OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Can Valls (Badalona)

Can Valls fou una masia de Badalona situada a l'antic veïnat de Llefià.
Situada a tocar del torrent anomenat popularment com el Rierot, anomenat també per influència de la masia com torrent d'en Valls, un curs d'aigua avui totalment desfigurat que discorria per l'actual barri del Raval, i de l'antic camí de Llefià. La masia disposava d'una teuleria, on durant uns anys es va conservar un doli, buit i tapat per una pedra de pissarra quadrada, que s'havia trobat el 1925. D'acord amb les notes de l'arqueòleg Josep de Calassanç Serra i Ràfols, a prop es va trobar un altre vas, més petit, que no es conservà. A més, sota la casa de la teuleria sortien parets que semblaven més antigues. D'altra banda, s'hi localitzà també un fragment de làpida amb una inscripció.

## Referències

* ↑ Abras, Margarida; Carreras, Montserrat; Nieto, M. Dolors. Tots els carrers de Badalona. Badalona: Museu de Badalona, 2003, p. 240.
* ↑ Serra i Ràfols, Josep de Calassanç. Memòries. vol. I. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 1928, p. 23-24.
* ↑ Fabre, Georges; Mayer, Marc; Rodà, Isabel. Inscriptions romaines de Cataloge (en francès). Barcelona: Universitat Autònoma de Barcelona, 1984, p. 195.
# Cal Sissí

Cal Sissí, o Cal Sisí, és un edifici de Barcelona inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una antiga pagesia agrícola que fou ampliada en dos cossos a diferents nivells, amb teulades a doble vessant i diferents portals i galeries exteriors. Una de les façanes és distribuïda per diversos portals d'accés a la finca. El seu entorn és ple de vegetació i d'alguna feixa d'horta.

## Història

Els seus primers estadants provenien de famílies que desenvolupaven la seva activitat per la zona. Principalment vivien de l'explotació forestal, molt rica en aquests indrets, i cultivaven els horts propers a la casa. Tenien vinyes a Sant Just Desvern i conserven els cups a la casa.
Actualment serveix d'habitatge per a set famílies de lloguer. El seu propietari és Josep M. Grau Herrando.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Sissí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 16 maig 2020].
# Cal Soci

Cal Soci és una masia de Perafita (Lluçanès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de dos pisos i golfes, de planta rectangular i coberta a doble vessant distribuïda en tres teulades, la del mig (que cobreix les golfes) és a doble vessants i les dues laterals, una mica més baixes prolonguen els baixants de la central donant a la casa un aspecte de tres naus. L'ordenació de la façana està feta amb una porta central i dues finestres al primer pis i tres finestres, descentrades, al segon. A la part central de les golfes hi ha una fines en forma d'arcada.

## Història

L'estructura de la casa data del 1783 tot i que part de la zona baixa de la casa conserva la coberta de la volta possiblement d'una construcció més antiga.

## Referències

* 1 2 «Cal Soci». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 setembre 2017].
# Cal Sió

Cal Sió és una obra del municipi de Sant Vicenç dels Horts (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici aïllat de planta quadrada amb planta baixa i pis cobert a quatre vessants amb teula ceràmica. La façana és organitzada simètricament a partir de les obertures. Les façanes N i S tenen un cos més avançat respecte a la línia de façana, amb accés porxat amb columnes, terrassa, frontó triangular, ull de bou i esgrafiats. Les obertures presenten tipologies diferents: algunes amb dintell pla i altres amb arc de mig punt, ornats amb trencaaigües, garlandes i fullam. Totes les cantonades presenten simulació de carreus. La fusteria és de fusta amb persianes de llibret.

