OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jencarlos Canela

Jencarlos Canela (Miami, Florida, Estats Units, 21 d'abril del 1988) és un actor i cantant cubà.
Va començar la seva carrera musical als 12 anys, amb la banda de Miami Boom Boom Pop. L'any 2002 va començar a grava cançons com a solista. Va actuar a cerimònies de Miss Món 2004. L'any 2006 va ser elegit per protagonitzar un anunci de la televisió de Ford.
L'any 2013 va firmar un contracte exclusiu amb Universal Music Group, empresa amb la qual llançarà la seva tercera producció discogràfica. Entre 2008 i 2009 va participar en la telenovel·la Doña Barbara i el 2010 va protagonitzar Más sabe el diablo conjuntament amb Gaby Espino i Miguel Varoni.

## Trajectòria
### Televisió

* Pecados ajenos (2007/2008) - Alfredo "Freddy" Torres
* Doña Bárbara (2008) - Asdrúbal
* Más sabe el diablo (2009/2010) - Ángel Salvador 'el Diablo' / Salvador Domínguez
* Perro amor (2010) - Jencarlos Canela
* Mi corazón insiste en Lola Volcán (2011) - Andrés Santacruz / Andrés Suárez
* Pasión prohibida (2013) - Bruno Hurtado

### Cinema

* Más sabe el diablo: El primer golpe (2010) - Ángel Salvador, el Diablo
* Hunted by Night (2010) - Brandon

## Referències

* Revista people
# Joan Miralles

«Joan Miralles» té aquests significats:
# Jim Highsmith

Jim Highsmith (1945) és un enginyer de programari nord-americà i autor de llibres en el camp de la metodologia de desenvolupament de programari. És el creador d'Adaptive Software Development, descrit al seu llibre de 1999 "Adaptive Software Development", i guanyador del premi Jolt 2000 i el premi Stevens el 2005. Highsmith va ser un dels 17 signants originals de l'Agile Manifesto, el document fundacional per al desenvolupament de programari àgil.

## Biografia

Té més de vint-i-cinc anys d'experiència com a gerent de TI, gestor de projectes, gestor de producte, consultor i desenvolupador de programari. Ha consultat amb empreses de TI, programari i desenvolupament de productes als EUA, Europa, Canadà, Japó, Índia, Sud-àfrica, Austràlia i Nova Zelanda per ajudar-los a adaptar-se a un ritme de desenvolupament accelerat en entorns cada cop més complexos i inestables. També ha treballat a la NASA. Les àrees de consultoria de Jim Highsmith inclouen desenvolupament de programari àgil, col·laboració i gestió de projectes. Highsmith també va ser consultor executiu de Thoughtworks, una empresa global de consultoria de programari.
Treballant com a director d'Information Architects, Inc., amb seu a Salt Lake City, Highsmith va ensenyar sobre la millora de processos de qualitat del programari, la gestió de projectes i les tècniques de desenvolupament accelerat. També ha estat director del Servei d'assessorament en gestió de projectes àgils del Consorci Cutter i és un dels fundadors de l'Agile Project Leadership Network.
Al llibre Adaptive Software Development (1999), Jim Highsmith utilitza l'analogia de l'alpinisme per il·lustrar els seus arguments sobre el treball en equip, la planificació i l'adaptació a condicions que canvien ràpidament. En el llibre afirma que "Les regles poden ser barreres per amagar-se darrere o pautes que els savis considerin i trenquin quan les circumstàncies ho justifiquen". El llibre també cobreix els conceptes de desenvolupament de programari accidental, el model conceptual adaptatiu i el model de desenvolupament adaptatiu.

