OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Juan-Julio Bonet Sugrañes

Juan-Julio Bonet Sugrañes (Barcelona, 1940 - 2006) fou un químic català.

## Biografia

L'any 1960 va obtenir els títols de químic diplomat i d'enginyer químic per l'Institut Químic de Sarrià (IQS). Perllongà la seva formació a l'Institut Politècnic de Zuric on es doctorà en ciències tècniques l'any 1965, becat per la Fundación Juan March, amb una tesi al voltant de les reaccions solvolítiques en els esteroides.
Aquell mateix any va començar la seva carrera docent a l'IQS com a professor de l'assignatura de Productes Naturals i, a partir de 1973, també de la d'Introducció a la Fotoquímica Orgànica. En aquest centre va fundar el Laboratori d'Esteroides dins del Departament de Química Orgànica, el qual dirigí fins a l'any 1986. Durant aquest període va dirigir 17 tesis doctorals, 143 treballs de fi de carrera i 2 tesis de màster, consolidant un potent grup de recerca.
De febrer de 1986 a febrer de 1988 fou director científic i sots-director general del laboratori Wasserman de la Sociedad Española de Especialidades Farmaco-Terapéuticas S.A. En l'àmbit de la transferència de tecnologia, l'any 1988 fou nomenat director de la unitat operativa de Cabrils de l'Institut de Recerca i Tecnologia Alimentàries (IRTA) de la Generalitat de Catalunya. L'any 2004 publicà Viaje al Reino de Saturno, novel·la d'èxit basada en la història de la química i que posà en relleu la seva capacitat per difondre la ciència entre un públic ampli. Casat amb Maria Arbolí Caula, va tenir dos fills, Òscar i Víctor.

## Fons personal

El seu fons personal es conserva a l'Arxiu Nacional de Catalunya. El fons documental aplega documentació generada i rebuda per Juan-Julio Bonet Sugrañes com a resultat de la seva activitat professional, especialment pel que fa a la direcció del Laboratori d'Esteroides del Departament de Química Orgànica de l'IQS. Quantitativament, la part més important correspon a la documentació generada amb motiu de la direcció de diferents projectes de recerca científica: tesis doctorals i treballs de final de carrera realitzats sota la seva direcció, així com els diaris de laboratori i les espectroscòpies dutes a terme amb aquesta finalitat. Inclou també un recull de llibres i d'articles científics de referència per a aquest grup de recerca. D'altra banda, hi és present documentació generada a partir de l'intercanvi d'experiències amb experts d'altres organismes i a la invitació a aquests per impartir sessions de formació a l'IQS i, també, pel que fa a l'elaboració d'articles científics per part de diferents membres del Laboratori d'Esteroides. A nivell personal inclou documentació relativa a la redacció de la seva tesi doctoral i la generada durant l'elaboració i difusió del seu llibre Viaje al reino de Saturno. En el seu conjunt, el fons permet conèixer l'activitat d'un rellevant grup de recerca en el camp de la química orgànica i l'obra personal del seu impulsor principal.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Juan-Julio Bonet Sugrañes». Arxiu Nacional de Catalunya. [Consulta: juny 2013].