## Referències

* ↑ «Cal Sió». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 febrer 2016].
# Campaneta

«Campaneta» té aquests significats:
* En botànica:
** Soja borda (Abutilon theophrasti)
** Plantes del gènere Campanula
** Aquilegia vulgaris
** Campaneta de la Mare de Déu (Calystegia sepium)
** Campaneta de mar (Calystegia soldanella)
** Plantes del gènere Convolvulus o corretjoles
*** Corretjola de conradís (Convolvulus arvensis)
*** Convolvulus cantabrica
*** Campaneta cabdellada (Convolvulus lanuginosus)
** Plantes del gènere Ipomoea
*** Ipomoea indica
*** Ipomoea acuminata
*** Ipomoea leari
** Campaneta xinesa (Platycodon grandiflorus)
* En anatomia:
** Úvula, formació que penja del paladar tou.
* Campaneta (Peter Pan)
Viccionari
# Campaner tricarunculat

La campaner tricarunculat (Procnias tricarunculatus) és un ocell de la família dels cotíngids (Cotingidae).

## Hàbitat i distribució

Viu a la selva pluvial de les terres altes de l'est d'Hondures, Nicaragua, Costa Rica i oest de Panamà.

## Referències

* ↑ «Campaner tricarunculat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/02/2023(català)
# Cafarsita

La cafarsita és un mineral de la classe dels òxids. Anomenada així per als elements en la composició CAlci, Ferro i ARSènic.

## Classificació

La cafarsita es troba classificada en el grup 4.JC.05 segons la classificació de Nickel-Strunz (4 per a Òxids (hidròxids, V [5,6] vanadats, arsenits, antimonurs, bismutits, sulfits, selenits, tel·lurits, iodats); J per a Arsenits, antimonits, bismutits, sulfits, selenits, tel·lurits; iodats i C per a Arsenit, antimonurs, bismutits; sense anions addicionals, amb H₂O; el nombre 05 correspon a la posició del mineral dins del grup). En la classificació de Dana el mineral es troba al grup 45.1.4.1 (45 per a Àcid i antimonits i arsenits normals i 1 per a diversos; 4 i 1 corresponen a la posició del mineral dins del grup).

## Característiques

La cafarsita és un òxid de fórmula química (Ca,Na,☐)$_{19}$Ti₈Fe3+ 4Fe2+ 4(AsO₃)$_{28}$F. Cristal·litza en el sistema isomètric. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5,5 a 6.

## Formació i jaciments

S'ha descrit a Amèrica del Nord i a Europa. Sol trobar-se en les cares d'ortogneis.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Cafarsite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 Web Mineral.com (anglès)

## Bibliografia

* American Mineralogist: 52: 1584.
* American Mineralogist: 63: 795.
* Schweizerische mineralogische und petrographische Mitteilungen: 57: 1-16.
# Calamòidies

Calamoideae és una subfamília de palmeres (família de les arecàcies). Es considera una subfamília primitiva i consta d'un quart de totes les espècies de palmeres conegudes.

## Distribució

Quatre gèneres es troben als tròpics del Nou Món:Mauritia ,Mauritiella , Lepidocaryum i Raphia . La resta és nativa dels tròpics del Vell Món (Àfrica, Àsia i també Austràlia).

## Descripció

Les Calamoideae tenen les fulles pinnades i rarament palmades i els fruits i els ovaris tenen esquames imbricades (un caràcter sinapomòrfic). Entre els seus gèneres es troben: Raphia, Mauritia, Lepidocaryum, Metroxylon, i Calamus (de bon tros el gènere amb més espècies).

## Classificació

Està subdividit en les tribus:
* Calameae - Lepidocaryeae
* Eugeissoneae
* Lepidocaryeae
* Calameae

## Referències

* John Dransfield, Natalie W. Uhl, Conny B. Asmussen, William J. Baker, Madeline M. Harley, Carl E. Lewis: Genera Palmarum. The Evolution and Classification of Palms. Zweite Auflage, Royal Botanic Gardens, Kew 2008, ISBN 978-1-84246-182-2, pàg. 141.
# Calan Gaeaf

Calan Gaeaf és com s'anomena a Gal·les el primer dia de l'hivern, que s'hi celebra l'1 de novembre. Semblantment al Calan Mai, la nit de la vigília (Nos Calan Gaeaf) és un Ysbrydnos, o "nit dels esperits", quan els esperits es fan més presents i l'endevinació esdevé possible; en aquesta nit hom evita les esglésies i els encreuaments de camins, perquè es diu que els esperits s'hi apleguen. El nom Calan deriva del llatí calendae, primer dia del mes, i de Gaeaf, hivern en gal·lès.