## Referències

* ↑ McGaughy, Cameron. «Agile NASA software? Are you Crazy?» (en anglès). projectmanagement. [Consulta: 11 novembre 2020].
* ↑ «Operating models: A design for digital success | Perspectives» (en anglès). www.thoughtworks.com. [Consulta: 23 octubre 2020].
* ↑ Biographical page at Dorset House Publishing
# Joan March

Joan March és el nom dels següents personatges:
* Joan Marc, músic català dels segles xvi i xvii
* Joan Marc (escriptor grec), escriptor de la Grècia romana
* Joan March i Ordinas (1880-1962), banquer mallorquí
* Joan March i Zuriguel (n. 1952), historietista català
* Joan March Noguera (n. 1949), polític mallorquí del PSIB
# Jaidate

Jaidate (en àrab الجعيدات, al-Jaʿīdāt; en amazic ⵊⵄⵉⴷⴰⵜ) és una comuna rural de la província de Rehamna, a la regió de Marràqueix-Safi, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 12.330 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 22 d’octubre 2017. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Senyoria de Mechelen

Fins al 1795, la Senyoria de Mechelen era un petit estat independent compost de la ciutat de Mechelen i uns pobles veïns. Al 910 va ser afegit al principat de Lieja però de fet era governat per a la casa de Berthout contra la voluntat dels prínceps-bisbes. Diversos cops, el ducat de Brabant va intentar d'annexionar el territori menut, però sense èxit definitiu. El 1333, el príncep Adolf II de la Mark va cedir el feu al comtat de Flandes. Nogensmenys, sociològicament parlant, mai no va integrar-s'hi totalment. És la raó perquè la senyoria tenia un representant als estats generals i era considerada com una de les Disset Províncies. Tot i ésser un estat, quasi sempre va ser governat en unió personal amb altres províncies. Aquesta unió va adquirir un caràcter permanent el 1549 quan la pragmàtica sanció va declarar les Disset Províncies indivisibles.
Carles I de Borgonya hi establí el seu del tribunal suprem, anomenat parlament de Mechelen el 1473. Margarida d'Àustria; que preferia una justícia centralitzada, va abolir-lo el 1477. El 1504, Felip I de Castella va tornar a instaurar-lo. Sota la pressió del rei de França al qual no li agradava la competència amb el Parlament de París, canvià el nom en Gran Consell de Mechelen.
En establir-hi la seva residència, la governadora Margarida d'Àustria en va fer per un temps la capital de les Disset Províncies. El 1559, Felip II de Castella va establir-hi i la seu de l'arquebisbat de Mechelen. Aquesta subdivisió va romandre fins al 1961 quan es va dividir en l'Arquebisbat de Mechelen-Brussel·les i un nou Bisbat d'Anvers.
Els estats de la senyoria eren un del partits que el 1790 van fundar els efímers Estats Units bèlgics. El 1795, França va envair i annexionar el territori que serà des d'aleshores una part del Departament dels dos Netes.
Després del Congrés de Viena i el Tractat de París (1815), va integrar-se al Regne Unit dels Països Baixos i el 1830 al regne de Bèlgica.
* Escut d'armes
* Bandera

## Geografia

* la ciutat Mechelen intra muros
* els nuclis extra muros Nekkerspoel i Nieuwland
* els pobles Hever, Muizen, Hombeek, Leest en Heffen
* l'enclavat Heist-op-den-Berg i Gestel
# Pírcing transcrotal

Una pírcing transscrotal és un pírcing genital que travessa l'escrot de front cap enrere, o de costat a costat. És un procediment d'alt risc.

## Procediment

Aquesta perforació genital masculina és un procediment extremadament avançat, i no es fa amb una agulla. Es fa amb un bisturí o, ocasionalment, amb un punxó dèrmic que s'utilitza per fer una incisió, que després se segueix amb la sutura de la part davantera per tornar a crear una fístula viable. En general, s'insereix joieria de gran calibre a la incisió. Si la unió entre la part davantera i la part posterior de la perforació es manté, la curació és molt ràpida i senzilla. Si no es forma una unió, la curació pot ser llarga i problemàtica.
Es tracta d'una perforació delicada i complexa, i en cas que es desenvolupi una infecció, es pot desenvolupar dins de l'escrot i es pot tornar perillós molt ràpidament. Sovint es considera que aquest procediment és un procediment quirúrgic potencialment perillós i que no és de cap manera comú.

## Joieria

Generalment, durant la seva cicatrització s'usa un barbell de tefló, tygon o altres joies inertes flexibles. Un cop curats, els pírcings transcrotals es poden estirar ràpidament, a causa de la quantitat de teixit circumdant, i es pot ficar joies de gran mida si es desitja.
Es pot utilitzar una varietat de joieria en els pírcings transcrotals curats, incloent anells de bola captiva i flesh tunnel. Sovint, la joieria per a pírcings transcrotals es fa a mida.