## Enllaços externs

* Fons Juan-julio Bonet Sugrañes a l'Arxiu Nacional de Catalunya.
# Diana Damrau

Diana Damrau (Günzburg, Suàbia, 31 de maig de 1971) és una soprano de coloratura alemanya.
Les primeres classes de cant les va rebre de la cantant d'òpera romanesa Carmen Hanganu, esposa del mestre de música de Damrau. La seva primera aparició pública va ser als quinze anys, quan va cantar parts del musical My Fair Lady amb acompanyament de piano en un festival a Offingen.
Després d'acabar els estudis secundaris a Günzburg es va decidir a continuar els estudis de cant a l'Escola Superior de Música de Würzburg. També va prendre classes avançades a Salzburg amb Hanna Ludwig i Edith Mathis. El 1995 va concloure els estudis amb honors. El seu debut en escena va ser amb el paper d'Eliza, del musical My Fair Lady, al teatre de la ciutat de Würzburg. En aquest mateix teatre va interpretar amb gran èxit parts per a soprano d'òperes, operetes i musicals. Alguns els papers que va interpretar foren els de Ännchen a Der Freischütz, Gretel a Hänsel und Gretel, Marie a Tsar und Zimmermann, Adele a Die Fledermaus i Valencienne a Die lustige Witwe.
Damrau va ser contractada per als escenaris dels teatres d'òpera de Mannheim i Frankfurt, on va interpretar els papers de Gilda a Rigoletto, Oscar a Un ballo in maschera, Zerbinetta a Ariadne auf Naxos, Olympia a Els contes de Hoffmann i la Reina de la Nit a La flauta màgica. En aquest últim rol va actuar com a convidada als teatres d'òpera de Berlín, Hannover, Darmstadt i Saarbrücken. Ha cantat la Reina de la Nit fins a en 15 produccions, entre les quals destaca la del Covent Garden el 2003 sota la direcció de Colin Davis. El desembre de 2007 va cantar la Reina a la Metropolitan Opera de Nova York, junt amb el de Pamina, en el seu debut novaiorquès del paper. És la primera cantant que ha interpretat els dos rols en la mateixa temporada.
A partir de l'any 2002, Damrau va aparèixer als principals teatres d'òpera del món, incloent: Viena, Berlín, Múnic, Dresden, Milà, Londres, Nova York i Salzburg. La seva aparició en la reobertura del Teatre de La Scala de Milà el 2003 va rebre gran expectació, allà hi va interpretar el paper d'Europa en l'òpera, L'Europa riconosciuta de Salieri.
A més d'intèrpret d'òpera, Damrau és una de reconeguda intèrpret dels lieder de Franz Schubert i Gustav Mahler. El seu repertori inclou també interpretacions d'oratoris de Bach, Händel així com Carmina Burana d'Orff.
El juliol de 2007 l'estat federal de Baviera va concedir a Diana Damrau el títol de Kammersängerin, un títol que antigament era concedit per reis i prínceps al cantant preferit de la cort. Aquest honor se li va concedir per la seva distingida carrera a l'Òpera Estatal de Baviera, on en un període de set anys va cantar en 75 ocasions, interpretant deu papers diferents.
El 12 d'abril de 2010 debutà al Liceu amb El rapte en el serrall.

## Referències

* ↑ El rapto de Diana Damrau, crítica de Justo Barranco a "La Vanguardia" del 13.04.2010.

## Enllaços externs

* Diana Damrau - Lloc web oficial
# Junta Liberalista d'Andalusia

la Junta Liberalista d'Andalusia (també anomenada en plural Juntes Liberalistes d'Andalusia) va ser una organització nacionalista andalusa que va substituir als anteriors Centres Andalusos, després de la seva prohibició el 1923, durant la dictadura de Primo de Rivera.
Va ser fundada el 1931 i fou la principal impulsora del procés autonomista andalús durant la Segona República Espanyola. En van formar part destacades personalitats com Blas Infante, Alfonso Lasso de la Vega, Rafael Ochoa Vila, Emilio Lemos Ortega, Juan Álvarez Ossorio, Manuel Escobar, José Llopis Sancho, Antonio Llopis Sancho, José Caballero Fernández de Labandera, José María Rufino, Luisa Garzón, Enrique Salgado i José Rodríguez Escobar. Va adoptar i popularitzar la bandera, escut i himne andalusos, que actualment són els oficials.
L'abril de 1936 la Junta va llançar una campanya a favor de l'estatut per tal de difondre el seu avantprojecte d'Estatut d'Autonomia per a Andalusia, però l'esclat de la Guerra Civil Espanyola posaria fi a les seves activitats. Amb la reinstauració de la democràcia a Espanya en els anys 70, els supervivents de la Junta Liberalista d'Andalusia es van organitzar al voltant del Partit Socialista d'Andalusia (PSA) a partir de 1978.

## Bibliografia

* STALLAERT, C. Etnogénesis y etnicidad en España, Proyecto A, 1998, Barcelona. ISBN 84-922335-7-5
# Predi

Un predi, és la denominació donada en dret a una finca i consisteix en una propietat privada immoble que es compon d'una porció delimitada de terreny. La delimitació, anomenada llinda, pot ser física, mitjançant tanques, mollons o altres sistemes, o simplement jurídica, mitjançant la descripció en una escriptura de propietat. El predi o finca representa el bé immoble per excel·lència: la terra. Ha tingut una gran importància des de l'antiguitat per la seva rellevància econòmica en les èpoques prèvies a la industrialització, sent el símbol de riquesa i prosperitat. Per això, la regulació dels béns immobles ha estat molt extensa des d'èpoques molt antigues.

## Classificació urbanística

Amb l'aparició de les normatives sobre regulació urbanística, s'ha limitat la capacitat del propietari a l'hora d'utilitzar els terrenys. Per això, s'ha diferenciat en molts casos en funció de la destinació que se li dona a la finca, distingint entre:
* Finques rústiques: aquelles destinades a l'agricultura, ramaderia,...
* Finques industrials: destinades a la construcció de zones industrials i empresarials.
* Finques urbanes: amb molta major capacitat de construcció, normalment són les de major valor econòmic.
El canvi d'una classificació es denomina qualificació urbanística, i només pot dur-la a terme l'autoritat competent per al desenvolupament dels plans urbanístics.