## Costums

* Coelcerth: Les famílies encenen una foguera i hi posen pedres amb els seus noms. La persona la pedra de la qual hagi desaparegut l'endemà, morirà abans de l'any.
* Yr Hwch Ddu Gwta: La llegenda conta que la vigília de Tots Sants un esperit anomenat "Yr Hwch Ddu Gwta" prenia la forma d'una truja negra escuada que voltava pels camps acompanyada per una dona sense cap.
* Eiddiorwg Dalen: Unes quantes fulles d'heura de terra (Glechoma hederacea) donen el poder de veure les bruixes. Si un noi vol tenir somnis profètics, hauria de tallar deu fulles d'heura, llençar-ne una i posar la resta sota el cap en dormir. Una noia havia de cercar una branca de roser (Rosa acicularis) que hagués crescut fins a fer un cercle, passar-hi per endins tres vegades, tallar-la en silenci, i posar-la sota el coixí en anar al llit.
* Teiliwr: En l'antic comtat de Morgannwg es creia que els sastres tenien vinculacions amb la bruixeria, i que podien encantar qui volguessin.

## Vegeu també

* Tots Sants
* Samhain
* Halloween

## Enllaços externs

* Breu descripció d'alguns costums (anglès)

## Referències

* ↑ «diccionari de gal·lès i català / geiriadur Cymraeg-Catalaneg / Welsh-Catalan Dictionary». Arxivat de l'original el 2010-07-26. [Consulta: 7 abril 2008].
Temes de la mitologia celta :
Part de {{Mitologies europees}} :
Temes generals :
Mitologia irlandesa :
Mitologia escocesa :
Mitologia gal·lesa :
Mitologia bretona :
Vegeu també: Mitologia de les illes Hèbrides, {{Mitologia gal·lo-britònica}}, {{Mitologia gallega}}, {{Mitologia irlandesa (Ulster)}} i {{Llegenda del Rei Artús}} :
# João Tordo

João Tordo (Lisboa, 28 d'agost de 1975) és un escriptor, guionista, traductor, cronista i periodista portuguès.
Llicenciat en Filosofia per la Universidade Nova de Lisboa, va viure a Londres i als Estats Units, on estudià Periodisme i Escriptura Creativa, i va treballar com a periodista independent en diversos diaris. Ha publicat diverses novel·les, com O Livro dos Homens Sem Luz (2004), Hotel Memória (2007), As Três Vidas (2009), O Bom Inverno (2010), Anatomia dos Mártires (2011), O Ano Sabático (2013) i Biografia Involuntária dos Amantes (2014).
El 2001 va guanyar el Premi Joves Creadors en la categoria de Literatura i, posteriorment, el Premi Literari José Saramago 2009 amb As Três Vidas (2008), havent estat finalista, amb la mateixa novel·la, al Portugal Telecom Prize, el 2011. Amb la novel·la O Bom Inverno, publicada el 2010, va ser finalista del Premi al millor llibre de ficció narrativa de la Societat Autora Portuguesa i del premi Fernando Namora. Com a guionista, ha participat en diverses sèries de televisió, com O Segredo de Miguel Zuzarte, Filhos do Rock i País Irmão, tots elles a la Rádio e Televisão de Portugal (RTP, i en el documental Crónica de uma revolução anunciada (2011).
Els seus llibres han estat publicats en diferents països, com França, Alemanya, Itàlia, Brasil, Espanya o Hongria.

