OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Publi Muci Escèvola (cònsol 133 aC)

Publi Muci Escèvola (en llatí: Publius Mucius Scaevola) va ser un jurista i magistrat romà del segle ii aC. Era probablement fill de Publi Muci Escèvola (cònsol 175 aC) i formava part de la gens Múcia, una antiga família romana. Sext Pomponi diu que Publi Muci, Marc Manili i Marc Juni Brutus van ser els tres fundadors del ius civile, el dret civil romà.
Escèvola va ser tribú de la plebs l'any 141 aC i va encausar a Luci Hostili Túbul per mala administració com a pretor. L'any 136 aC va ser pretor urbà i el 133 aC va ser elegit cònsol amb Luci Calpurni Pisó.
A petició d'Escipió Nasica es va oposar al segon tribunat de Tiberi Grac, però va declarar que ho faria de forma suau, ja que no volia ser el primer a utilitzar la violència ni condemnar a mort a cap ciutadà sense judici. El seu col·lega al consolat era absent a Sicília on feia la guerra als esclaus. Mort Tiberi Grac, Escèvola va aprovar la conducta d'Escipió Nasica que es diu que va ser el principal responsable de la mort de Grac.
Va ser pontífex màxim, en substitució del seu germà Publi Licini Cras Dives Mucià, que havia mort aquell any. Va viure pel cap baix fins després de la mort de Gai Grac, el 121 aC, puix que va resoldre temes de l'herència de Licínia, l'esposa de Gai Grac.
Ciceró explica que dels primers temps de la història de Roma fins a l'època d'Escèvola, era costum que el Pontifex Maximus posés per escrit en una tauleta tots els successos de cada any, i l'exposava a casa seva a disposició del públic. I continua dient que el recull d'aquestes tauletes eren els Annales Maximi, una font important pels historiadors.
Va ser un destacat advocat que tenia un gran coneixement del Ius Pontificium. Era considerat també un gran jugador de pilota, i es distingia per la seva habilitat en el joc de taula anomenat Duodecim Scripta. Pomponi Àtic diu que va escriure deu llibrets (libelli) sobre matèries legals. Diversos juristes el mencionen com a referència.
El seu fill Quint Muci Escèvola va ser també un jurista reconegut.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 732-733.
# Publi Minuci Augurí

Publi Minuci Augurí (en llatí Publius Minucius Augurinus) va ser un magistrat romà del segle v aC. Formava part de la família Augurí, una branca patrícia de la gens Minúcia.
Va ser elegit cònsol romà l'any 492 aC i va dedicar el seu període a obtenir subministrament de gra per alleujar la fam a la ciutat de Roma que passava una època de carestia.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita II,34
# Premi Unión de Actores a Tota una vida

El Premi a Tota una vida entregat per la Unión de Actores y Actrices reconeix el treball realitzat per un intèrpret al llarg de la seva carrera cinematogràfica, teatral o televisiva. El premi s'ha atorgat des de la primera edició dels premis, en 1991.

## Guanyadors

| Any | Guanyador/a |
| 2018 | Marisa Paredes |
| 2017 | Esperanza Roy |
| 2016 | Alicia Hermida |
| 2015 | Juan Margallo |
| 2014 | José Sacristán |
| 2013 | José Sazatornil |
| 2012 | Julieta Serrano |
| 2011 | Concha Velasco |
| 2010 | Asunción Balaguer |
| 2009 | Aurora Bautista |
| 2008 | María Asquerino |
| 2007 | Paco Merino |
| 2006 | Núria Espert |
| 2005 | Asunción Sancho |
| 2004 | Agustín González |
| 2003 | Juan José Otegui |
| 2002 | María Isbert |
| 2001 | Adolfo Marsillach |
| 2000 | José Luis López Vázquez |
| 1999 | Luis Barbero |
| 1998 | Rafael Alonso |
| 1997 | Berta Riaza |
| 1996 | Francisco Rabal |
| 1995 | Mary Carrillo |
| 1994 | Mari Carmen Prendes Maruchi Fresno |
| 1993 | Manuel Alexandre |
| 1992 | Fernando Fernán Gómez |
| 1991 | Aurora Redondo |

