyadora d'una medalla de bronze al Campionat Asiàtic de Judo de 2005 en la categoria de –63 kg.

## Palmarès internacional

Campionat Asiàtic :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2005 | Taskent ( Uzbekistan) | 3 | –63 kg |

## Referències

* ↑ He Xiaoli en Judoinside.com (anglès)
# Rumoiïta

La rumoiïta és un mineral de la classe dels elements natius. Rep el nom per la subprefectura de Rumoi, al Japó, on es troba la localitat tipus.

## Característiques

La rumoiïta és un aliatge natural de fórmula química AuSn₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2019, sent publicada l'any 2021. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades a les col·leccions mineralògiques del Museu Nacional de la Natura i la Ciència de Tòquio (Japó), amb els números d'espècimen: nsm-m46178 i m46179.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Minamichiyoda, Shosanbetsu, dins el districte de Tomamae (Prefectura d'Hokkaidō, Japó). També ha estat descrita al dipòsit de titani d'Ariadnoe, a l'àrea de Dalnerechensky (Krai de Primórie, Rússia). Una mostra trobada al riu Boiron (Vaud, Suïssa) gairebé vint anys abans de la descripció de l'espècie podrien encaixar ara amb aquest mineral. Aquesta mostra van ser trobada als sediments al·luvials rics en material orgànics, i consisteix en una partícula de 20 × 65 µm de mida.

## Referències

* ↑ «Rumoiite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 12 març 2022].
* ↑ Nishio–Hamane, Daisuke; Saito, Katsuyuki «Au(Ag)–Sn–Sb–Pb minerals in association with placer gold from Rumoi province of Hokkaido, Japan: a description of two new minerals (rumoiite and shosanbetsuite)». Journal of Mineralogical and Petrological Sciences, 116, 5, 2021, pàg. 263–271. DOI: doi:10.2465/jmps.210829 [Consulta: 11 octubre 2022].
* ↑ Ханчук, А. И.; Молчанов, В. П.; Андросов, Д. В. «ПЕРВЫЕ НАХОДКИ САМОРОДНЫХ ЗОЛОТА И ПЛАТИНЫ В ИЛЬМЕНИТОВЫХ РОССЫПЯХ АРИАДНЕНСКОЙ ИНТРУЗИИ БАЗИТ-УЛЬТРАБАЗИТОВ (ПРИМОРЬЕ)». Доклады РОССИЙСКОЙ АКАДЕМИИ НАУК. Науки о Земле, 492, 2, 2020, pàg. 39–43. DOI: 10.31857/S2686739720060079 [Consulta: 12 març 2022].
* ↑ Meisser, N., & Brugger, J. «Alluvial native gold, tetraauricupride and AuSn2 from Western Switzerland». Swiss Journal of Geosciences Supplement, 80, 3, 01-01-2000, pàg. 291-298 [Consulta: 11 octubre 2022].
* ↑ «UM2000-05-E:AuSn». Mindat. [Consulta: 11 octubre 2022].
# El Corralot (Llobera)

El Corralot és una masia situada al municipi de Llobera, a la comarca catalana del Solsonès.

## Referències

* ↑ «Catàleg de masies i cases rurals». Ajuntament de Llobera. [Consulta: 26 desembre 2021].
# Pedra de cúrling

La pedra de cúrling pesa un màxim de 19,96 kg (44 lbs.) i té un mànec al damunt per on es llança. A cada partida es necessiten dos jocs de vuit pedres de diferent color i són proporcionades per la pista en la qual es juga.
La pedra de cúrling té els seus orígens a Escòcia a partir dels grans blocs de pedra que es llançaven pel gel, sense cap grandària o forma especial. Actualment, les millors pedres provenen d'una pedrera de granit en l'illa de Ailsa Craig, enfront de la costa oest d'Escòcia.
La pedra és còncava en la seva part superior i inferior. En algunes pedres, el grau de concavitat és distint en ambdós costats per a poder donar-la tornada per a llançar-la més ràpid o més lent sobre el gel. Hi ha una banda de color més clar en una cinta al voltant de la pedra de cúrling. Aquesta és la "superfície de cop". Durant la fabricació, es poleix molt bé tota la pedra. Aquesta superfície s'opaca per a millorar els cops contra altres pedres, de manera que hagi una zona de major contacte en la col·lisió i que les pedres no s'estellin.
# Roi Xordo

Roi Xordo (Narón, valor desconegut - Pontedeume, 1437) va ser un gentilhome medieval de la casa d'Andrade que el 1431 va liderar la Irmandade Fusquenlla durant la revolta contra el senyor feudal Nuno Freire de Andrade en la que seria la primera revolta Irmandiña.