## Referències

* 1 2 «João Tordo». Ràdio i Televisió de Portugal (RTP) [Consulta: 29 desembre 2020].
* ↑ Jiménez Barca, Antonio «Hijos de la revolución del 74: João Tordo (Lisboa, 1975)». El País, 03-05-2020 [Consulta: 29 desembre 2020].
* 1 2 Kozodij, Mariana «João Tordo: “Gracias a Saramago se nos abrieron las puertas a los autores de mi generación”». Infobae, 10-01-2019 [Consulta: 29 desembre 2020].
* ↑ «Suspenso, amor e intriga componen a la novela “Las tres vidas”». 20 Minutos, 10-08-2019 [Consulta: 29 desembre 2020].
* ↑ «João Tordo elige Santiago, Pontevedra y Rianxo para ambientar su próxima obra». ElDiario.es, 30-08-2013 [Consulta: 29 desembre 2020].
* ↑ «El escritor portugués João Tordo participará del ciclo “Encuentros en la biblioteca” en Liceo de Maldonado». Maldonado Noticias, 08-09-2016. [Consulta: 29 desembre 2020].
# Perdiendo el norte

Perdiendo el norte (literalment Perdent el nord) és una pel·lícula espanyola de comèdia del 2015 dirigida per Nacho G. Velilla.

## Argument

L'Hugo i en Braulio, dos joves amb formació universitària, farts de no trobar ni feina ni futur a Espanya, decideixen emigrar a Alemanya seguint els cants de sirena d'un programa de televisió tipus Espanyols arreu del món. Aviat, però, descobriran que no tenir lloc al seu país no significa que en tinguin en un altre, i que perseguir el somni alemany pot arribar a ser un malson.
# DASA

DASA va ser la filial aeroespacial de Daimler AG des de 1989. El mes de juliol de 2000 es va fusionar amb Aérospatiale-Matra i CASA per formar EADS.

## Història

Deutsche Aerospace Aktiengesellschaft va ser fundada el 19 de maig de 1989 per la fusió de la branca aeroespacial de Daimler-Benz, la constructora de motors MTU Aero Engines München, i Dornier Flugzeugwerke. El mes de desembre de 1989, Daimler-Benz va adquirir Messerschmitt-Bölkow-Blohm (MBB) i la va fusionar a DASA.
El març de 1990, Daimler-Benz va iniciar una reestructuració important del nou grup, integrant les empreses anteriorment separades en cinc divisions: aeronaus, sistemes espacials, sistemes de defensa, sistemes civils i propulsió. Les diferents empreses continuaven existint conservant el seu nom però als voltants de 1992, la majoria (incloent-hi MBB i TST) estaven completament integrades. El 1992, la divisió d'helicòpters es va unir a la de Aérospatiale formant Eurocopter. L'1 de gener de 1995, l'empresa va canviar el seu nom a Daimler-Benz Aerospace AG. Amb la fusió que va tenir lloc l'any 1998 entre Daimler Benz i Chrysler, l'empresa va ser rebatejada com DaimlerChrysler Aerospace AG el 7 de novembre de 1998.
El 10 de juliol de 2000 DASA (excepte MTU) es va fusionar amb la francesa Aérospatiale-Matra i l'espanyola Construcciones Aeronáuticas SA (CASA) d'Espanya per formar European Aeronautic Defence and Space Company (EADS). L'anterior DaimlerChrysler Aerospace va passar a operar com EADS Alemanya.

## Referències

* ↑ Gunston, Bill. World Encyclopedia of Aircraft Manufacturers (en anglès). 2a edició. Gloucestershire, Anglaterra: Sutton Publishing Limited, 2005, p. 120,164. ISBN 9780750939812.

## Enllaços externs

* Sobre Daimler-Benz Aeroespacial
# Pseudomystus heokhuii

Pseudomystus heokhuii és una espècie de peix de la família dels bàgrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sumatra (Indonèsia).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lim K. K. P. & H. H. Ng. 2008. Pseudomystus heokhuii, a new species of bagrid catfish from Sumatra (Teleostei: Bagridae). Zootaxa 1686: 37–47.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Frédéric Rauh

Frédéric Rauh (Saint-Martin-le-Vinoux, 1861 — París, 1909) va ser un filòsof francès, professor a la Universitat de Tolosa i posteriorment a la Sorbona (1903), on s'ocupà principalment dels problemes relatius a la fonamentació dels sistemes morals. Marcat pel positivisme, s'interessà per la sociologia i la metafísica.

