OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Skaraborg

Skaraborg (en suec “castell de Skara”) va ser un comtat al comtat de Västergötland entre els anys 1634 i 1997. El sentiment d'un vincle d'identitat regional és encara força fort a la regió. L'antic comtat o regió, a les esplanades fèrtils entre els dos grans llacs Vänern i Vättern. El paisatge es caracteritza per llargues i extenses terres de cultiu i intensos boscos al nord i sud-est.
Els camps destaquen per sobre els boscos que en general dominen a Suècia. A causa d'això la proporció d'agricultors en aquesta regió és força més alt que a la resta de Suècia. Skaraborg va ser una de les primeres regions sueques a convertir-se al cristianisme. En aquesta regió es poden trobar algunes de les esglésies més antigues de Suècia, i de fet la densitat d'esglésies és força més alta que a la resta de Suècia.
Skara era originalment la capital de Skaraborg però per les guerres amb Dinamarca durant els segles xvi i xvii, tant l'administració com la diòcesi es van allunyar de l'enemic a Mariestad. A la fi de la guerra quan l'imperi suec va guanyar possessions i va expandir el seu territori, la diòcesi es va tornar a traslladar a Skara un altre cop. Però l'administració romangué a Mariestad. Des d'aleshores la capital oficial de Skaraborg és Mariestad malgrat que Skara és el centre històric de la regió de Skaraborg.
La ciutat més gran de Skaraborg era Lidköping fins al voltant dels anys 1920, quan la població de Skövde va superar a la de Lidköping. El fet decisiu que va fer revessar la població de Skövde per sobre de Lidköping, va ser la decisió de l'Estat suec de construir el ferrocarril entre Göteborg i Estocolm entre pobles i viles petites sense cap mena de mitjà de transport significant per estimular el creixement d'aquestes àrees. Per això ciutats com Skara, Lidköping i Mariestad, que totes gaudien de vies de transport fructíferes, van ésser desafavorides per aquesta decisió en detriment de viles com Skövde i Falköping que van guanyar en prosperitat a mesura que el ferrocarril guanyava importància. El comtat de Skaraborg va ser dissolta el 1997 quan el comtat de Västra Götaland va ser establerta.

## Referències

* ↑ http://www.baltictowns.com/cybcity/index.htm
* ↑ https://gupea.ub.gu.se/bitstream/2077/20171/1/gupea_2077_20171_1.pdf
* ↑ http://www.agj.net/historiskt/vgj1.php%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ http://www.vgregion.se/sv/Vastra-Gotalandsregionen/startsida/Om-Vastra-Gotalandsregionen/Vagen-till-Vastra-Gotalandsregionen/ Arxivat 2013-12-03 a Wayback Machine.
# Sklodowskita

La sklodowskita és un mineral de la classe dels nesosilicats, i dins d'aquesta pertany a l'anomenat “grup de la sklodowskita”. Va ser descoberta per Alfred Schoep (1881-1966) l'any 1924 en una mina de la província de Katanga (República Democràtica del Congo), sent nomenada així en honor de Marie Curie, el nom del qual de soltera era Marie Sklodowska.
Un sinònim poc usat és chinkolobwita.

## Característiques químiques

És un uranil-silicat hidratat de magnesi, del grup dels nesosilicats amb urani.
A més dels elements de la seva fórmula, sol portar com a impureses: tel·luri, níquel, sodi i potassi.

## Formació i jaciments

És un rar mineral que es forma com a secundari per l'acció d'aigües contenint sílice sobre la uraninita o altres jaciments de minerals de l'urani de formació primerenca, a la zona d'oxidació d'aquests jaciments.
Sol trobar-se associat a altres minerals com: uraninita alterada, kasolita, soddyita, torbernita, Uranofana, beta-uranofana, novacekita, metazeunerita o curita.

## Usos

És extret en les mines com a mena de l'estratègic urani. Per la seva forta radioactivitat, ha de ser manipulat i emmagatzemat amb els protocols adequats.

