OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Menceyat de Tacoronte

Tacoronte era un dels nou menceyats en què fou dividida l'illa canària de Tenerife després de la mort del mencey Tinerfe, a l'època anterior a la conquesta de les illes per part de la Corona de Castella. Ocupava l'extensió dels actuals municipis d'Tacoronte, La Matanza de Acentejo i El Sauzal. Els seus menceys foren Rumen i Acaimo.

## Referències

* ↑ Conquista y antiguedades de las islas de la Gran Canaria y su descripción, con muchas advertencias de sus privilegios, conquistadores, pobladores, y otras particularidades en la muy poderosa isla de Tenerife Arxivat 2017-08-05 a Wayback Machine. (Trad.Spa :"La conquista e i reperti delle isole Gran Canaria con la loro descrizione, sui privilegi, i conquistatori, i coloni, e altre caratteristiche della potente isola di Tenerife")
# Miquel Font Gorostiza

Miquel Font Gorostiza. Advocat i secretari de la Diputació Provincial de Balears.
Llicenciat en dret. Va ser el secretari de la Diputació Provincial de les Balears durant la Segona República i la Guerra Civil de 1936-1939. El 1931 en representació de la Diputació de Balears participà en la Asamblea de las Diputaciones. Formà part de la Comissió Redactora de l'Avantprojecte de l'Estatut d'Autonomia de les Balears. A iniciativa seva es va formar la Biblioteca de Cultura Artesana, el 19 d'octubre de 1928, que es va inaugurar el 3 de juliol de 1936. La Biblioteca va ocupar un espai al Palau de la Diputació fins al 1989. La intenció era constituir un fons bibliogràfic i documental molt enfocat als oficis i a l'artesania. El 1989 es va traslladar a l'edifici de la Misericòrdia. El mes de juny de 1936 va signar la Resposta als Catalans. Era soci de l'Associació per la Cultura de Mallorca. Va dur a terme algunes traduccions.publicades a La Nostra Terra.

## Referències

* ↑ MASSOT i MUNTANER, Josep. El primer franquisme a Mallorca: guerra civil, repressió, exili i represa cultural. Barcelona: Edicions de l'Abadia de Montserrat, 1996.
# Miquel Fornaguera Ramon

Miquel Fornaguera Ramon (Barcelona, 1893 - Bogotà, 1981) fou un pedagog i geògraf català.
Estudià pedagogia a l'Escola de Mestres de la Mancomunitat de Catalunya, dirigida per Joan Bardina i Castarà, i, més tard, els amplià a París i Bèlgica. El 1914 emigrà a Colòmbia, on treballà com a gerent en l'empresa d'exportació de cuirs Casa Pujol, a Barranquilla. Contactà amb el pedagog colombià Agustín Nieto i s'incorporà al Gimnasio Moderno de Bogotà, dirigit per Pau Vila, on s'hi aplicaven les noves teories pedagògiques que Vila, Fornaguera i altres, havien portat d'Europa. Fornaguera es va comprometre amb l'excursionisme escolar i amb l'aprenentatge a l'aire lliure, incorporant un mètode pedagògic renovador que va tenir molta influència a Colòmbia.
Tornà a Catalunya el 1921, però la repressió de la dictadura de Primo de Rivera el va fer tornar novament a Colòmbia el 1924, on tornà a treballar en l'exportació de cuirs fins que fou nomenat director d'interins del Gimnasio Moderno. Després marxà a Popayán i treballà a la Universitat del Cauca i a l'Escola Normal Superior. El 1931 fou nomenat vicerector de la Universitat del Cauca, dirigida per Cesar Uribe.
Quan es proclamà la Segona República Espanyola retornà a Catalunya, el 1933, on fou director de l'Escola Mossèn Jacint Verdaguer, i durant la guerra civil espanyola dirigí una colònia per a nens refugiats a Ripoll. En acabar la guerra civil, s'exilià a França, on continuà dirigint l'escola durant un temps, fins que retornà a Colòmbia, d'on ja no tornaria. Deixà constància de l'aventura del trasllat dels 150 nois i noies fins a Portvendres en el seu llibre Fugida!, publicat a Barranquilla el 1962. Residí a Santa Marta, on fou professor d'un institut comarcal de segon ensenyament. Després marxà a Bogotà, on treballà amb els marginats i hi dirigí un centre de la Creu Roja per a gamines (nens abandonats obligats a sobreviure als carrer). Alhora, fou un gran promotor de Comunitat Catalana de Colòmbia i col·laborà a La Nova Revista i amb la Societat Catalana de Geografia.
El seu fons documental (Fons Fornaguera) va ser dipositat per la família a l'Archivo Histórico Javeriano de Bogotà.