## Obres

* Essai sur le fondement métaphysique de la morale (1890)
* L'expérience morale (1903)
* Études de morale (1922)

## Referències

* ↑ «Frédéric Rauh». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Kerma (física)

La kerma (acrònim de l'expressió anglesa kinetic energy released in material) és la suma de les energies cinètiques inicials de totes les partícules carregades, produïdes per la radiació indirectament ionitzant en un petit volum d'una substància, dividida entre la massa d'aquest volum. El seu símbol és K i en el Sistema Internacional la seva unitat és el J/kg.
En radiologia, l'exposició o capacitat que posseeix un feix de raig X per ionitzar una massa d'aire, això és la càrrega elèctrica dels electrons que es genera per unitat de massa d'aire, i la dosi absorbida (la quantitat d'energia absorbida per unitat de massa d'un material) són en general numèricament similars, però quan s'utilitza el SI, transformar l'exposició en dosis absorbida exigeix la necessitat d'utilitzar factors de conversió. Per aquesta raó, en lloc de l'exposició, s'utilitza la kerma. La kerma en aire es defineix com l'energia cinètica (en joules) transferida pels fotons de raigs X als electrons alliberats per unitat de massa (kg) d'aire ionitzat. La seva unitat, segons el SI, és el Gy (que és igual a J / kg).

## Referències

* ↑ Andisco, D.; Blanco, S.; Buzzi, A. E. «Dosimetría en radiología» (en castellà). Revista Argentina de Radiología, 78, 2, 01-04-2014, pàg. 114–117. DOI: 10.1016/j.rard.2014.06.010. ISSN: 0048-7619.
# Khokhars

Els khokhars (de vegades khokars o kokars) són una tribu muntanyesa del nord-oest del Panjab al Pakistan, al nord del Districte de Jhelum. No s'han de confondre amb els ghakhars establerts també al Panjab però completament diferents.
El seu origen és desconegut però ja vivien a la zona quan els musulmans van envair el Panjab i aleshores eren de religió hindú. El seu nom s'esmenta per primer cop al Tadj al-maathir escrit per Hasan Nizami que diu que una tribu amb aquest nom es va revoltar dirigida per Bakan i Sarki. En temps de Khusraw Malik, sultà gaznèvida a Lahore (1160-1187), els khokhars foren incitats a la revolta contra el sobirà de Jammu. El 1223 apareixen lluitant prop de Lahore contra una tropa de Djalal al-Din Manguberti, aleshores en fuita.
Al segle xiii els khokhars es van estendre de la regió entre el Jehlum i el Chenab ocupant un extens territori a l'est del Beas i a la meitat del segle xiii dominaven la major part de l'alt Panjab. No se'ls torna a esmentar fins al regnat a Delhi de Muhammad-Xah Tughluq (1389/1390-1393) quan van causar disturbis i el 1394 van ocupar Lahore sota la direcció del seu cap Shaykha, que va lluitar durant bastant de temps contra Sarang Khan de Dipalpur, fins que aquest es va imposar. El 1398 Shaykha va fer front a Tamerlà i fou capturat. El seu jove fill Djasrat fou portat amb el pare presoner a Samarcanda, però es va escapar i va tornar a la seva terra on el 1420 es mostrava com un poder considerable causant conflicte durant els següents vint anys als sultans de Delhi. El 1441 Sayyid Muhàmmad-Xah va donar el govern de Lahore i Dipalpur a Bahlul Khan Lodi amb l'encàrrec de castigar a Djasrat, però aquest es va entendre amb Bahlul i el va incitar a enderrocar als Sayyids de Delhi. Djasrat fou assassinat el 1442 par la seva esposa, filla de Bhim Deo, raja de Jammu al que Djasrat havia fet matar. Mancats de cap i amb la potència dels lodis en ascens, els khokhars es van desorganitzar.

## Referències i enllaços

* A Glossary of the Tribes and Castes of the Punjab and North West Frontier Province per H.A. Rose i Sir Denzil Ibbetson
* Punjabi Musalmans pel Tt. coronel J.M. Wikeley
* The History of India, Volum IV
* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Martin Wierstra

Martin Wierstra (Amsterdam, 29 de maig de 1928 - Ídem, 23 d'octubre de 1985) va ser un ciclista neerlandès, especialista en el mig fons. Va guanyar una medalla al Campionat del món de l'especialitat de 1959, per darrere del balear Guillem Timoner.