## Referències

* ↑ Schoep, A., 1924.
* Sklodowskita, mindat.org.
* Sklodowskita, webmineral.com.
* Manual de sklodowskita, Mineral Data Publishing.
# Sulfur de ferro

El sulfur de ferro és un compost químic inorgànic. Depenent de l'estat d'oxidació del ferro, pot tractar-se de:
* Pirita (FeS₂)
* Sulfur de ferro (II) (FeS)
# Maalaea

Maalaea és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Hawaii. Segons el cens del 2000 tenia 454 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Maalaea tenia 454 habitants, 263 habitatges, i 120 famílies La densitat de població era de 36,8 habitants per km².
Dels 263 habitatges en un 5,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 39,2% hi vivien parelles casades, en un 4,6% dones solteres, i en un 54,4% no eren unitats familiars. En el 42,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,73 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,27.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 6,6% tenia menys de 18 anys, un 2,2% entre 18 i 24, un 23,8% entre 25 i 44, un 44,5% de 45 a 64 i un 22,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 52,9 anys. Per cada 100 dones hi havia 112,15 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 112,0 homes.
La renda mediana per habitatge era de 53.750 $ i la renda mediana per família de 72.083 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.544 $ mentre que les dones 36.250 $. La renda per capita de la població era de 43.571 $. Aproximadament el 3,3% de les famílies i el 3,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Maalaea». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 18 setembre 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table-Maalaea». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010.
# Platja de Cala Bona

La platja de Cala Bona és una platja natural del municipi de Cadaqués (Alt Empordà) situada al Parc Natural del Cap de Creus, entre la platja de Ribes Altes i la platja de ses Ielles, en una cala encaixonada per les roques. Està formada per tres petites platges, la més gran al fons de la cala, orientada al sud, té una longitud de 22 m i una amplada de 10 m, formada per graves i còdols, que acostuma a estar bruta de restes seques de posidònia. S'hi practica el nudisme.
El nom de cala Bona prové del fet que antigament estava ben considerada pels pescadors, doncs era un indret on la pesca era abundant.

## Referències

* 1 2 3 Crestas, Pako. Les platges de la Costa Brava. De Cadaqués al Port de la Selva. Valls: Cossetània, maig 2016, p. 78-79. ISBN 978-84-9034-407-1.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
* ↑ «Platja de Cala Bona». Visita Costa Brava.
# Spring Lake (Utah)

Spring Lake és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Utah. Segons el cens del 2000 tenia 469 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Spring Lake tenia 469 habitants, 129 habitatges, i 110 famílies. La densitat de població era de 91,5 habitants per km².
Dels 129 habitatges en un 45,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 78,3% hi vivien parelles casades, en un 5,4% dones solteres, i en un 14,7% no eren unitats familiars. En el 13,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,64 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33,9% tenia menys de 18 anys, un 11,3% entre 18 i 24, un 24,7% entre 25 i 44, un 22% de 45 a 60 i un 8,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 29 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 103,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.646 $ i la renda mediana per família de 38.958 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.929 $ mentre que les dones 37.692 $. La renda per capita de la població era de 15.314 $. Entorn del 6% de les famílies i el 10,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Spring Lake». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Spring Lake». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Plantilla:Comtat de Utah
# Santa Maria de Bastanist

Mare de Déu de Bastanist o Santa Maria de Bastanist és un santuari situat al peu de la serra del Cadí, al municipi de Montellà i Martinet (Cerdanya) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La construcció original ha estat greument alterada al llarg dels segles. L'església en l'actualitat és una construcció de pedra i maçoneria i coberta de pissarra. Absis circular de pedra, que queda exteriorment ocult a causa de les edificacions que l'envolten i que és l'únic element original. És una església d'una sola nau, amb arcs formers i volta de canó. Creuer amb volta apuntada i paviment de cairó.
Als peus hi ha un cor de fusta. Portada d'arc de mig punt amb dovelles. A la clau hi ha la data de 1705. La porta de fusta amb motllures clavades és del segle xix. També s'hi veu un òcul a la façana. Té una torre campanar a la capçalera amb merlets. L'església queda coberta per edificacions posteriors pel capçal i el costat nord.

## Història

El Santuari es troba als peus del Cadí en el seu costat septentrional, a 1250 m d'altitud. Segons la llegenda, l'origen del Santuari es remunta al 705, quan s'hi va trobar una Mare de Déu. Altres fonts indiquen que la imatge de la Verge de Bastanist va ser trobada per un jove pastor al mateix lloc on es va fer l'edificació, segons conten l'any 1109. Els experts l'havien datat a l'entorn de 1150. Actualment s'hi venera una reproducció de l'anterior talla policromada.
Per la documentació de donacions, es té notícies de l'església datades des de l'any 1322. A la llinda de la porta hi ha gravada la data de 1704 que va ser reedificada. De la seva època romànica només queda l'absis i una petita part de la nau. Va sofrir greus danys per les tropes franceses el 1790 i el 1804 i va ser incendiada durant la guerra civil espanyola l'any 1936, i es va reformar novament l'any 1949. La imatge de la Mare de Déu del Boix, venerada fins al 1936, era romànica i desaparegué a un incendi. Actualment hi ha una còpia de la Mare de Déu de Núria. El Santuari ha estat saquejat pels francesos en diverses ocasions, entre d'altres als anys 1790 i 1818.