## Referències

* ↑ Premis de la Unión de Actores 2018
* ↑ Premis de la Unión de Actores 2017
* ↑ Premis de la Unión de Actores 2016
* ↑ Premis de la Unión de Actor3s de 2015
* ↑ Premis de la Unión de Actores 2014
* ↑ Todos los Premios Unión de Actores recaen en mujeres, El País, 1 de febrero de 1996
* ↑ La Unión de Actores premia a Maruchi Fresno y Marí Carmen Prendes, El País, 3 de març de 1994
* ↑ El actor Manuel Aleixandre y las salas alternativas de teatro reinan en la noche de los cómicos, El País, 8 de febrero de 1994
* ↑ Premios Unión de Actores 1992 a la web de la Unión de Actores
* ↑ Premios Unión de Actores 1991 en la web de la Unión de Actores

## Enllaços externs

* Notícies sobre els Premis de la Unión de Actores y Actrices a El País
# Serpúlids

Els serpúlids (Serpulidae) són una família d'anèl·lids poliquets sèssils formadors de tubs. Els membres de la família es diferencien dels altres cucs sabèl·lides perquè tenen un opercle especialitzat que impedeix l'entrada als seus tubs. A més a més, els serpúlids secreten carbonat de calci per a la formació dels seus tubs. Els serpúlids són els principals biomineralitzadors d'entre tots els anèl·lids. Aproximadament es coneixen unes 300 espècies de la família Serpulidae, de les quals totes excepte una viuen en aigua salada. Els primers serpúlids que es coneixen daten del Permià (Wordià – Permià inferior).
La sang de la majoria d'espècies d'aquesta família presenta el pigment conegut com a clorocruorina. Aquest pigment s'empra per al transport d'oxigen fins als teixits. Les closques buides dels serpúlids poden ser confosos amb les closques d'algunes famílies de gasteròpodes, com ara els de la família Vermetidae. La principal diferència és que les closques dels serpúlids són terroses al seu interior, mentre que la dels gasteròpodes són brillants.

## Gèneres

* Amplaria Knight-Jones, 1973
* Anomalorbis Vine, 1972
* Apomatus Philippi, 1844
* Bushiella Knight-Jones, 1973
* Capeospira Pillai, 1970
* Chitinopoma Levinsen, 1884
* Circeis Saint-Joseph, 1894
* Crucigera Benedict, 1887
* Dexiospira Caullery and Mesnil, 1897
* Dextralia Knight-Jones, 1973
* Ditrupa Berkeley, 1835
* Eulaeospira Pillai, 1970
* Ficopomatus Sauthern, 1921
* Filograna Berkeley, 1835
* Filogranella Ben-Eliahu and Dafni, 1979
* Filogranula Langerhans, 1884
* Galeolaria Lamarck, J.B. de (1818)
* Hyalopotamus Marenzeller, 1878
* Hydroides Gunnerus, 1768
* Janua Saint-Joseph, 1894
* Josephella Caullery and Mesnil, 1896
* Leodora Saint-Joseph, 1894
* Metavermilia Bush, 1904
* Neodexiospira Pillai, 1970
* Neovermila Day, 1961
* Nidificaria
* Paradexiospira Caullery and Mesnil, 1897
* Paralaeospira Caullery and Mesnil, 1897
* Pileolaria Claparede, 1870
* Placostegus Philippi, 1844
* Pomatoceros Philippi, 1844
* Pomatoleios Pixell, 1912
* Pomatostegus Schmarda, 1861
* Protolaeospira Pixell, 1912
* Protula Risso, 1826
* Pseudochitinopoma Zibrowius, 1969
* Pseudovermilia Bush, 1907
* Salmacina Claparede, 1870
* Semivermila Imajima, 1978
* Serpula Linnaeus, 1767 Gènere tipus
* Simplicaria Knight-Jones, 1973
* Spirobranchus Blainville, 1818
* Spirorbis Daudin, 1800
* Turbocavus Prentiss et al., 2014
* Vermiliopsis Saint-Joseph, 1894
* Vinearia

## Galeria

* Ficopomatus enigmaticus
* Filograna implexa
* Protula bispiralis
* Serpula vermicularis
* Spirobranchus giganteus
* Spirorbis sp.

## Referències

* ↑ Rafinesque, Constantine Samuel. Analyse de la nature ou Tableau de l'univers et des corps organisés ([Reprod.) / by C. S. Rafinesque,...]. Palerme: [s.n.], 1815.
* ↑ «Институт проблем экологии и эволюции имени А.Н. Северцова.». Arxivat de l'original el 2017-03-09. [Consulta: 8 març 2017].
* ↑ Hove, Harry A. Ten; Kupriyanova, Elena K. «Taxonomy of Serpulidae (Annelida, Polychaeta): The state of affairs» (en anglès). Zootaxa, 2036, 1, 16-03-2009, pàg. 1-126. ISSN: 1175-5334.
# Sirena (instrument acústic)

* Aquest article tracta sobre a l'instrument acústic. Vegeu-ne altres significats a «Sirena».
En acústica una sirena és un aparell generador de sons mitjançant les interrupcions periòdiques d'una corrent d'aire, o vapor, per un o més discs amb forats situats formant un cercle. La sirena emet un so de freqüència igual al producte del nombre d'orificis pel de revolucions. La sirena de Cagniard de la Tour (1819) és un aparell que utilitza l'aire comprimit i amb un mecanisme semblant a una turbina. Les sirenes eren usades a les locomotores de vapor i a les naus per fer senyals, i també a les fàbriques per indicar l'entrada i la sortida, i també a les investigacions acústiques. En l'actualitat, segle xxi, hom diu sirena a qualsevol dispositiu electrònic que produeix un so semblant al de la sirena mecànica, i que es fa servir com a senyal pels bombers, ambulàncies, policia...
Fou inventada per l'escocès John Robison abans de 1799.

## Referències

* ↑ Gerard L'Estrange Turner. Nineteenth-century Scientific Instruments. University of California Press, 1983, p. 136–. ISBN 978-0-520-05160-7.
* ↑ Vegeu: John Robison, Encyclopædia Britannica, 3rd ed., 1799. "Temperament of the scale of music" in: John Robison with David Brewster and James Watt, ed.s, A System of Mechanical Philosophy (Edinburgh, Scotland: 1822), vol. 4, pages 404-405 Arxivat 2022-11-13 a Wayback Machine.. Ernst Robel, Die Sirenen: Ein Beitrag zur Entwickelungsgeschichte der Akustik [Sirens: A contribution to the history of the development of acoustics] (Berlin, Germany: R. Gaertners, 1891), part 1, pages 7–10 Arxivat 2022-11-13 a Wayback Machine.
# Província de Tan-Tan

La província de Tan-Tan (amazic: ⵜⴰⵙⴳⴰ ⵏ ⵟⴰⵏⵟⴰⵏ, tasga n Ṭanṭan; àrab: إقليم طانطان, iqlīm Ṭānṭān) és una de les províncies del Marroc, part de la regió de Guelmim-Oued Noun. Té una superfície de 17.295 km² i 86.134 habitants censats en 2014. La seva capital és Tan-Tan.

## Evolució demogràfica

Evolució demogràfica :
| 1994 | 2004 | 2007 |
| 58.079 | 70.146 | 73.736 |
| 1994, 2004 : cens oficial; 2007: estimació. |||

## Subdivisions

La província té les següents subdivisions:
| Nom | Codi geogràfic | Tipus | Habitatges | Població | Estrangers | Locals |
| Tan-Tan | 521.01.01. | Municipi | 12832 | 60698 | 8 | 60690 |
| El Ouatia | 521.01.03. | Municipi | 1592 | 6407 | 13 | 6394 |
| Msied | 521.03.01. | Comuna rural | 189 | 1023 | 0 | 1023 |
| Tilemzoun | 521.03.03. | Comuna rural | 149 | 771 | 0 | 771 |
| Abteh | 521.05.01. | Comuna rural | 75 | 390 | 0 | 390 |
| Ben Khlil | 521.05.03. | Comuna rural | 66 | 316 | 0 | 316 |
| Chbika | 521.05.05. | Comuna rural | 108 | 541 | 1 | 540 |

## Referències

* ↑ «population.pdf Recensement général de la population et de l'habitat de 2004». Haut-commissariat au Plan, Lavieeco.com. Arxivat de l'original el 8 d’abril 2019. [Consulta: 27 abril 2012].
# Puig de la Collada Verda

El Puig de la Collada Verda és una muntanya de 2.403 metres que fa de límit dels termes comunals de Pi de Conflent, de la comarca del Conflent i de Prats de Molló i la Presta, de la comarca del Vallespir, a la Catalunya del Nord.
Es troba al límit nord-occidental del terme de Prats de Molló i la Presta i al sud-oriental del de Pi de Conflent. És al nord-est de la Collada de Roques Blanques i al sud-oest de la Collada del Vent, al nord de l'extrem oriental de la Reserva Natural de Prats de Molló i la Presta.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC
Aquesta muntanya és un destí freqüent de les rutes de senderisme del massís del Canigó.

## Referències

* ↑ El Puig de la Collada Verda en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 16 juliol 2022].
* ↑ Ruta de senderisme des dels Banys de la Presta
# Prestavlky

Prestavlky és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1283.
# Prestigi encobert

En sociolingüística, el prestigi encobert és un terme que s'utilitza per indicar certs usos del llenguatge que no són normatius i que el parlant utilitza amb la finalitat de marcar alguna diferenciació social, regional, o sexual, entre d'altres. Està vinculat per a molts autors al sexe masculí.
Aquestes diferenciacions generen unes variants lingüístiques o dialectes que assoleixen diferents nivells de respecte i acceptabilitat de les formes pròpies d'aquesta varietat pels seus propis parlants i els parlants de varietats mútuament comprensibles.
Naturalment el prestigi sociolingüístic està molt freqüentment correlacionat amb el prestigi social dels parlants que usen aquest dialecte o varietat lingüística. Freqüentment, existeix les varietats parlades per la classe social dominant o per les persones de major poder adquisitiu tenen un prestigi sociolingüístic més alt que les usades pels parlants més pobres. D'entre les variants d'una llengua freqüentment pot assenyalar-se'n alguna de prestigi que és la base de la llengua estàndard, encara que existeixen algunes excepcions al fet que la llengua estàndard es base en un dialecte de prestigi, tal com succeeix amb l'àrab estàndard.
El prestigi sociolingüístic pot apreciar-se en situacions on dues o més llengües entren en contacte, i en ambients urbans estratificats, on és probable que parlants de diferents varietats coincideixin en el mateix context social. Malgrat les esteses opinions i impressions que certs dialectes o variants són relativament "bons" o "dolents", «des d'un punt de vista purament lingüístic, totes les llengües i tots els dialectes tenen la mateixa validesa o valor».
Exemples de prestigi encobert podrien ser l'exageració d'un accent i l'ús de modismes per fer notar a quina regió es pertany. Un altre exemple notori és l'ús de llenguatge groller amb fins laudatoris o d'admiració entre parlants del mateix estatus social.

## Conseqüències del prestigi

Entre les conseqüències més freqüents de la diferència de prestigi social entre dues varietats sorgeixen diversos fenòmens sociolingüístics interessants:
* Diglòssia.
* Vernacularització.
* Regionalització.

## Referències

* ↑ Ibrahim (1986), p. 115.
* ↑ Fox, Margalit «The Way We Live Now: 9-12-99: On Language; Dialects». The New York Times, 12-09-1999 [Consulta: 23 març 2009].
# Propagació de les plantes

La propagació de les plantes és el procés de crear noves plantes a partir d'una varietat de fonts: llavors, esqueixos, bulbs i altres parts de les plantes. La propagació de les plantes de vegades es diferencia de la seva multiplicació (per reproducció sexual), referint-se aleshores la propagació exclusivament a la via vegetativa (reproducció asexual).
D'altra banda la propagació de les plantes es pot referir a la dispersió natural o artificial de les plantes.

## Propagació sexual (llavor)

Les llavors i les espores es poden fer servir per a la reproducció, mitjançant la sembra. Algunes espècies produeixen llavors que resulten de germinació difícil i necessiten unes condicions especials per a fer-ho com són l'estratificació. Algunes plantes triguen força anys a produir les llavors. D'altres és preferible no utilitzar les llavors, per exemple per donar caràcters regressius com passa en la carxofera que les plantes originades per llavors donen capítols florals amb punxes.

## Propagació asexual

Les plantes tenen un gran nombre de mecanismes per la reproducció vegetativa o asexual. Alguns tenen avantatges pels horticultors per a reproduir clons ràpidament. L'apomixi (llavors produïdes sense fertilització) és reproducció asexual però no pas reproducció vegetativa.
Les tècniques de reproducció vegetativa inclouen:
* Murgonar en l'aire o a la terra
* Divisió
* Empelt i empelt de borró
* Micropropagació
* Estolons
* Òrgan d'emmagatzematge com són els bulbs, corms, tubercles i rizoma
* Esqueix
* Propagació de bulbs amb placa

## Enllaços externs

* Ohio State University Extension- Plant propagation Arxivat 2010-04-29 a Wayback Machine.
* Grow'Em Plant Propagation Database Arxivat 2010-05-07 a Wayback Machine.
# Somerset (Wisconsin)

Somerset és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 1.556 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Somerset tenia 1.556 habitants, 635 habitatges, i 391 famílies. La densitat de població era de 326,5 habitants per km².
Dels 635 habitatges en un 39,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40,8% hi vivien parelles casades, en un 14,3% dones solteres, i en un 38,4% no eren unitats familiars. En el 26,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,45 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,1% tenia menys de 18 anys, un 13,4% entre 18 i 24, un 36,8% entre 25 i 44, un 12,9% de 45 a 60 i un 6,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 27 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 45.194 $ i la renda mediana per família de 47.426 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.827 $ mentre que les dones 25.605 $. La renda per capita de la població era de 19.170 $. Aproximadament el 6,3% de les famílies i el 7,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Somerset» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Somerset». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Shizuteru Ueda

Shizuteru Ueda (上田 閑照, nascut el 17 de gener de 1926) és un filòsof japonès especialista en filosofia de la religió.

## Biografia

Fill d'un sacerdot budista, va estudiar filosofia a la Universitat de Kyoto, on el professor Keiji Nishitani l'orientà vers l'estudi dels místics medievals. Va continuar els seus estudis a Alemanya i obtingué el doctorat en filosofia a la Universitat de Marburg amb una tesi sobre la mística del Mestre Eckhart.
De retorn a la universitat de Kioto, va ocupar la càtedra de Filosofia de la Religió des de 1977 fins a la seva jubilació el 1989. Ha sigut professor visitant en diverses universitats europees i ha participat en les trobades del Cercle Eranos a Ascona (Suïssa). Ha dedicat dos estudis al pensament de Kitarō Nishida: Llegint Nishida Kitaro (1991) i L'Experiència i l'Autodespertar. Practicant del zen, Ueda -com Nishida- ha estudiat el budisme zen emprant les categories filosòfiques de la filosofia occidental. És considerat un dels membres de la tercera generació de l'Escola de Kioto.

## Bibliografia

* Die Gottesgeburt in der Seele und der Durchbruch zur Gottheit. Die mystische Anthropologie Meister Eckharts und ihre Konfrontation mit der Mystik des Zen-Buddhismus. Mohn, Güterloh 1965
* Ueda, Shizuteru Zen y filosofia, Barcelona: Herder, 2004.
* J. C. Maraldo: Zen, Language and the Other. The Philosophy of Ueda Shizuteru. In: The Ten Directions. Edited by Zen Center of Los Angeles and The Kuroda Institut. 10:2 (1989)
# Shlomi Elkabetz

Shlomi Elkabetz (en hebreu: שלומי אלקבץ, Beersheba, 5 de desembre de 1972) és un actor, guionista i director israelià.

## Biografia

Shlomi Elkabetz és el menor de quatre germans. La seva germana Ronit Elkabetz també fou actriu i directora, amb la qual va treballar en diverses pel·lícules. Els seus pares eren jueus marroquins emigrats a Israel. La seva mare era perruquera i el seu pare treballador postal.
Va impartir classes d'art dramàtic a Nova York durant set anys.
Viu entre Tel-Aviv i París des dels vint-i-un anys. És obertament gai i viu amb la seva parella l'actor Ofer Ein-Gal, amb qui és pare d'una nena anomenada Renée.

## Filmografia
### Director

* Ve'Lakhta Lehe Isha (2004)
* Shiva (2008)
* Edut (2011)
* Gett: The Trial of Viviane Amsalem (2014)
* Cahiers Noirs (2021)
* Machbarot Shchorot: Viviane (2021)

### Actor

* Ve'Lakhta Lehe Isha (2004)
* Our Boys (2019)
* Nafas (2021)
* Tel Aviv/Beirut (2022)

## Referències

* ↑ http://www.semainedelacritique.com/en/directors/ronit-elkabetz--shlomi-elkabetz
# Shizuo Miyama

Shizuo Miyama (Prefectura d'Hiroshima, Japó), és un exfutbolista japonès.