## Palmarès en pista

* 1957
** Campió dels Països Baixos en mig fons
* 1960
** Campió dels Països Baixos en mig fons
* 1961
** Campió dels Països Baixos en mig fons

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
# Kiremitte karides

Kiremitte karides o Kiremitte tereyağlı karides és un plat de gambes de la cuina turca. Es pot traduir com gambes al maó o gambes al maó amb mantega. (Moltes vegades en turc els recipients de terra es poden anomenar com "güveç" o "kiremit".)
Es tracta de gambes grans, anomenades "jumbo karides" en idioma turc, fregides en mantega dins d'una cassola de fang o una paella (després servit en cassola per conservar escalfa). S'assembla al plat aspanyol "gambas al ajillo" (gambes amb allada) i al plat turc "karides güveç", amb la diferència que en comptes d'oli es fa servir mantega per esbossar i no es fa servir ni tomàquet o salsa dona tomàquet ni formatge fos com a karides güveç. S'agreguen bastants alls i bitxos verds i vermells a la mantega fosa. Moltes vegades també s'agreguen xampinyons. Mentre que al karides güveç s'utilitzen gambes o caridea, aquest plat només es prepara amb gambes grans. Moltes vegades es menja untant pa fresc en el seu brou picant que té una quantitat considerable de pebrots escates, anomenat pul biber.

## Vegeu també

* Gambas al ajillo
* Karides güveç

## Referències

* ↑ Recepta de TEREYAĞLI KİREMİTTE KARİDES (en turc).

## Enllaços externs

* Imatges de "kiremitte karides" (Fixeu-vos en l'última imatge de la segona fila, per "sucar pa".)
* Una recepta (en turc)
# Kontzeju

Un kontzeju (en basc) o concejo (en castellà) a Navarra i Àlaba és una administració local d'àmbit inferior al municipi que normalment abasta un sol poble.
Tenen un president i una junta ("junta administrativa" a Àlaba) escollits pels veïns i pressupost i competències pròpies. Segons el nombre d'habitants funcionen pel sistema de consell obert (assemblea de tots els veïns) o consell tancat (assemblea formada per representants electes dels veïns). A Navarra, si el municipi té menys de 50 habitants no hi ha junta i el consell obert en fa les funcions.
A Navarra els municipis formats per diferents consells (habitualment els pobles d'una mateixa vall) es coneixen com a municipis compostos o zendeak (en basc, en castellà cendeas).
Els orígens de la institució són desconeguts, però se'n té referències des de l'edat mitjana, pel que la història dels concejos és anterior a la dels municipis que actualment els agrupen.

## Referències

* ↑ Norma Foral 11/1995, de 20 de marzo, de concejos del Territorio Histórico de Álava
* ↑ «Ley Foral 6/1990, de 2 de julio, de la Administración Local de Navarra.». Boletín Oficial de Navarra.
# Kontinuasom

Kontinuasom és una pel·lícula de l'any 2009.

## Argument

Beti és ballarina del grup Raiz di Polon a Cap Verd. Li arriba una proposició de Lisboa per integrar-se en un espectacle de música capverdiana i començar una carrera allí. Aquest oferiment desencadena en ella el sentir profund i el conflicte capverdià: la identitat construïda per la diàspora des de segles enrere. Els dubtes, la saudade, el desarrelament, planegen sobre ella i l'acompanyen en la seva presa de decisió. El mateix dilema de tot capverdià: el desig de partir, el desig de tornar…expressat i reunit entorn de la música, senyal d'identitat del seu poble.

## Referències

* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-08-07. [Consulta: 10 juliol 2016].
# Kosihy nad Ipľom

Kosihy nad Ipľom és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1326.
# Kosi (cràter)

Kosi és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 7,7 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim ewe, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1997.

## Referències

* ↑ «Kosi». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus