OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pintura en pols

La pintura en pols o pintura electroestàtica («Powder Coating» en anglès) és un tipus de recobriment que s'aplica com a fluid de pols seca, que sol ser utilitzat per crear un acabat dur que és més resistent que la pintura convencional.
El procés es porta a terme en instal·lacions equipades que proporcionin un forn de curat, cabines per a l'aplicació amb pistoles electroestàtiques i en general una cadena de transport aeri, on es pengen les parts, que solen ser electrodomèstics, extrusions d'alumini, parts d'automòbils i bicicletes, i es cobreixen amb una pintura en «pols» (també anomenada laminació).
S'aconsegueixen excel·lents resultats tant pel que fa a l'acabat com al segellat hermètic. Té una àmplia aplicació en la indústria manufacturera; de fet, des d'un punt de vista qualitatiu, és més fàcil d'aplicar, i des d'un punt de vista ecològic, no crea cap problema per als operadors i el medi ambient.
Es pot aplicar a materials com ara l'acer, alumini i metalls galvanitzats. Amb els colorants es poden obtenir tots els matisos de color, fins i tot la gamma de RAL.

## Referències

* ↑ «Market Report: Global Powder Coating Market». Acmite Market Intelligence.

## Vegeu també

* Recobriment
* Impressora làser
* Granallat
# Xixiner

Xixiner - Шишинер (rus) - és un poble de la República del Tatarstan, a Rússia. El 2010 tenia 497 habitants.

## Referències

* ↑ Регионы России → Татарстан респ. → Балтасинский р-н → Шишинер с.
# Cytinus

Cytinus és un gènere de plantes amb flors paràsites. Les espècies d'aquest gènere no produeixen clorofil·la. Les espècies del gènere Cytinus només parasiten plantes dels gèneres Cistus i Halimium, dos gèneres de la família Cistàcia.
Són plantes originàries de la regió mediterrània una d'elles de la conca del Mediterrani (Cytinus hypocistis) i les altres de Sud-àfrica i possiblement algunes espècies encara no descrites de Madagascar.

## Biologia

C. capensis i C. sanguineus són plantes dioiques, mentre que C. hypocistis és monoic.
C. hypocistis infecta principalment Halimium halimifolium i Cistus monspeliensis a Portugal.

## Sistemàtica

El gènere Cytinus abans estava dins la família de plantes paràsites Rafflesiaceae, però ara ho està a la família Cytinaceae (order Malvales), junt amb el gènere Bdallophytum amb quatre espècies.
Cytinus ruber ara es considera una subespècie de C. hypocistis.

## Usos

Els exemplars joves de C. hypocistis es mengen com els espàrrecs i un extracte de la planta es fa servir contra la disenteria, tumors de la gola i com astringent. C. ruber també és comestible i en medicina popular se l'ha usat com emmenagog.

## Espècies autòctones dels Països Catalans

* Cytinus hypocistis — margarida, margarideta, mamelló, frare d'estepa, parasita el gènere Cistus

## Altres espècies

* Cytinus capensis — Àfrica del Sud
* Cytinus ruber - Mediterrani (ara es considera C. hypocistis ssp. clusii) - filosa, magraneta d'estepa
* Cytinus sanguineus — Àfrica del Sud
* Cytinus visseri — Àfrica del Sud

## Notes

* ↑ parasiticplants.siu.edu: Cytinaceae
* 1 2 Nickrent et al. 2004
* ↑ Thorogood & Hiscock 2007
* ↑ Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Cytinus hypocistis
* ↑ The University of Reading: Cytinus hypocistis Arxivat 2011-07-21 a Wayback Machine.
* ↑ Oriol de Bolòs i Josep Vigo Flora dels Països Catalans 1980

## Referències

* Nickrent, Daniel L.; Blarer, Albert; Qiu, Yin-Long; Vidal-Russell, Romina & Anderson, Frank E. (2004): Phylogenetic inference in Rafflesiales: the influence of rate heterogeneity and horizontal gene transfer. BMC Evolutionary Biology 4: 40. doi:10.1186/1471-2148-4-40
* Thorogood, C.J. & Hiscock, S.J. (2007): Host Specificity in the Parasitic Plant Cytinus hypocistis. Research Letters in Ecology. doi:10.1155/2007/84234 (with link to full text PDF)