## Vegeu també

* Registre de la propietat
# Warsaw (Carolina del Nord)

Warsaw és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 3.051 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Warsaw tenia 3.051 habitants, 1.187 habitatges i 777 famílies. La densitat de població era de 422,2 habitants per km².
Dels 1.187 habitatges en un 31,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 38,3% hi vivien parelles casades, en un 23,3% dones solteres, i en un 34,5% no eren unitats familiars. En el 31,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,1% tenia menys de 18 anys, un 10% entre 18 i 24, un 26,5% entre 25 i 44, un 19,3% de 45 a 60 i un 17,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 79,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.358 $ i la renda mediana per família de 27.473 $. Els homes tenien una renda mediana de 20.859 $ mentre que les dones 19.861 $. La renda per capita de la població era de 12.476 $. Entorn del 24,3% de les famílies i el 30,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Warsaw». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Warsaw». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Gafet (desambiguació)

«Gafet» té aquests significats:
* Gafet, peça en forma de ganxo que fa les funcions similars a un botó (roba).
* Gafet o abarset (Rhododendron ferrugineum) arbust de branques tortuoses de fulla persistent

## Vegeu també

* Gafa
Viccionari
# Henrik Sjögren

Henrik Samuel Conrad Sjögren (23 de juliol de 1899, Köping, Suècia - 17 de setembre de 1986, Lund, Suècia) va ser un oftalmòleg suec més conegut per ser l'epònim de la síndrome de Sjögren. Va publicar una tesi doctoral el 1933 titulada El coneixement de la queratoconjuntivitis que finalment va servir com a base de dita síndrome.
No s'ha de confondre Karl Gustaf Torsten Sjögren, científic suec que va descriure la síndrome de Sjögren-Larsson.

## Enllaços externs

* http://www.whonamedit.com/doctor.cfm/1873.html (en anglès)
# De Re Rustica Libri III

De Re Rustica Libri III fou l'obra principal de Marc Terenci Varró, escrita quan tenia 80 anys.
Fou La seva obra més important i el més important dels tractats d'agricultura, superior a l'obra de Columel·la. Dona totes les dades per portar una explotació rústica. És fins i tot massa extensiva i no es pot assegurar la vàlua de totes les dades. Està molt ben arranjada i classificada.
El primer llibre (dedicat a la seva dona Fundània) tracta principalment sobre els cultius agrícoles i la manera de produir abundantment, i la preparació del terreny. Les quatre seccions essencials (cada una dividida en dos capítols) són:
* A. Coneixement del lloc (cognitio fundi), el terra, el clima, i els edificis:
** Coses del sòl (quae ad solum pertinent terrae).
** Coses dels edificis (ad villas et stabula).
* B. Coneixement de les eines (quae in eo fundo opus sint ac debeant esse culturae causa).
** Eines humanes
** Altres instruments
* C. Coneixement de la feina (quae in eo fundo colendi causa sint facienda).
** Les diverses maneres de cultivar
** Els llocs adequats
* D. Coneixement dels terminis (quo quidquid tempore in eo fundo fieri conveniat).
** El temps segons el sol
** El temps segons la lluna
Cada capítol està dividit en diversos subcapítols, per exemple les "coses del sòl" :
* Aspecte del sòl
* Qualitat del sòl
* Quantitat de terra
* seguretat
El segon llibre tracta de la manera de portar l'estoc, ramats, llavors, animals, etc. amb capítols suplementaris sobre llet, formatge i fusta.
El tercer llibre, Villaticae pastiones inclou tant les coses domèstiques de l'explotació com altres (per exemple animals que viuen en semillibertat, piscifactories, sal o aigua.
# John Michael Plumb

John Michael Plumb (Islip, 28 de març de 1940) és un genet estatunidenc, ja retirat, guanyador de sis medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 28 de març de 1940 a la ciutat d'Islip, població situada a l'estat de Nova York. Està casat amb la també saltadora Donnan Plumb.