## Història i cultura

El pírcing transcrotal és d'origen contemporani, i en general només ha estat realitzada per professionals d'altres modificacions corporals «extremes», com implants subdèrmics, implants transdèrmics i bifurcacions en la llengua. Igual que altres modificacions genitals «extremes», es pot realitzar en situacions menys que ideals per part dels practicants aficionats com a part de CBT o d'altres activitats de BDSM.
També, de vegades, el pírcing transcrotal es coneix com a «scrunnel» (scrotal tunnel).

## Referències

* ↑ Hudson, 2009.
* 1 2 Riedy, 2013, p. 9.

## Bibliografia

* Hudson, Karen. Living Canvas: Your Total Guide to Tattoos, Piercings, and Body Modification (en anglés). Hachette UK, 2009. ISBN 9780786744831.
* Riedy, James L. The Pleasures of Testicles: A Celebration and Exploration of All Things Balls (en anglés). Outskirts Press, 2013. ISBN 9781432788896.

## Enllaços externs

* Body Modification Ezine article on Transscrotal piercing (anglès)
# Passiflora lutea

Passiflora lutea és una espècie de planta en la família Passifloraceae. És nativa d'Amèrica del Nord. Està llistada com una espècie en perill d'extinció en l'estat de Pennsilvània.
# Tot gira

Tot gira és el programa esportiu de Catalunya Ràdio que emès les tardes dels caps de setmana.

## Història
### Primera etapa

Nascut el 2004, Tot gira era un programa que volia oferir tota la informació esportiva i cultural cada cap de setmana. Dirigit i presentat per Òscar Fernández i Xavier Graset, l'estiu del 2006 va acabar una etapa.

### El magazín

Durant la temporada 2006-07, Quico Sanchis es va fer càrrec del Tot gira, programa que va orientar més cap a l'actualitat social, cultural i esportiva, amb entrevistes, debats, reportatges i connexions en directe. També es desplaçava a esdeveniments de tota classe i donava cabuda a espectacles de música en viu. Tractava tota mena de temes (gastronomia, lleure, noves tendències, l'actualitat en clau d'humor, etc.) i comptava amb els següents espais:
* Quim Monzó i Neus Bonet amb la Secció impossible
* Resums de l'APM
* Miquel Àngel Pasqual tancava la setmana amb les seves Corrandes
* Àlex Guitart feia l'Agenda jove
* Jordi Tuñón s'entestava a demostrar que El futbol no mou el món
* Laura Kotnik feia les seves recomanacions de lectures
* Pep Garcia proposava espectacles "familiars"
* Josep Maria Gotarda elaborava cada setmana un còctel diferent
* Domènec Biosca planificava el cap de setmana ideal
* Joan Beumala acostava l'actualitat castellera
* Toni Padilla trobava anècdotes i curiositats del món de l'esport
* Ferran Torrent feia el seu particular resum de la jornada de Lliga
* Mercè Muñoz i Gerard López provaven cada setmana un cotxe nou
* Pep Ruiz buscava emocions a la vida i a internet

### Recents presentadors

Acabada la temporada, va ser Marc Negre qui va passar a encapçalar en la direcció i presentació el Tot gira, format per tretze hores de ràdio esportiva (dissabte, de 18h a 1h, i diumenge, de 16h a 23h) cada cap de setmana. Des de la temporada 2013 – 2014 és presentat per David Clupés, amb la mateixa franja horària.

## Referències

* ↑ «Sílvia Cóppulo presentarà a Catalunya Ràdio 'La vida', un espai divers i obert a la participació». Ara, 27-08-2015 [Consulta: 7 setembre 2015].
* ↑ «Catalunya Ràdio arranca temporada con espacio de crímenes y entrevista Messi» (en castellà), 31-08-2018. [Consulta: 20 gener 2021].
* 1 2 «Terribas incorporarà l'humor de Minoria Absoluta a l'última franja d''El matí de Catalunya Ràdio'». Ara, 29-08-2013.