## Bibliografia

* Burgoyne, P.M. (2006): A new species of Cytinus (Cytinaceae) from South Africa and Swaziland, with a key to the Southern African species. Novon 16(3): 315-319. Abstract Arxivat 2012-03-14 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Cytinaceae References
# Añover de Tajo

Añover de Tajo és un municipi de la província de Toledo, a la comunitat autònoma de Castella la Manxa. Limita amb Aranjuez, Alameda de la Sagra, Borox i Villaseca de la Sagra.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 4.620 | 4.608 | 4.557 | 4.542 | 4.565 | 4.682 | 4.898 | 4.987 | 5.118 | 5.095 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | Francisco Javier González Carmena | PSOE | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | Francisco Javier González Carmena | PSOE | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | José Raúl Mena Castillo | PSOE | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | José Raúl Mena Castillo | PSOE | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | Alberto Villaseca Carmena | PSOE | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | Alberto Villaseca Carmena | PSOE | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Alberto Villaseca Carmena | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Alberto Rodríguez Parra | IU-ICM | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Personatges il·lustres

* Casimiro Gómez Ortega, botànic, metge i farmacèutic (1741-1818).
* Jerónima Llorente (1793-1848), actriu.

## Referències

* ↑ «Provincia de Toledo (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Hitra

Hitra és un municipi situat al comtat de Trøndelag, Noruega. És la setena major illa de Noruega i està situada al fiord de Trondheim, just al sud de l'illa de Frøya. Té una extensió de 685 km² i té una població 4.622 habitants (2016). El centre administratiu del municipi és Fillan. El municipi és membre de l'Associació Internacional dels Jocs Insulars.

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 11 març 2016].
# Font d'Auró

La Font d'Auró és una font del terme municipal de l'Estany, a la comarca del Moianès.
Està situada a 768 metres d'altitud, en el sector sud-oriental del terme i al sud-est del nucli del poble de l'Estany. És a la dreta de la Riera de Postius, al sud-est de la Barra i a l'oest-nord-oest del Puig Espeltós, just al sud de l'Estalviada.
# Fábio Silvestre

Fábio Silvestre (Sobral de Monte Agraço, 25 de gener de 1990) és un ciclista portuguès, professional des del 2012. Actualment corre a l'equip Sporting-Tavira.
Un dels seus principals èxits és la victòria final al Triptyque des Monts et Châteaux de 2013.

## Palmarès

* 2010
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Portugal del Futur
* 2011
** Campió de Portugal sub-23 en ruta
* 2012
** Campió de Portugal sub-23 en contrarellotge
* 2013
** 1r al Triptyque des Monts et Châteaux
** Vencedor d'una etapa de la Tour de Normandia
** Vencedor d'una etapa de la Circuit de les Ardenes
** Vencedor d'una etapa de la Ronda de l'Oise
* 2017
** Vencedor d'una etapa del Gran Premi Abimota

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2015. 149è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Xixlikha

Xixlikha (en rus: Шишлиха) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, que en el cens del 2010 no tenia cap habitant. Pertany al districte de Koltxúguino.

## Referències

* ↑ Приложения к трудам редакционных комиссий для составления положений о крестьянах выходящих из крепостной зависимости. Извлечения из описаний помещичьих имений. Губернии: Астраханская, Владимирская, Вологодская, Воронежская, Вятская, Казанская, Калужская, Курская..
# Añón de Moncayo

Anyón de Moncayo (en castellà: Añón o Añón de Moncayo) és un municipi de la província de Saragossa, inclòs a la comarca de Tarassona i el Moncayo. En aquesta població s'hi va establir una comanda de l'orde de Sant Joan de Jerusalem, que pertanyia a la Castellania d'Amposta.
Fins a 1991 es anomenava simplement Añón.