## Carrera esportiva

Al llarg de la seva carrera participà en set Jocs Olímpics. Debutà, als 20 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1960 realitzats a Roma (Itàlia), on va participar en el concurs complet individual, on finalitzà quinzè, i en el concurs complet per equips, on no pogué acabar la prova. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1964 realitzats a Tòquio (Japó) va aconseguir guanyar la medalla de plata en el concurs complet per equips i finalitzà novament quinzè en la prova individual, un resultat que repetí en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1968 celebrats a Ciutat de Mèxic (Mèxic). Vintè en la prova individual dels Jocs Olímpics d'Estiu de 1972 realitzats a Múnic (Alemanya Occidental, tornà a guanyar una nova medalla de plata en la prova per equips. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1976 realitzats a Mont-real (Canadà) aconseguí guanyar la seva primera medalla d'or en la prova per equips, així com la primera i única medalla en la prova individual, en aquesta ocasió de plata. Absent dels Jocs Olímpics d'estiu de 1980 pel boicot polític realitzat pel seu país, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1984 realitzats a Los Angeles (Estats Units) tornà a guanyar la medalla d'or en la prova per equips i finalitzà desè en la prova individual. Absent novament dels Jocs Olímpics d'estiu de 1988 reaperegué en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1992 celebrats a Barcelona (Catalunya), on als 52 anys, finalitzà desè en la prova per equips del concurs complet i quaranta-vuitè en la prova de concurs complet individual.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat quatre medalles en el Campionat del Món de concurs complet, una d'elles d'or.
# Joaquín Estefanía

Joaquín Estefanía Moreira (Madrid, 12 de març de 1951) és un periodista espanyol.

## Biografia

Llicenciat en Ciències Econòmiques i en Periodisme per la Universitat Complutense de Madrid, va començar la seva activitat professional el 1974 com a redactor en el diari Informaciones; poc després passa a ser cap de la secció d'economia de la revista Cuadernos para el Diálogo i redactor cap del diari econòmic Cinco días.
Més endavant s'incorpora al diari El País, del que va arribar a ser director entre 1988 i 1993, i de 1993 a 1996 va ser director de publicacions del Grup PRISA. Continua escrivint columnes sobre economia a El País. També ha escrit diversos llibres de contingut econòmic.
Està especialment vinculat a Cantàbria. Des de 2007 dirigeix cada any l'Informe sobre la Democracia en España de la Fundació Alternatives de la qual és membre del seu patronat.

## Llibres publicats

* La nueva economía: una exposición para comprender, un ensayo para reflexionar (1995)
* La nueva economía: la globalización (1996)
* El capitalismo (1997)
* Contra el pensamiento único (1998)
* Aquí no puede ocurrir: el nuevo espíritu del capitalismo (2000)
* El poder en el mundo (2000)
* Diccionario de la nueva economía (2001)
* Hij@, ¿qué es la globalización? (2002)
* La cara oculta de la prosperidad (2003)
* La mano invisible (2006)
* La larga marcha: medio siglo de política (económica) entre la historia y la memoria (2007)
* La economía del miedo (noviembre de 2011), ISBN 9788481099027, Editorial Galaxia Gutenberg-Círculo de Lectores.
* Estos años bárbaros (2015), ISBN 9788416252466, Editorial Galaxia Gutenberg

## Referències

* ↑ Los desayunos de TVE-Miguel Ángel Revilla. 2009.
* ↑ http://www.fundacionalternativas.org/laboratorio/libros-e-informes/ide Arxivat 2016-02-15 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.fundacionalternativas.org/la-fundacion/patronato
# Primula elatior

Primula elatior o prímula gran és un herba perenne de fulles basals, força grans, ovades o el·líptiques, rugoses i irregularment dentades. Presenta diverses flors sobre un escapus de entre vuit i vint-i-cinc centímetres. Totes elles surten d’un únic pedicel i s’obren en forma de paraigües (umbel·la) que venç tot ell cap a un mateix cantó. Les flors tenen cinc pètals d’un groc pàl·lid menys en el seu centre que és d’un groc més intens i fins i tot ataronjat amb cinc estries ben marcades.

## Hàbitat i floració

Floreix a la primavera entre març i juny i acostuma a ser força primerenca (prímula en llatí vol dir 'primera', en referència a la seva floració i elatior més alta). Es pot trobar en prats i boscos poc densos en zones una mica ombrívoles de l'estatge montà i subalpí amb terres preferentment calcàries.