## Enllaços externs

* Tot gira
# Fol·licle preovulatori

El fol·licle ovàric madur, fol·licle preovulatori o fol·licle de De Graaf és, d'entre les diverses centenes de milers de fol·licles ovàrics i que contenen els òvuls, la que madura a cada cicle ovàric. El fol·licle preovulatori produeix grans quantitats d'estrògens i conté un elevat nombre de receptors de l'hormona luteoestimulant. Està format per la teca externa, la teca interna, la granulosa externa, la granulosa interna, el cúmul prolíger, el líquid fol·licular i l'oòcit. Quan el fol·licle encara està en fase de desenvolupament es diu fol·licle primitiu, fol·licle primordial o fol·licle antral i quan ja és madur s'anomena fol·licle madur o fol·licle de De Graaf, entremig passa successivament pels estadis primari, secundari i terciari. El nom de De Graaf el van posar un grup de fisiòlegs en honor de l'anatomista holandès del segle xviii Regnier de Graaf, que va estudiar els òrgans sexuals dels conills i va descobrir que les femelles tenien fol·licles ovàrics.
Com a fol·licle és un petit sac que es troba a un teixit conjuntiu, en particular a la zona cortical de l'ovari, i té funció secretora. El fol·licle preovulatori conté un òvul, els teixits que l'envolten i un líquid fol·licular, amb el qual comença a omplir-se l'òvul a mesura que madura i es desplaça cap a la superfície de l'ovari i l'entrada de la trompa de Fal·lopi. A l'ovulació el fol·licle expulsa l'òvul, que surt de l'ovari a través de la trompa de Fal·lopi, i després el fol·licle preovulatori es transforma en cos luti.
Un fetus femení de vint setmanes de gestació té entre sis i set milions de fol·licles primordials. Al seu naixement, els ovaris de les dones en tenen uns dos milions i a la pubertat entre 400.000 i 500.000. A partir de la primera menstruació, mensualment, l'ovari comença a desenvolupar de 8 a 20 dels seus fol·licles, dels quals habitualment només un esdevé fol·licle madur per l'acció de l'hormona folitropina i la resta deixen de créixer per acció de la proteïna inhibina. Amb el temps, a poc a poc el nombre de fol·licles no madurats (no usats) que queden va disminuint fins que al moment de la menopausa pràcticament no en queda cap.

## Referències

* ↑ Fisiologia de la reproducció i desenvolupament humà de Jovita Mezquita Pla. Edicions Universitat Barcelona, 2009.ISBN 9788447533572 (català)
* ↑ «Fol·licle preovulatori». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ El procés reproductiu Arxivat 2014-08-29 a Wayback Machine. Clínica Dexeus de Barcelona. (català)
* ↑ «Fol·licle preovulatori». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Fol·liculitis

La fol·liculitis és una inflamació dels fol·licles pilosos habitualment causada per una infecció per Staphilococcus, és per tant una forma de piodermatitis.

## Tractament

Mantenir la pell neta, preferiblement amb un sabó líquid, el qual continga un agent antibacterià, és la millor forma d'evitar el contagi d'aquestes infeccions.
La calor humida afavoreix l'acumulació de pus i pot fer que exsudi espontàniament.
# Sorgà

Sorgà és un municipi de la província de Verona, a la regió italiana del Vèneto.
El primer de gener de 2020 tenia 3.005 habitants.
Sorgà limita amb els següents municipis: San Giorgio di Mantova, Castelbelforte, Erbè, Gazzo Veronese, Nogara, Villimpenta i Castel d'Ario.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 14 agost 2020].
# Clio (Carolina del Sud)

Clio és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 774 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Clio tenia 774 habitants, 302 habitatges i 192 famílies. La densitat de població era de 355,8 habitants/km².
Dels 302 habitatges en un 26,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 34,1% hi vivien parelles casades, en un 25,5% dones solteres, i en un 36,1% no eren unitats familiars. En el 33,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,56 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27% tenia menys de 18 anys, un 6,7% entre 18 i 24, un 26,4% entre 25 i 44, un 26,2% de 45 a 60 i un 13,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 74,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.313$ i la renda mediana per família de 31.875$. Els homes tenien una renda mediana de 26.364$ mentre que les dones 18.092$. La renda per capita de la població era de 14.215$. Entorn del 23% de les famílies i el 28,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Clio». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Clio». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Clio Gould