## Obres

* Aiguaforts del tròpic (narracions curtes)
* Fugida (1962),
* Catalans a la vida cultural de Colòmbia
* Els catalans a la independència de Colòmbia

## Referències

* ↑ «Las excursiones». Gimnasio Moderno. [Consulta: 12 abril 2022].
* ↑ Álvarez Gallego, Alejandro «Miguel Fornaguera, un librepensador catalán en Colombia». Revista Colombiana de Educación 61, Segon semestre 2011, pàg. 299-316.
* ↑ «Miquel Fornaguera Ramon». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Fornaguera, Miquel. Fugida!. Barcelona: PPU, S.A., 2000. ISBN 84-447-0718-0.
* ↑ «Miquel Fornaguera i Ramon». Societat Catalana de Geografia. [Consulta: 27 febrer 2022].
* ↑ Zanella Adarme, Gina Maria «Miguel Fornaguera i Ramon, un catalán de Bogotá». Documentos Javerianos 5, 2013, pàg. 1-69.
# Miquel Fullana i Llompart

Miquel Fullana i Llompart (Palma, Mallorca 1905 - 2000) fou un tècnic en construcció, dibuixant, lexicògraf, polític i promotor cultural mallorquí. Estudià a l'Escola d'Arts i Oficis de Palma del 1917 al 1921, on obtengué cada curs el Diploma de «Premi en metàl·lic», i on conegué l'arquitecte Guillem Forteza i Pinya, que hi feia de professor, amb qui després va treballar de dibuixant i va col·laborar en la construcció d'escoles a Mallorca de 1922 a 1936. Amb Emili Darder i Cànaves i altres va fundar el 1923 l'Associació per la Cultura de Mallorca.
Durant la Segona República Espanyola milità a Esquerra Republicana Balear, raó per la qual fou empresonat de 1936 a 1938. El 1940 fou cofundador del Círculo de Bellas Artes, i col·laborà amb dibuixos i articles en el Diccionari Català-Valencià-Balear. El 1950 va dissenyar un projecte de monument a Miquel Costa i Llobera que fou premiat per l'ajuntament de Palma, tot i que no es va construir. També va escriure articles sobre urbanisme en la premsa de les Illes i sobre llengua en la revista Sòller. Responent a la crida feta per Francesc de Borja Moll, el 1962 fou un dels fundadors de l'Obra Cultural Balear, de la qual va ser secretari fins al 1972.
El 1963 començà a escriure i il·lustrar el Diccionari de l'art i dels oficis de la construcció, publicat el 1974 per l'editorial Moll. És un preciós i minuciós recull del lèxic usat tradicionalment en català, sobretot en el català de Mallorca, en la tècnica de la construcció, no només usat pels picapedrers (paletes, obrers...), sinó també per llanterners, ferrers, fusters, guixaires, etc; és a dir, per tots els professionals que intervenen en la construcció.
Va ser també membre i president (1984-1988) de la Societat Arqueològica Lul·liana. El 1986 va rebre el premi Jaume I d'Actuació Cívica Catalana i el 1990 el premi de Reconeixement de Mèrits de l'Escola Municipal de Mallorquí de Manacor.