## Selecció japonesa

Shizuo Miyama va disputar 2 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* Japan National Football Team Database
# El balcón abierto

El balcón abierto és una pel·lícula espanyola del 1980 dirigida per Jaime Camino amb guió de José Manuel Caballero Bonald en la que vol fer un homenatge a Federico García Lorca tot dramatitzant fragments dels seus poemes i de l’obra de teatre "La casa de Bernarda Alba".

## Argument

La pel·lícula revela la vida, treballs literaris i la personalitat de Federico García Lorca emprant els punts de vista reals de nens d'escola que lentament el descobreixen. Tan important com la pèrdua de García Lorca és el fet que els escolars no tenen clar qui va ser i per què va haver-hi una guerra civil en 1936.

## Repartiment

* José Luis Gómez - Poeta
* Amparo Muñoz - la dona
* Antonio Flores - El Amargo
* Berta Riaza - La mare
* Álvaro de Luna - El genet

## Recepció

Fou projectada a la secció Venecia TV de la 41a Mostra Internacional de Cinema de Venècia, on va tenir una bona acollida del públic.

## Referències

* ↑ El balcón abierto · España 1984 a la Biblioteca Virtual Cervantes
* ↑ Sombras de Lorca en el cine (5). El balcón abierto (Jaime Camino, 1984) per Luis Parés, Cervants Virtual
* ↑ Excelente acogida a 'El balcón abierto', la película de Jaime Camino sobre Federico García Lorca, El País, 1 de setembre de 1984

## Enllaços externs

* El balcón abierto a rtve.play
# Resolució 1447 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1447 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 4 de desembre de 2002. Després de recordar totes les resolucions anteriors sobre Iraq, incloses les resolucions 986 (1995), 1284 (1999), 1330 (2000), 1352 (2001), 1360 (2001), 1382 (2001) i 1409 (2002) relatives al Programa Petroli per Aliments, el Consell va ampliar les disposicions relatives a l'exportació de petroli iraquià o productes derivats del petroli per ajuda humanitària per 180 dies més.
El Consell de Seguretat estava convençut de la necessitat d'una mesura temporal per proporcionar assistència humanitària al poble iraquià fins que el govern de l'Iraq compleixi les disposicions de la resolució 687 (1991) i 1284, i havia distribuït l'ajuda a tot el país per igual. També va reafirmar el compromís de tots els estats amb la sobirania i la integritat territorial de l'Iraq, i la seva voluntat de millorar la situació humanitària.
Actuant sota el Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, el Programa Petroli per Aliments, en la seva tretzena etapa, s'ampliaria per 180 dies més a partir de les 00:01 de l'EDT el 5 Desembre de 2002. Els ajustaments a la Llista de Revisió de Mercaderies es consideren i es decideixen en un termini de 30 dies des de l'adopció de la resolució actual. Es va demanar al secretari general Kofi Annan que informés al final de 180 dies sobre si el govern iraquià havia distribuït l'ajuda per igual, i una avaluació de la implementació de la Llista de Revisió de Mercaderies.
Els Estats Units havien retirat un projecte de resolució demanant una extensió addicional de 14 dies del programa mentre es poguessin dur a terme debats sobre els canvis a la Llista de Mercaderies.

## Referències

* ↑ «Security Council extends Iraq's 'Oil-for-Food' Programme for Iraq for 180 days». United Nations, 04-12-2002.
* ↑ Stansfield, Gareth R. V.. Iraq: people, history, politics. Polity, 2007, p. 149. ISBN 978-0-7456-3227-8.
* ↑ Holloway, Robert «Security Council extends Iraqi oil-for-food». Middle East Online, 05-12-2002. Arxivat 30 de desembre 2017 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2017-12-30. [Consulta: 29 desembre 2017].
* ↑ Australian Associated Press «Compromise ends stalemate over oil-for-food program». The Sydney Morning Herald, 06-12-2002.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1401 a la 1500 (2002 - 2003)
* Guerra del Golf

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org