Clio Gould (Regne Unit, 1968) és una violinista anglesa, professora, directora de la Royal Academy Solists i líder de la Royal Philharmonic Orchestra.
Gould ha aparegut com a solista amb diverses orquestres, com ara la London Sinfonietta, l'Orquestra Filharmònica de Londres, la Royal Philharmonic Orchestra, l'Orquestra Simfònica de la BBC, la BBC Philharmonic Orchestra, l'Ulster Orchestra, la National Symphony Orchestra of Ireland i la Royal Scottish National Orchestra. L'any 2002, es va convertir en la primera dona a exercir com a líder d'una orquestra de Londres (la Royal Philharmonic Orchestra), i actualment és la líder de la London Sinfonietta.
Gould és un especialista en música contemporània i ha fet moltes primeres actuacions. És professora de violí a la Royal Academy of Music i és directora de la Royal Academy Solists.
Gould està casada amb Jonathan Morton, director artístic del Scottish Ensemble i primer violí principal de la London Sinfonietta.

## Referències

* ↑ https://www.ram.ac.uk/study/selectadepartment/biogs/Pages/Clio%20Gould.aspx/Retrieved 18 July 2009.
* ↑ Hilary Finch (22 January 2010)./https://www.the-tls.co.uk/Retrieved%5BEnllaç+no+actiu%5D 16 February 2010.
* 1 2 https://web.archive.org/web/20090810111059/http://www.londonsinfonietta.org.uk/artist/clio-gould/Archived from the original on 10 August 2009. Retrieved 18 July 2009.
* ↑ Per Morton's remarks on/https://en.wikipedia.org/wiki/BBC_Radio_3/https://www.bbc.co.uk/programmes/b00yyh15/2 March 2011

## Vegeu també

* Thomas Gould es el seu germà.
# Clio (musa)

Clio (en grec: Κλειώ, Kleiô, "aquella que els fa famosos", provinent de κλέω, Kléo, "lloar' o 'cantar") és una de les nou muses gregues, concretament la consagrada a la història. Sovint se la representa duent a les mans una trompeta i un llibre de Tucídides, per lloar els fets del passat. Al cap, duu una corona de llorer, símbol de la glòria dels herois dels quals narra les aventures. A vegades, se l'acompanya d'un globus terraqüi i algun símbol del temps, per mostrar que la història abraça tots els llocs i moments. Se la considera també inventora de la guitarra.
Com la resta de les muses, és filla de Zeus i Mnemòsine, la memòria. Juntament amb Píer, rei de Macedònia, és mare de Jacint i algunes versions afirmen que també d'Himeneu.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 376. ISBN 9788496061972.
* ↑ Compte, Fernand: Mitos y divinidades de los cinco continentes. Barcelona: Larousse, 2006, p. 32.
* ↑ Apol·lodor. Biblioteca, I, 3, 3
* ↑ Servi. Expositio, VII, 30

## Vegeu també

* Cliodinàmica, àrea d'investigació de dinàmiques històriques

## Enllaços externs

* Clio al Theoi Project (anglès)
* Muses al Greek Mythology Link (anglès)
# Coll de Passavent

El Coll de Passavent és una collada situada a 1.700,4 metres d'altitud al límit dels termes municipals de Conca de Dalt (antic terme d'Hortoneda de la Conca), al Pallars Jussà i Baix Pallars, al Pallars Sobirà, dins l'antic terme de Baén. És en territori de l'antic poble de Senyús.
Es troba a l'extrem nord-est del terme municipal, a l'est-nord-est d'Hortoneda i al nord-oest de la Serra de Boumort. És molt a prop -a llevant- de la Torre de Senyús i a ponent de Cuberes.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Coll de Pi Socarrat

El Coll de Pi Socarrat és una collada situada a 1.171,9 m d'altitud, en el terme municipal d'Abella de la Conca, del Pallars Jussà.
Està situat al nord-oest del Turó de l'Espluga Redona, en una carena que separa les valls del barranc de la Vall, a llevant, i del barranc de Caborriu, a ponent.