## Vegeu també

* Art romànic de la Baixa Cerdanya

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Mare de Déu de Bastanist». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
* 1 2 3 «Santuari de Bastanist - Víllec». Arxivat de l'original el 2014-09-14. [Consulta: 4 agost 2011].
* ↑ «Goigs a la Mare de Déu de Bastanist». [Consulta: 2016].
* ↑ Bertran, Juan Antonio,p.268-334

## Bibliografia

* Bertrán, Juan Antonio. La Cerdaña de siempre (en castellà). Barcelona: Editorial Juventud, 1992. ISBN 84-261-2660-X.
* Ventosa i Serra, Enric. Les Esglésies romàniques de la Cerdanya. Farell Editors, 2004. ISBN 84-95695-39-1.
# Casimir Prieto Valdés

Casimir Prieto Valdés (Reus, 1846 - Buenos Aires, 1906) va ser un escriptor català.
De jove, tot i no tenir més que estudis primaris, participà en periòdics reusenc, com ara El Crepúsculo, on publicà la novel·la Pilar, il·lustrada per Llovera, i que quan va marxar a l'Argentina acabà el seu amic Joaquim Maria Bartrina. Eximit del servei militar, el 1867 marxà a Buenos Aires on entrà de bibliotecari a l'Institut Mèdic que dirigia el doctor Casimir Clausolles, del que era parent. Va col·laborar en diversos periòdics argentins, com ara La Nación i La Prensa, però on es va donar a conèixer va ser amb la publicació de l'Almanaque Sud-americano, un anuari de temàtica artística i literària d'estètica modernista que imprimia a Barcelona la impremta Espasa germans i que va tenir un gran èxit a l'Argentina. Va sortir el primer número el 1876 i va desaparèixer, al cap de 26 anys, amb la mort de Casimir Prieto, i on hi col·laboraven escriptors d'Espanya i de l'Argentina, i com a il·lustrador més prolífic, el seu germà Frederic Prieto que treballava des de Barcelona.
Va fer oposicions a funcionari, i va treballar de secretari al Departamento General de Estadística de Buenos Aires.
Va escriure obres de teatre, la més famosa El Sombrero de don Adolfo, que va tenir diverses reimpressions i va ser molt representada. També va escriure sarsueles, i novel·les i narracions, la majoria amb un toc humorístic que era una de les seves característiques. Des de Buenos Aires col·laborava assíduament en el periòdic reusenc Lo Campanar de Reus.

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 533-534.

## Enllaços externs

* «Casimir Prieto Valdés». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* digitalització d'alguns números de Almanaque Sud-americano
# Veli Saarinen

Veli Selim Saarinen (Virolahti, Gran Ducat de Finlàndia, 1902 - Hèlsinki, Finlàndia, 1969) fou un esquiador de fons finlandès que competí durant la dècada del 1930.

## Biografia

Va néixer el 16 de setembre de 1902 a la població de Virolahti, que en aquells moments formava part del Gran Ducat de Finlàndia i que avui en dia forma part de Finlàndia. Va morir el 12 d'octubre de 1939 a la seva residència de Hèlsinki.

## Carrera esportiva

Inicià la pràctica de l'esquí de fons de ben jove, agafant relleu internacional a finals de la dècada del 1920 i a principis de la dècada del 1930. L'any 1926 en el Mundial d'esquí de fons realitzat a Lahti donà la sorpresa aconseguint la medalla de bronze en la distància de 30 quilòmetres. Posteriorment aconseguira la medalla d'or tres vegades en tres disciplines diferents: els 17 km, els 50 km i els relleus 4x10 km.
Participà en els Jocs Olímpics d'Hivern de 1928 realitzats a Sankt Moritz (Suïssa) finalitzant 4t en la prova de 18 quilòmetres, i posteriorment participà en els Jocs Olímpics d'Hivern de 1932 celebrats a Lake Placid (Estats Units) on finalitzà tercer en la prova de 18 quilòmetres i primer en la prova de 50 quilòmetres.
El 1930 i 1931 guanyà el campionat finlandès dels 50 quilòmetres. El 1934 es va retirar de les competicions i més tard va entrenar els equips nacionals d'esquí de fons alemany (1934-1937) i finlandès (1937-1968). Entre 1947 i 1968 va exercir de director executiu de la Federació Finlandesa d'Esquí.