## Referències

* ↑ «Varaciones de los municipios de España desde 1842». Arxivat de l'original el 2017-04-03. [Consulta: 6 maig 2018].
# Els tapers de la costa

Els tapers de la costa (traduït al castellà com Industrias del corcho) és un documental de la productora cinematogràfica Laya Films. Va ser dirigit, escrit, fotografiat i muntat l'any 1937 per Ramon Biadiu. Els taper de la costa forma part de la llista dels bàsics de cinema català.

## Argument

Aquest documental recull sota una locució de Ramon Martori imatges de la indústria dels taps de suro de Sant Feliu de Guíxols (Baix Empordà). Presenta tot el procés de creació d'un tap de suro (manufactura, blanquejat, selecció, tallat, classificació i posterior envasat). El film acaba presentant la tecnologia amb la qual es realitzaven els taps.

## Referències

* 1 2 Biadiu Ester, Mercè; Caparrós, Josep Maria. Ramon Biadiu (1906-1984). Cineasta d'avantguarda. Súria: Ajuntament de Súria, 2007. ISBN 9788487618758.
* ↑ «Bàsics del cinema català». Filmoteca de Catalunya. Arxivat de l'original el 3 d’abril 2018. [Consulta: 9 octubre 2018].
* ↑ Catálogo general del cine de la guerra civil. Madrid: Cátedra, 1996. ISBN 8437614945.
# Font d'Arró

La Font d'Arró és una font d'Arró al municipi d'Es Bòrdes (Vall d'Aran) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Dipòsit de marbre del país, de forma rectangular, que forma part de la font del poble. En un lateral trobem inscrita la data 1871. Aquesta data pot correspondre a la col·lecció d'aquesta peça en la font. No podem parlar de cap estil particular quedant inclòs en el popular.

## Història

La font, tal com la trobem actualment, va ser acondicionada fa uns dos anys al pavimentar els carrers.

## Referències

* 1 2 «Font d'Arró». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 29 març 2019].
# Polizel

Polizel és el nom dels següents personatges:
* Polizel de Siracusa, militar siracusà.
* Polizel de Rodes, historiador grec
* Polizel d'Atenes, poeta còmic atenenc
# Gafait

Gafait (en àrab كَفايت, Gafāyt; en amazic ⵜⴰⴳⴼⴰⵢⵜ) és una comuna rural de la província de Jerada, a la regió de L'Oriental, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 2.565 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Xixel

Xixel (en rus: Шишель) és un volcà en escut extingit situat a la part nord de la península de Kamtxatka, Rússia. Cobert per glaceres, el seu cim s'eleva fins als 2.525 msnm. i es troba al centre de la serralada Sredinni. La darrera erupció del volcà va tenir lloc durant el Plistocè.

## Referències

* ↑ «Global Volcanism Program | Shishel» (en anglès). [Consulta: 6 maig 2024].
# Benito Sánchez Postigo

Benito Sánchez Postigo (Segòvia, 17 de setembre de 1963) és un futbolista castellanolleonès retirat que ocupava la posició de defensa.

## Carrera esportiva

Comença a destacar a la temporada 83/84, a les files de l'Algeciras CF. L'any següent següent fitxa pel conjunt veí del Cadis CF, amb qui ascendeix a primera divisió el 1985. Jugaria dues temporades a la màxima divisió amb els gaditans, en les quals hi suma 48 partits i un gol. L'estiu de 1987, el Cádiz baixa a Segona Divisió, i el defensa recala a les files de l'Elx CF. Amb l'equip valencià viu un nou ascens a la màxima categoria eixe mateix any, en el qual hi seria titular. Disputa la primera divisió 88/89 amb els il·licitans, tot i que no aconsegueixen la permanència. Passa un altre any a Elx abans de fitxar pel CE Castelló per la temporada 90/91. Els de la Plana quedarien penúltims i baixarien a la categoria d'argent, en la qual el defensa disputà la temporada 91/92. Fitxa llavors per l'Hèrcules CF. El club alacantí puja a Segona Divisió el 1993, i tres anys després, ascendeix a primera divisió, però una lesió va mantindre el defensa inèdit eixa temporada.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Els trencacors

Els trencacors (títol original: Heartbreakers) és una pel·lícula dramàtica estatunidenca de 1984 protagonitzada per Peter Coyote i Nick Mancuso. Va ser escrita i dirigida per Bobby Roth. La pel·lícula va ser presentada al 35è Festival Internacional de Cinema de Berlín. Està doblada al català.