## Etimologia

El topònim és descriptiu i modern: una collada en la qual hi hagué, altres temps, un pi socarrat, possiblement per un llamp.

## Enllaços externs

* El Coll de Pi Socarrat en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Frank Kelly Freas

Frank Kelly Freas (Hornell, 27 d'agost de 1922 - Los Angeles, 2 de gener de 2005) va ser un dibuixant estatunidenc de ciència-ficció i fantasia amb una carrera de més de 50 anys de durada. Va crear il·lustracions per a múltiples publicacions com Weird Tales, Astounding i MAD. Va morir a West Hills, Califòrnia l'any 2005.

## Biografia

Nascut a Hornell, Nova York, Freas (pronunciat com congelar) era el fill de dos fotògrafs, i va ser aixecat al Canadà. [3] Va ser educat en Lafayette High School a Buffalo, on va rebre entrenament de professor d'art des de fa molt temps Elizabeth Weiffenbach. Va entrar a les forces aèries de l'exèrcit dels Estats Units en sortir de l'escola (Crystal Beach, Ontario, Canadà). Va volar com a càmera per al reconeixement al Pacífic Sud i va pintar nassos al bombarder durant la Segona Guerra Mundial. Després va treballar per Curtis-Wright per un breu període, després va anar a estudiar a l'Institut d'Art de Pittsburgh i va començar a treballar en la publicitat. Es va casar amb Pauline (Polly) Bussard el 1952; van tenir dos fills, Jacqui i Jerry. Polly va morir de càncer el gener de 1987. El 1988 es va casar (i sobreviu) Dr. Laura Brodian.

## Premis

* Premis Hugo (11)
* Premis Locus (4)
* Premi Frank R. Paul, 1977
* Premi Inkpot, 1979
* Premi Skylark, 1981
* Premi Rova, 1981
* Premi Lensman, 1982
* Premi Phoenix, 1982
* Premi Los Angeles Science Fiction Society Service, 1983
* Premi Neographics, 1985
* Premi Daedalos Life Achievement, 1987
* Premi Art Teacher Emeritus, 1988
* Premi International Fantasy Expo, 1989
* Premis Chesley (3)
# Frank Kramer

Frank Louis Kramer (Evansville, Illinois, 15 de setembre de 1880 - South Orange, Nova Jersey, 8 d'octubre de 1958) fou un ciclista estatunidenc, professional des del 1898 fins al 1921. Va aconseguir guanyar durant setze anys seguits el Campionat nacional de Velocitat. El 1912 es proclamà Campió del món en velocitat. Es va retirar el 1922 amb 42 anys.

## Palmarès

* 1899
** Campió dels Estats Units de velocitat
* 1901
** Campió dels Estats Units de velocitat
* 1902
** Campió dels Estats Units de velocitat
* 1903
** Campió dels Estats Units de velocitat
* 1904
** Campió dels Estats Units de velocitat
* 1905
** Campió dels Estats Units de velocitat
** 1r al Gran Premi de París
* 1906
** Campió dels Estats Units de velocitat
** 1r al Gran Premi de París
* 1907
** Campió dels Estats Units de velocitat
* 1908
** Campió dels Estats Units de velocitat
** 1r als Sis dies de Pittsburgh (amb Willy Fenn)
* 1909
** Campió dels Estats Units de velocitat
* 1910
** Campió dels Estats Units de velocitat
** 1r als Sis dies de Newark (amb Willy Fenn)
** 1r als Sis dies de Boston (amb Jim Moran)
* 1911
** Campió dels Estats Units de velocitat
* 1912
** Campió del Món de Velocitat
** Campió dels Estats Units de velocitat
* 1913
** Campió dels Estats Units de velocitat
* 1914
** Campió dels Estats Units de velocitat
* 1915
** Campió dels Estats Units de velocitat
* 1916
** Campió dels Estats Units de velocitat
* 1918
** Campió dels Estats Units de velocitat
* 1919
** Campió dels Estats Units de velocitat
* 1921
** Campió dels Estats Units de velocitat

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a memoire-du-cyclisme.eu