## Biografia

Hi ha molt poca informació sobre la vida de Roi Xordo més enllà de la seva participació a la revolta. Podria ser natural del Ferrol, tot i que també es creu que podria haver viscut a La Corunya, on era regidor. Durant l'aixecament va liderar una força de 3.000 homes que va prendre el castell de Moeche i va fer fugir el seu senyor, el noble Nuno Freire de Andrade, cap a Pontedeume.
Sumant forces de Mondoñedo i de Lugo, Xordo va arribar a concentrar 10.000 homes sota el seu comandament i va avançar fins a Betanzos i Pontedeume. Durant el conflicte l'arquebisbe de Santiago de Compostel·la Lope de Mendoza va intentar negociar la pau amb els Irmandiños sense aconseguir-ho. Els contingents irmandiños van atacar la ciutat, però van ser derrotats per l'exèrcit arquebisbal.
Roi Xordo i les seves tropes es van replegar cap al nord, on van posar sota setge el castell de Nogueirosa, baluard de la família Andrade a Pontedeume. En aquest indret el senyor feudal Nuno Freire de Andrade va refer el seu exèrcit i va acabar amb la revolta el 1437, derrontant la germandat i matant a Roi Xordo a la batalla.

## A la literatura

Roi Xordo és un dels personatges que cita Castelao a la seva Santa Compaña dels immortals, inclosa al discurs nacionalista Alba de Gloria declamat el 1948 a Buenos Aires amb motiu del Dia Nacional de Galícia.

## Referències

* ↑ Uriarte Basadre, F «O testamento de Roi Xordo das Mariñas, Copia de 1503 sobre un orixinal de 1457». Grial, num 74, pàg. 514-520.
* ↑ Diario, Nós. «Roi Xordo, o dirixente irmandiño de 1431» (en gallec), 11-02-2018. [Consulta: 3 maig 2024].
* ↑ Perez de Guzman, Fernan. Crónica del señor don Juan, segundo de este nombre en Castilla y en Leon (en castellà), 1779.
* ↑ «Los protagonistas del Ferrol medieva lRoi Xordo y Pedro Padrón» (en castellà). [Consulta: 3 maig 2024].
* ↑ alexandre. «Alba de Groria» (en gallec), 17-07-2017. [Consulta: 3 maig 2024].
# Uraeotyphlus

Uraeotyphlus és un gènere d'amfibis gimnofions de la família Ichthyophiidae que habita en els Ghats Occidentals de l'estat de Kerala, en l'Índia.

## Taxonomia

* Uraeotyphlus interruptus
* Uraeotyphlus malabaricus
* Uraeotyphlus menoni
* Uraeotyphlus narayani
* Uraeotyphlus oommeni
* Uraeotyphlus oxyurus
# He Wenchao

He Wenchao (xinès simplificat: 何文超, pinyin: Hé Wénchāo; Hunan, 1983) és una actriu i directora de cinema xinesa.

## Biografia

He Wenchao va néixer l'any 1983 a Hunan (Xina). Es va graduar al Departament de Cinema i Televisió de l'Acadèmia Central de Drama de Pequín (中央戏剧学院). Abans de passar a la direcció va començar una carrera com a actriu de cinema i televisió.

### Experiència com a actriu

He Wenchao va actuar per primera vegada en dues pel·lícules, el 2005 a "A Bride in Shangri-la" (花腰新娘) de Zhang Jiarui i el 2007 a "My Career as a Teacher" (我的教教的教家瑞) de Zhang Kehong.
El 2009 va protagonitzar la sèrie de televisió de 35 capítols, "The Mou Family Estate" (牟氏庄园).
El 2013, va protagontzar 水印街 (Trap Street), dirigida per Vivian Qu. La pel·lícula va representar a la Xina a la 70a Mostra Internacional de Cinema de Venècia, He la va presentar i va participar en la cerimònia de clausura del festival.

### Experiència com a directora

El 2007, mentre estudiava va dirigir un curtmetratge, "És el teu torn" (下一个). Després, el 2009, la seva pel·lícula de graduació, d'una durada de trenta minuts titulada "He Xiaoguang's Summe" (何小光的夏天), va guanyar el premi al millor guió als 7th Global Chinese College Student Film and Television Awards, de la Universitat Babtista de Hong Kong, i va ser seleccionada per a la secció de curtmetratges asiàtics del 14è Festival Internacional de Cinema de Busan.
L'any 2013, va dirigir el seu primer llargmetratge, "Sweet Eighteen" (甜蜜18岁), amb un guió original d'ella mateixa, protagonitzada per Cynthia Zhou (周文奕). Entre altres festivals, va ser seleccionada per a l'Asian New Talent Award al 15è Festival Internacional de Cinema de Xangai, Va obtenir el premi al millor guió al 4t Festival Internacional de Cinema de Macau
"Sweet Eighteen" és la història d'una adolescent somiadora de 18 anys, He Na, que viu amb la seva mare, una antiga cantant d'òpera. Enganyat pel seu amant que marxa amb els seus diners, aquest, borratxo, cau i acaba a l'hospital en coma. He Na ha de renunciar al seu somni d'entrar a l'Institut de Belles Arts. Desorientada, va a veure l'amiga de l'amant de la seva mare. Ella descobreix que ella també ha estat abandonada i que està embarassada, però les dues dones acaben unint-se amb un amor inesperat.
El 2021 va co-dirigir amb Xu Wei la pel·lícula "The Victim".