## Argument

Dos amics d'uns 30 anys, Blue i Eli, arriben cadascun a una cruïlla de camins a les seves vides. Blue és un pintor especialitzat en retrats fetitxistes de dones, que normalment ven les seves imatges a revistes pornogràfiques. El pare de l'Eli vol que es faci càrrec del negoci de roba interior de la família que ha estat pagant per l'estil de vida de playboy d'Eli a la trepidant i decadent Los Angeles dels anys vuitanta.

## Repartiment

* Peter Coyote com Arthur Blue
* Nick Mancuso com a Eli
* Carole Laure com a Liliane
* Max Gail com a King
* James Laurenson com a Terry Ray
* Carol Wayne com a Candy
* Jamie Rose com a Libby
* Kathryn Harrold com a Cyd
* George Morfogen com a Max
* Jerry Hardin com a Warren Williams
* Henry G. Sanders com a Reuben
* Walter Olkewicz com a Marvin

## Producció

El personatge de Blue es va basar lliurement en l'artista de la vida real Robert Blue .

## Darrere les càmeres

Aquesta seria l'última aparició al cinema de Carol Wayne abans de morir en circumstàncies misterioses de vacances a Manzanillo, Mèxic, pocs mesos després de l'estrena de la pel·lícula.

## Referències

* ↑ «Berlinale: 1985 Programme». berlinale.de. [Consulta: 9 gener 2011].
* ↑ «Els trencacors». esadir.cat. [Consulta: 10 juliol 2024].
# Feodosiyita

La feodosiyita és un mineral de la classe dels halurs.

## Característiques

La feodosiyita és un clorur hidratat de coure i magnesi de fórmula química Cu$_{11}$Mg₂Cl$_{18}$(OH)₈·16H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2015. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva estructura és única. Alguns minerals de composició química similar (clorurs que conten coure i magnesi) són la haydeeïta, la paratacamita-(Mg) i la tondiïta.

## Formació i jaciments

La feodosiyita va ser descoberta a la fumarola Glàvnaia Tenoritóvaia del volcà Tolbàtxik, situat a Kamtxatka (Districte Federal de l'Extrem Orient, Rússia). Es tracta de l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* 1 2 «Feodosiyite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 27 octubre 2016].
* ↑ Pekov, I.V., Zubkova, N.V., Yapaskurt, V.O., Belakovskiy, D.I., Lykova, I.S., Vigasina, M.F., Britvin, S.N., Sidorov, E.G., and Pushcharovsky, D.Y.,2015. Feodosiyite, IMA 2015-063. CNMNC Newsletter No. 28, December 2015, 1860; Mineralogical Magazine 79, 1859–1864
# Polvo rojo

Polvo rojo és una pel·lícula cubana del 1981 produïda per l'ICAIC i dirigida per Jesús Díaz Rodríguez.

## Argument

Els conflictes individuals i la lluita de classes durant els primers anys del triomf de la Revolució cubana, en un poble miner de Moa, s la zona oriental de Cuba, quan una gran planta productora de níquel queda inactiva. Un enginyer aconsegueix posar-la en marxa quan la Revolució nacionalitza la planta i molts dels tècnics cubans que treballaven amb els estatunidencs abandonen el país.

## Repartiment

* Adolfo Llauradó
* René de la Cruz
* José Antonio Rodríguez
* Cristina Obín
* Tito Junco
* Luis Alberto Ramírez
* Carlos Moctezuma

## Premis

* 4t Festival Internacional del Nou Cinema Llatinoamericà de l'Havana de 1982 va rebre el Premi Coral a la millor actuació masculina i tercer premi coral.
* Al 23è Festival Internacional de Cinema de Karlovy Vary de 1982 va rebre el premi de la redacció Rude Pravo i el de la Unió d'Artistes Dramàtics Txecoslovacs.

## Crítica

| « | En correspondència amb la naturalesa testimonial del seu contingut, Polvo rojo es caracteritza per un estil cinematogràfic realista, en el qual el tractament dramàtic del material narratiu està marcat per l'objectivitat i la sobrietat. La utilització bàsicament descriptiva de les fotografia i el muntatge, la concepció de la posada, el to requerit en les actuacions, defineixen, entre altres rasos, aquest estil, que ha estat plasmat amb un nivell de realització eficient, no obstant això les nostres consideracions que encara no quallen completament en ell totes les possibilitats expressives del realitzador, i en particular, la força emotiva i l'alè líric del seu millor documentalista. | » |
| — Carlos Galiano a Granma, 27 de març de 1982 |||

## Referències

* ↑ Polvo rojo a endac.org
* ↑ Polvo rojo a cinelatinoamericano.org
* ↑ 1982 al waeb del Festival
* ↑ Arxius de Granma a la Universitat de Texas
* ↑ Polvo rojo a ecured.cu

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a YouTube
# André Kana-Biyik

André Kana-Biyik (Sackbayene, 1 de setembre de 1965) és un exfutbolista camerunès de la dècada de 1990.
Fou internacional amb la selecció de futbol del Camerun amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1990 i 1994.
Pel que fa a clubs, destacà a FC Metz i Le Havre AC.

## Referències

* ↑ Kobo, Kingsley. «Fifa clears Jean-Armel Kana-Biyik to play for Cameroon». Goal.com, 04-01-2012.
* ↑ André Kana-Biyik a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «André Kana Biyik» (en francès). FC Metz. Arxivat de l'original el 28 octubre 2007. [Consulta: 18 agost 2009].
# Cándido Muatetema Rivas

Cándido Muatetema Rivas (Batete, Bioko, 20 de febrer de 1960 - Berlín, 16 de juny de 2014) va ser un polític de Guinea Equatorial, que va ser primer ministre de 2001 a 2004.
Va néixer a Batete, un poble al sud de Fernando Poo (avui Bioko), prop de Luba. Va ser Tresorer General de l'Estat des de novembre de 1991 fins a agost 1993 i va servir en el govern com a Secretari d'Estat de joventut i Esports de desembre de 1993 a gener de 1996. També va ser cofundador de la secció juvenil del Partit Democràtic de Guinea Equatorial (PDGE) i va ser coordinador general de la secció juvenil de 1993 a 1995. Posteriorment fou secretari general adjunt del PDGE.
Va ser designat com a primer ministre pel president Teodoro Obiang Nguema el 26 de febrer de 2001, substituint Àngel Serafín Seriche Dougan. El seu govern va jurar el 27 de febrer, i el president Obiang aquest cop va posar accent que calia mostrar unitat i "cohesió".
Rivas i el seu govern van dimitir l'11 de juny de 2004, i Obiang nomenats Miguel Abia Biteo Boricó perquè el succeís el 14 de juny. L'estructura del seu govern era un gabinet amb 50 càrrecs ministerials.
Va ser nomenat ambaixador de Guinea Equatorial a Alemanya en 2005, càrrec que va mantenir fins a la seva mort el 2014.
Cándido Muatetema Rivas va morir a Berlín el 16 de juny de 2014, als 54 anys.

## Referències

* 1 2 3 "« Priorité à la lutte contre la pauvreté »", Jeuneafrique.com, October 7, 2002 (francès)
* ↑ CV at official website (accessed July 9, 2008).
* ↑ "New Prime Minister appointed in Equatorial Guinea", afrol News, 26 de febrer de 2001.
* ↑ "Equatorial Guinea president calls for "cohesion" in new government", AFP (nl.newsbank.com), 1 de març 2001.
* ↑ "Jun 2004 - EQUATORIAL GUINEA", Keesing's Record of World Events, Volume 50, June, 2004 Equatorial Guinea, Page 46047.
* 1 2 «Fallecimiento de Cándido Muatetema Rivas». CBC News. Pagina Oficial del Gobierno de la Republica Guinea Ecuatorial, 18-06-2014 [Consulta: 17 juliol 2014]. Arxivat 2015-02-14 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2015-02-14. [Consulta: 12 febrer 2016].
# Marta Farrés i Falgueras

Marta Farrés i Falgueras (Sabadell, 30 de setembre de 1981) és una política catalana afiliada al PSC des del 2003, i actualment alcaldessa de Sabadell, des del 15 de juny del 2019.

## Biografia

És llicenciada en Ciències Polítiques i de l'Administració per la Universitat Autònoma de Barcelona, diplomada en Relacions Institucionals i Protocol i té un màster en Mediació. Va ser regidora i tinenta d'alcalde de l'Ajuntament de Sabadell entre 2003 i 2015, amb els alcaldes Manuel Bustos i Joan Carles Sánchez. El 2015 va perdre les primàries per encapçalar la llista del seu partit per a les eleccions municipals. En les eleccions municipals del 2019 va encapçalar la llista més votada.
Està vinculada al barri de la Concòrdia, on va créixer i encara hi viu. Va estudiar EGB a les Escolàpies i BUP i COU a l'Institut Ferran Casablancas. És llicenciada en ciències polítiques i de l'administració per la Universitat Autònoma de Barcelona, diplomada en Relacions Institucionals i Protocol. També ha cursat un Màster en Mediació Comunitària pel Col·legi d'Advocats de Barcelona. Va ser regidora de l'Ajuntament de Sabadell del 2003 al 2015 va ser regidora de Joventut, Igualtat, Relacions Ciutadanes, Participació i Serveis Socials, així com tinenta d'alcalde.
Durant una dècada i mitja va fer cant coral. Ho va deixar cap als 20 anys. És sòcia de Joventuts Musicals de Sabadell. La seva parella també està vinculada al partit, és Paco Aranda, home de la confiança i l'equip del màxim dirigent socialista a Catalunya, Miquel Iceta. Farrés i Aranda tenen una filla.
Ha declarat als jutjats pel cas Mercuri, un presumpte cas de corrupció urbanística orquestrat per Manuel Bustos Garrido, mentre ella era regidora del seu govern.
En les eleccions municipals de 2023, va tornar-se a presentar com a candidata a l'alcaldia, obtenint-ne majoria absoluta.

## Referències

* 1 2 de Arriba, Jordi. «/ 20 coses que no sabies de Marta Farrés, alcaldable del PSC a Sabadell». isabadell.cat, 08-05-2019. [Consulta: 28 maig 2019].
* 1 2 «Marta Farrès i Falgueras | Directorio | Socialistes | Partit dels Socialistes de Catalunya». [Consulta: 28 maig 2019].
* ↑ NacióSabadell. «Marta Farrés: «El millor que em podia passar fa 4 anys era perdre les primàries del PSC» | NacióSabadell». [Consulta: 28 maig 2019].
* ↑ «Marta Farrés, PSC: “Seré l'alcaldessa de tothom, dels que ens han votat i dels que no”». [Consulta: 28 maig 2019].
* ↑ NacióSabadell. «Marta Farrés, citada a declarar com a testimoni pel cas Mercuri». [Consulta: 19 juny 2023].
* ↑ 324cat. «Marta Farrés revalida com alcaldessa de Sabadell allargant la mà a la resta de forces tot i tenir majoria absoluta», 17-06-2023. [Consulta: 19 juny 2023].
# Berdeniella boreonica

Berdeniella boreonica és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Europa: França.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Muséum national d'Histoire naturelle (Ed.), 2003-2012. Inventaire national du Patrimoine naturel (francès)
* ↑ TELA INSECTA - Le réseau de l'entomologie Francophone Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (francès)
* ↑ Zur Situation der Gattung Berdeniella (Vaillant, 1976) in Europa (alemany)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ PESI (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)