## Referències

* 1 2 3 4 «Olympedia – Veli Saarinen». [Consulta: 14 novembre 2023].
* ↑ «SAARINEN Veli». International Ski Federation. [Consulta: 29 gener 2020].

## Enllaços externs

* (anglès) FIS-Ski: Veli Saarinen Arxivat 2011-05-26 a Wayback Machine.
# Vegas del Alagón

Vegas de Alagón és una comarca d'Extremadura situada a la zona nord de la província de Càceres. El cap comarcal és Coria. Ocupa una extensió de 1751 km² i té una població de gairebé 39.000 habitants.

## Municipis

* Aceituna
* Acehúche
* Aldehuela de Jerte
* Cachorrilla
* Calzadilla
* Carcaboso
* Casas de Don Gómez
* Casillas de Coria
* Ceclavín
* Coria
* Galisteo
* Guijo de Coria
* Guijo de Galisteo
* Holguera
* Huélaga
* Montehermoso
* Morcillo
* Pedroso de Acim
* Pescueza
* Portaje
* Portezuelo
* Pozuelo de Zarzón
* Riolobos
* Torrejoncillo
* Valdeobispo
* Villa del Campo
* Zarza de Granadilla
* Zarza la Mayor
Alagón és una entitat municipal menor del municipi de Galisteo, juntament amb 15 pedanies repartides a tota la comarca.

## Enllaços externs

* Asociación para el Desarrollo del Valle del Alagón
* Pàgina amb informació del Valle del Alagón
* Artesania del Alagón Arxivat 2009-01-06 a Wayback Machine.
# Vashti (cràter)

Vashti és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 17 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim persa, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Vashti». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Venta de la Punta (Ulldecona)

La Venta de la Punta és un edifici d'Ulldecona (Montsià) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'edifici es compon d'un cos central quadrat i un d'adossat, que era un corral, on hi ha l'accés a un cos molt petit on es guardava la palla. El cos central era l'habitatge i està format per planta baixa, amb porta central amb muntants i llinda de pedra i finestra a banda i banda, i primer pis amb finestra central. La teulada és a doble vessant amb teula aràbiga i fumeral. A la part del darrere hi ha un pati. El mur posterior, en la seva part central i a l'alçada de la planta baixa, té un sortint semi circular que correspon al forn (per coure el pa).
A la part exterior, al costat del cos més petit, hi ha un abeurador de pedra picada i a terra una cisterna tapada amb rajola. Al costat esquerre de la porta hi ha una bancada de pedra i rajols.

## Història

La Venta de la Punta era un lloc on es paraven els caminants i viatgers a menjar. Per informació oral sabem que durant el segle passat ja funcionava però no es tenen notícies anteriors. A més, en aquesta mateixa carretera, a uns dos quilòmetres de distància d'unes de les altres, hi ha tres posades més (Venta de Verga, Venta del Ros i Venta del Polit) abans d'arribar a la Galera.

## Referències

* 1 2 3 «Venta de la Punta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Vaccí de l'Acadèmia Xinesa de Ciències Mèdiques contra la COVID-19

El vaccí de l'Acadèmia Xinesa de Ciències Mèdiques és un vaccí contra la COVID-19 desenvolupat per l'Acadèmia Xinesa de Ciències Mèdiques.

## Autoritzacions

Autorització plena  Autorització d'emergència  Permesa per viatges

### Emergència (1)

* Xina

## Referències

* ↑ ClinicalTrials.gov NCT04412538 Safety and Immunogenicity Study of an Inactivated SARS-CoV-2 Vaccine for Preventing Against COVID-19
* ↑ ClinicalTrials.gov NCT04659239 The Efficacy, Safety and Immunogenicity Study of Inactivated SARS-CoV-2 Vaccine for Preventing Against COVID-19
* ↑ ; Woo, Ryan «China builds new plant for IMBCAMS COVID-19 vaccine -state media». Reuters, 09-06-2021 [Consulta: 15 juny 2021].
COVID-19 i la Pandèmia de COVID-19 :
Als Països Catalans :
Salut :
# Vescomtat d'Angers

El vescomtat d'Angers fou una efímera jurisdicció que va existir al comtat d'Anjou al segle X i primera part del XI. El primer vescomte conegut, Warnegald, apareix esmentat en un diploma del 5 de juliol del 905 (una donació a Sant Martí de Tours). Posteriorment apareix un vescomte de nom Renald en carta de donació de l'abril del 969, un altre a Saint-Aubin d'Angers del 6 de març del 974 i una tercera el gener del 978. Aquest Renald va tenir tres fills: el primer Folc és esmentat com a vescomte en cartes del 1007 i 17 de gener del 1020; el segon Renald fou bisbe d'Angers (Renald II 973-1005)) esmentat en cartes de 6 de març del 974, 24 d'octubre del 996 i 1004. Va morir a Embrun l'11 de juny del 1005; i el tercer Hug, del que no consta cap càrrec. Posteriorment ja no apareixen més vescomtes d'Angers.