## Referències

* 1 2 «chinesemovies.com.fr». [Consulta: 6 novembre 2022].
* ↑ «Actress He Wenchao arrives at the closing ceremony of the 70th Venice...» (en castellà). [Consulta: 6 novembre 2022].
* 1 2 «百度百科——全球领先的中文百科全书». [Consulta: 6 novembre 2022].
* ↑ «Sound & Image Challenge Worldwide 2013 by Sound & Image Challenge - Issuu» (en anglès). [Consulta: 6 novembre 2022].
* ↑ «⓿⓿ 2012 Macau International Movie and TV Festival - Chinese Movies». [Consulta: 6 novembre 2022].
# Dolgorúkovo

Dolgorúkovo (Долгоруково en rus) - és un poble de l'óblast de Penza, a Rússia, el 1998 tenia 724 habitants.

## Referències

* ↑ «Полубояров М. С. Населённые пункты Сердобского района». Arxivat de l'original el 2011-11-17. [Consulta: 5 gener 2020].
# Entrala

Entrala és un municipi de la província de Zamora, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita al nord amb Zamora, al sud amb El Perdigón, a l'est amb Morales del Vino i a l'oest amb Tardobispo.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 160 | 162 | 176 | 168 |
# Dídac

Dídac és el nom dels següents personatges:
* Dídac Abad de Santillan.
* Dídac de Viseu, un dels ducs de Viseu.
* Francesc Dídac Pasqual de Borja.
* Tilbert Dídac Stegmann.
Persones venerades:
* Sant Dídac d'Alcalà, franciscà sevillà.
* Venerable Dídac d'Osma, bisbe d'Osma al s. XIII.
# Rohteichthys microlepis

Rohteichthys microlepis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 30 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: Sumatra i Borneo.

## Referències

* ↑ «Rohteichthys microlepis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo, 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.
* ↑ Doi, A., 1997. A review of taxonomic studies of cypriniform fishes in Southeast Asia. Jap. J. Ichthyol. 44(1): 1-33.
* ↑ Kottelat, M. i E. Widjanarti, 2005. The fishes of Danau Sentarum National Park and the Kapuas Lakes area, Kalimantan Barat, Indonesia. Raffles Bull. Zool. Supplement (13):139-173.
* ↑ Roberts, T.R., 1989. The freshwater fishes of Western Borneo (Kalimantan Barat, Indonesia). Mem. Calif. Acad. Sci. 14:210 p.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Schuster, W.H. i R. Djajadiredja, 1952. Local common names of Indonesian fishes. W.V. Hoeve, Bandung, Indonèsia. 276 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Great Western Railway

Great Western Railway (GWR) fou una companyia de ferrocarril de la Gran Bretanya que va enllaçar Londres amb el sud-oest i oest d'Anglaterra i amb Gal·les. Fou fundada el 1833 i els seus trens començaren a circular tres anys després.
Es va construir sota la direcció de l'enginyer fou Isambard Kingdom Brunel. GWR va ser l'única empresa a mantenir la seva identitat després de la llei de ferrocarrils de 1921 (Railways Act 1921) i es va mantenir independent fins al 1947. Des del 1948 va ser nacionalitzada i va esdevenir Western Region de British Railways.

## Referències

* 1 2 MacDermot, E T; Clinker, C.R.. History of the Great Western Railway. (en anglès). Rev. ed. Londres: Ian Allan, 1982. ISBN 0711004110.
* ↑ Channon, Geoffrey «The Great Western Railway Under the British Railways Act of 1921» (en anglès). Business History Review, 55, 2, 1981, pàg. 188–216. DOI: 10.2307/3114895. ISSN: 0007-6805.
# Atnià

Atnià - Атня (rus) - és un poble de la República del Tatarstan, a Rússia. El 2000 tenia 297 habitants.

## Referències

* ↑ «Arbash». GeoNames. [Consulta: 7 setembre 2013].
# Ādolfs Sīmanis

Ādolfs Sīmanis (Riga, 11 de març de 1909 - setembre 1979) fou un futbolista letó de la dècada de 1930. and died there in September 1979.
Fou 9 cops internacional amb la selecció de Letònia. Pel que fa a clubs, defensà els colors de Riga Vanderer i FK Dinamo Rīga.

## Referències

* ↑ Sports Arxivat 2016-04-06 a Wayback Machine. (letó)
* ↑ Person Details for Adolf Simanis
* ↑ «Ādolfs Sīmanis». [Consulta: 8 novembre 2014].
* ↑ «Riga Vanderer club profile». Arxivat de l'original el 2019-01-04. [Consulta: 3 gener 2019].