## Obres

* Diccionari de l'art i oficis de la construcció (1974)
* Els deu primers anys de l'Obra Cultural Balear (1991)

## Referències

* ↑ Muere a los 95 años el dibujante y activista cultural Miquel Fullana Llompart, Última Hora, 18 de febrer del 2000
* ↑ «Miquel Fullana i Llompart». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Reconeixement a Miquel Fullana als blocs de vilaweb
* ↑ Tomeu Martí, Miquel Fullana Arxivat 2018-08-14 a Wayback Machine. a Diari de Balears, 6 de gener de 2011
* ↑ Miquel Fullana i Llompart Arxivat 2018-08-14 a Wayback Machine. al web de la Fundació Carulla
# Miquel Fons Massieu

Miquel Fons Massieu (1875, Las Palmas de Gran Canaria - 1954, Palma) fou un advocat de l'estat i governador civil de les Illes Balears.
Fill de Domingo Fons i Salvà, mallorquí de Palma i fiscal de l'Audiència Territorial, i d'Araceli María de las Nieves Massieu de las Casas nascuda a Santa Cruz de la Palma, naixé a Las Palmas de Gran Canaria el 1875. El 1908 fou destinat a la delegació d'Hisenda de Palma i en fou cap de l'Advocacia de l'Estat entre 1913 i 1937. Aquest any fou nomenat governador civil de les Illes Balears en substitució del militar Mateu Torres Bestard. Durant el seu govern (1937-1939) s'aturaren les execucions il·legals de republicans i possibilità la construcció de l'Hospital de Malalties del Tòrax Joan March. De 1939 a 1945, any en què es retirà, fou delegat d'Hisenda i participà en la construcció del nou edifici que ocupa aquesta dependència.

## Referències

* ↑ «Miguel FONS Y MASSIEU». [Consulta: 30 novembre 2017].
* ↑ Massot i Muntaner, J. Aspectes de la guerra civil a les Illes Balears. L'Abadia de Montserrat, 2002. ISBN 9788484153979.
# Mesobatracis

Els mesobatracis (Mesobatrachia) són un subordre d'amfibis anurs que comprèn 6 famílies, 20 gèneres i 168 espècies.
# Mim violaci

El mim violaci (Melanoptila glabrirostris), conegut també pels seus noms vulgars d'ocell gat negre i sinsont negre, és una espècie d'au de la família Mimidae, únic representant del gènere Melanoptila P.L. Sclater, 1858.

## Hàbitat

És natural de la península del Yucatán, trobant-se en Belize, Guatemala i Mèxic. Des que l'espècimen tipus (el primer que va ser descrit) va ser atrapat suposadament en Omoa, Hondures, al voltant de 1855, no hi ha hagut reports de la seva presència a la zona, per la qual cosa es creu que tal vegada va ser mal etiquetat. El seu hàbitat són els boscos secs subtropicals, les terres baixes tropicals i subtropicals, i els boscos altament degradats.

## Conservació

L'espècie es troba gairebé amenaçada, sent el seu major amenaça la pèrdua d'hàbitat, hagut de sobretot al clareu per a plantacions de cocos i la construcció de centres turístics. No obstant això, el seu hàbitat no està fragmentat a Belize viu sota protecció en la reserva Siwa Ban.

## Referències

* ↑ «Mim violaci». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Laura Piera Flo

Laura Piera Flo (Sant Cugat del Vallès, 12 de febrer de 2000) és una jugadora de bàsquet catalana que juga en la posició d'escorta. Des de l'any 2021 juga al primer equip del Club Joventut Badalona.

## Trajectòria

Piera es va formar a les categories inferiors del Basket Almeda i del Club Bàsquet Femení Sarrià abans de fer el salt als Estats Units on jugaria durant tres temporades a la NCAA, amb l'equip de la Gran Canyon University. En el mes de novembre de 2021 fitxa pel Club Joventut Badalona per jugar a la segona categoria del bàsquet nacional, la Lliga Femenina Challenge. L'estiu de 2024 rep el guardó de jugadora més valuosa a la final a quatre que es disputa a Estepona en què la Penya assoleix l'ascens a la Lliga Femenina. Piera renova aquell estiu un any més amb el Joventut, debutant d'aquesta manera al màxim nivell del bàsquet estatal.
També ha estat internacional amb les categories inferiors de la selecció espanyola, sent campiona d'Europa sub-16 (2016), subcampiona d'Europa sub-18 (2018) i bronze al Mundial sub-19 (2019). Amb la selecció catalana també ha aconseguit diversos guardons.