## Bibliografia

* Plantes de muntanya de Josep M. Panareda Clopés de BRAU edicions, plana 217. ISBN 978-84-96905-56-6
* Flors dels Pirineus d’Àngel Manuel Hernández Cardona i Joan Altimira Noguero de la col·lecció Llibres de Muntanya, 41 de l'editorial Farell, plana 75. ISBN 978-84-92811-72-4
# Warsaw (Illinois)

Warsaw és una ciutat dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 1.793 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Warsaw tenia 1.793 habitants, 726 habitatges, i 500 famílies. La densitat de població era de 104,6 habitants/km².
Dels 726 habitatges en un 32,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58% hi vivien parelles casades, en un 8,5% dones solteres, i en un 31,1% no eren unitats familiars. En el 27,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,02.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 25,8% entre 25 i 44, un 24,8% de 45 a 60 i un 15,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.000 $ i la renda mediana per família de 39.808 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.770 $ mentre que les dones 20.039 $. La renda per capita de la població era de 18.279 $. Aproximadament el 6,4% de les famílies i el 8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Warsaw». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Warsaw». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# GameRankings

GameRankings és un lloc web que manté un registre de ressenyes de videojocs d'altres llocs i els combina per presentar una puntuació mitjana de cada joc. El lloc pertany a CBS Interactive. Hi ha pàgines web que realitzen el mateix com GameRatio, GameStats, Metacritic, MobyGames i TopTenReviews.

## Enllaços externs

* GameRankings Arxivat 2012-03-01 a Wayback Machine.
# Campionat internacional d'esgrima de 1926

El Campionat internacional d'esgrima de 1926 fou la cinquena edició de la competició que en l'actualitat es coneix com a Campionat del Món d'esgrima. Les proves de floret i sabre es van disputar a Budapest, i la d'espasa a Oostende.

## Resultats

| Proves | Or | Plata | Bronze |
| Espasa ||||
| Espasa individual | Georges Tainturier | Fernand de Montigny | Léon Tom |
| Floret ||||
| Floret individual | Giorgio Chiavacci | László Berti | Ugo Pignotti |
| Sabre ||||
| Sabre individual | Sándor Gombos | Attila Petschauer | Bino Bini |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Hongria | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 1 | Itàlia | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 3 | França | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 4 | Bèlgica | 0 | 1 | 1 | 2 |
| TOTAL | TOTAL | 3 | 3 | 3 | 9 |

## Referències

* ↑ The Guinness Encyclopaedia of Sports Records & Results. Fencing World Championships, pages 165-167. Guinness Superlatives Ltd, 1987. ISBN 0-85112-492-5.
# Dean Acheson

Dean Acheson (Middletown, 11 d'abril de 1893 - Sandy Spring, 12 d'octubre de 1971) (Dean Gooderham Acheson) va ser un polític estatunidenc. Va col·laborar amb els presidents Franklin Delano Roosevelt, Harry Truman i John Fitzgerald Kennedy, havent exercit el càrrec de Secretari d'Estat dels Estats Units. Va promoure l'Administració de les Nacions Unides per a l'Auxili i la Rehabilitació i el Pla Marshall.
Va rebre el Premi Pulitzer d'Història el 1970 per Present at the Creation: My Years in the State Department.

## Biografia

Com 51è secretari d'Estat dels EUA, va definir la política externa del govern Harry S. Truman de 1949 a 1953. Va ser el principal conseller de política externa de Truman de 1945 a 1947, especialment amb relació a la Guerra Freda. Acheson va ajudar a dissenyar la Doctrina Truman i el Pla Marshall, així com l'Organització del Tractat de l'Atlàntic Nord. Va exercir l'advocacia privada de juliol de 1947 a desembre de 1948. Després de 1949, Acheson va sofrir un atac polític dels republicans liderats pel senador Joseph McCarthy sobre la política de Truman en relació amb la República Popular de la Xina.
Com ciutadà comú, el 1968, va aconsellar el president Lyndon B. Johnson a negociar la pau amb el Vietnam del Nord. Durant la crisi dels míssils cubans de 1962, el president John F. Kennedy va demanar consells a Acheson, portant-lo pel comitè executiu (ExComm), un grup consultiu estratègic.

## Referències

* ↑ LOPES, Lucas. Memórias do desenvolvimento. Rio de Janeiro: Centro da Memória da Eletricidade no Brasil, 1991. 346 p Fundação Getúlio Vargas - acessado em 22 de abril de 2017
* 1 2 Beisner, Robert L. "Patterns of Peril: Dean Acheson Joins the Cold Warriors, 1945–46". Diplomatic History, 20#3 (1996), pp. 321–355. ISSN 0145-2096
* 1 2 Beisner, Robert L. "Patterns of Peril: Dean Acheson Joins the Cold Warriors, 1945–46". Diplomatic History, 20#3 (1996), pp. 321–355. ISSN 0145-2096
* 1 2 Hopkins, Michael F. Dean Acheson and the Obligations of Power (Rowman & Littlefield, 2017). 289 pages
* ↑ Palmowski, Jan. Historia Universal del siglo XX (en castellà). Madrid: Complutense, 1998, p. 5. ISBN 9788489784574.