## Referències

* Genealogia
# Vexillarius

El vexillarius va ser una classe de signifer que servia en temps de l'antiga Roma a les legions. Cada legió en portava un. El deure del vexillarius era portar el Vexillum, l'estendard militar en el qual figuraven el nom i l'emblema de la legió en què servien. El Vexillum consistia en una tela penjada d'un pal o llança. S'emprava tant en unitats d'infanteria com de cavalleria.
També identificava un vexillatio o destacament d'una legió quan, per no deixar el campament sense vigilància al llarg de les fronteres romanes, només una part de la legió participava en una campanya militar. El vexillatio es formava per una decisió oficial, i es posava sota les ordres de l'oficial del seu nou destí. Se suposa que també tenien vexillarius les tropes auxiliars.

## Referències

* ↑ Cascarino, Giuseppe. L'esercito romano: armamento e organizzazione. volume 2, Da Augusto ai Severi. Rimini: Il Cerchio, 2008, p. 78-79. ISBN 9788884741738.
* ↑ Le Bohec, Yann. El ejército romano: instrumento para la conquista de un imperio. Barcelona: Ariel, 2006, p. 41. ISBN 8434467976.

## Vegeu també

* Aquilífer
# Vozokany (Nitra)

* No s'ha de confondre amb Vozokany (Trnava).
Vozokany és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1318.

## Referències

* ↑ «Nitriansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 19 desembre 2021].
* ↑ «Historia | Vozokany». Arxivat de l'original el 2021-12-19. [Consulta: 19 desembre 2021].
# Vic Football Club

El Vic Football Club fou un club de futbol de la ciutat de Vic, fundat l'any 1922.
Durant la dècada del 1920 i 1930, jugà de forma intermitent a la tercera categoria del Campionat de Catalunya. Aconseguí guanyar el campionat en dues ocasions (1934-35 i 1935-36). Jugà tres temporades a la primera categoria B (1936-37, 1937-38 i 1939-40) i es proclamà campió de primera regional la temporada 1940-41. El 1943 es fusionà amb l'Esbarjo Marià Ausà per constituir la Unió Esportiva Vic.

## Palmarès

* 1 Campionat de Primera Regional: 1940-41
* 2 Campionat de Catalunya de Tercera Categoria: 1934-35 i 1935-36

## Referències

* ↑ «Vic Football Club». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Vic Elford

Vic Elford (Londres, 10 de juny de 1935 - Plantation, 13 de març de 2022) va ser un pilot de curses automobilístiques britànic que va arribar a disputar curses de Fórmula 1. En el món dels ral·ls va guanyar el Campionat europeu de ral·lis en categoria G3 del 1963.

## A la F1

Vic Elford va debutar a la sisena cursa de la temporada 1968 (la dinovena temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 7 de juliol del 1968 el GP de França al circuit de Rouen-Les-Essarts.
Va participar en tretze curses puntuables pel campionat de la F1,, disputades en tres temporades no consecutives (1968-1969 i 1971), aconseguint una quarta posició com a millor classificació en una cursa i assolí un total de vuit punts pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | Posició | Punts |
| 1968 | Cooper Car Company | Cooper | BRM | SUD | ESP | MON | HOL | BEL | FRA 4 | GBR Ret | ALE Ret | ITA Ret | CAN 5 | USA Ret | MEX 8 | 18è | 5 |
| 1969 | Antique Automobiles Racing Team | Cooper | Maserati | SUD | ESP | MON 7 | | | | | | | | | | 14è | 3 |
| 1969 | Antique Automobiles Racing Team | McLaren | Ford | | | | HOL 10 | FRA 5 | GBR 6 | ALE Ret | ITA | CAN | USA | MEX | | 14è | 3 |
| 1971 | Yardley Team BRM | BRM | BRM | SUD | ESP | MON | HOL | FRA | GBR | ALE 11 | AUT | ITA | CAN | USA | | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 13 | 0 | 0 | 0 | 0 | 8 |