## Referències

* ↑ «Laura Piera». verdinegres.cat. [Consulta: 17 juliol 2024].
* 1 2 «La Penya se refuerza con Laura Piera». FEB, 06-11-2021 [Consulta: 17 juliol 2024].
* ↑ Ballesteros, Xavi «Laura Piera aposta per continuar creixent al Joventut». L'esportiu, 17-07-2024 [Consulta: 17 juliol 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa de Laura Piera Flo - Competiciones FEB
# Modern Folk Üçlüsü

Modern Folk Üçlüsü (Trio de Folk Modern en turc) va ser un grup de música pop que va representar a Turquia al Festival d'Eurovisió 1981, juntament amb la cantant Ayşegül, amb la cançó Dönme Dolap (Roda de fira).
Establert l'any 1969, el grup va aconseguir la fama amb cançons de folklore turc adaptades al pop, com "Leblebi", una lloança al leblebi. Els integrants del grup van ser Ahmet Kurtaran, Doğan Canku (després Hasan Cihat Örter) i Selami Karaibrahimgil. Actualment el grup es troba inactiu.

## Referències

* ↑ Cemal Yurga. 20. yüzyılda Türkiye'de popüler müzikler. Pegem A Yayıncılık, 2002, p.188. ISBN 978-975-6802-88-5.

## Enllaços externs

* Leblebi (cançó)
# Milford (Donegal)

Milford o Millford (en gaèlic irlandès Baile na nGallóglach) és una vila d'Irlanda, al comtat de Donegal, a la província de l'Ulster. Segons el cens de 2011 la població era de 1.530.

## Història i nom

Situada al nord de Letterkenny, la ciutat fou fundada en el segle xviii per la família Clement. El nom Baile na nGallóglach vol dir literalment "vila dels gallóglach". Els gallóglaigh (anglicitzat gallowglass) era una classe de guerrers d'elit mercenaris procedents dels clans nòrdic-gaèlics a Escòcia entre mitjans del segle xiii i finals del segle xvi. Una batalla entre els irlandesos (ajudats pels gallóglaigh) i els anglesos van tenir lloc en un turó en el townland i d'aquí li ve el nom.

## Serveis

La ciutat va tenir dos grans creadors d'ocupació a Milford Bakery & Flour Mills i McMahons garage, però ambdós van tancar fa temps. Ara hi ha una oficina de correus, 4 supermercats, un veterinari i 3 pubs. Milford també té un centre de salut, una biblioteca i una estació de bombers. Els llacs locals ofereixen pesca d'aigua dolça.
Milford es troba a la vora de quatre platges diferents: Portsalon, Rathmullan, Downings i Tramore. Com a vila alimentadora de Letterkenny, Milford és una vila tranquil·la i ben situada amb una població jove i bones escoles.
Milford és un centre per a l'educació a la comunitat. Inclou una escola nacional, Scoil Mhuire Milford, dues escoles secundàries, Loreto Community School i Mulroy College, i un centre d'adults.

## Personatges

El futbolista nord-irlandès i del Celtic F.C. Patsy Gallacher va néixer a Milford en 1891.

## Referències

* ↑ Placenames Database of Ireland
* ↑ CSO Census 2011 records - almost doubled in 5 years

## Enllaços externs

* Web de Milford Arxivat 2012-12-08 a Wayback Machine.
* Església presbiteriana de Milford Arxivat 2012-04-26 a Wayback Machine.
# Milford (Missouri)

Milford és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 52 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Milford tenia 52 habitants, 20 habitatges, i 15 famílies. La densitat de població era de 501,9 habitants per km².
Dels 20 habitatges en un 25% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55% hi vivien parelles casades, en un 15% dones solteres, i en un 25% no eren unitats familiars. En el 15% dels habitatges hi vivien persones soles el 5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,6 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,87.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,1% tenia menys de 18 anys, un 13,5% entre 18 i 24, un 23,1% entre 25 i 44, un 26,9% de 45 a 60 i un 13,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 110,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.875 $ i la renda mediana per família de 19.167 $. Els homes tenien una renda mediana de 22.917 $ mentre que les dones 16.250 $. La renda per capita de la població era de 12.303 $. Entorn del 28,6% de les famílies i el 20% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Milford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Milford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Milford (Illinois)

Milford és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 1.369 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Milford tenia 1.369 habitants, 616 habitatges, i 391 famílies. La densitat de població era de 839 habitants/km².
Dels 616 habitatges en un 24,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,6% hi vivien parelles casades, en un 7,8% dones solteres, i en un 36,4% no eren unitats familiars. En el 32,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,22 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,81.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,4% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 25,8% entre 25 i 44, un 23,6% de 45 a 60 i un 22,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.109 $ i la renda mediana per família de 40.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.583 $ mentre que les dones 19.453 $. La renda per capita de la població era de 19.078 $. Aproximadament el 4,1% de les famílies i el 7,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Milford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Milford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Min dong

El min oriental, o min dong (xinès simplificat: 闽东 语, xinès tradicional: 閩東 語, pinyin: Mǐndōng yǔ, fushaw romanitzat: Mìng-dĕ̤ng-ngṳ̄), és una llengua xinesa principalment parlada a l'est de la província de Fujian (xinès: 福建, pinyin: Fujian) a la República Popular de la Xina, en i prop de Fuzhou i Ningde. També és àmpliament utilitzat com a llengua mare a les illes Matsu, República de la Xina. Compta amb 10 milions de parlants. El dialecte fuzhou és una forma estàndard del min dong.
L'abreviatura ISO 639-3 per al min oriental és cdo.
Hi ha tres branques del min dong (閩東)
* Dialecte fuzhou (福州話)
* Dialete fu'an (福安話)
* Dialecte mango (蠻講)

## Estructura dels dialectes min

| Min | min bei   Min bei Shaojiang min bei Min dong Min zhong Puxian min nan Hokkien Amoy Hoklo (taiwanès) Teochew   Leizhou Hainanès (Qiongwen) |

## Referències

* ↑ Nationalencyklopedin "Världens 100 största språk 2007" Les 100 llengües més grans del món el 2007
# Les Planes (l'Hospitalet de Llobregat)

Les Planes és un barri de l'Hospitalet de Llobregat (Barcelonès). Està classificat territorialment dins del Districte IV, amb la Florida. Limita amb el barris de la Florida, Collblanc, la Torrassa, Pubilla Cases, Can Serra i Sant Josep.

## Història

És un barri que va néixer a partir de les migracions arribades al llarg de la dècada dels seixanta, i que es caracteritza per l'activitat comercial, com les avingudes del Masnou i Miraflores, i les zones de bars i tapes al voltant del tradicional mercat dels Pajaritos. També la plaça d'Eivissa és un altre important espai d'encontre veïnal, i el parc metropolità de Les Planes és el més extens de la ciutat. És precisament aquesta zona verda la que dona nom al barri que creix a l'entorn, malgrat mantinguin diferències de caràcter administratiu. El barri està comunicat amb la resta de la ciutat gràcies als autobusos i amb l'estació de metro Florida -línia 1-.

## Patrimoni

El patrimoni que hi ha a Les Planes es escàs ja que barris com la Florida, les Planes etc. són barris relativament nous. Com he dit abans, hi ha pocs patrimoni a aquest barri, per exemple:
* El gran i "famós" Parc de les Planes, on es troben les xemeneies de les bòbiles Goyta i IMPACOSA.
* La capella del cementiri municipal de L'Hospitalet de Llobregat (s'ubica al carrer Menéndez Pidal), l
* L'escultura Friendly Space de Xavier Medina Campeny que es troba també a el Parc de les Planes.
* Centre Municipal Ana Díaz Rico

## Població

El barri de Les Planes compta 16.130 persones registrades i fent 44.951 comptant el barri veï, La Florida.
# Les mines del rei Salomó (pel·lícula de 1950)

Les mines del rei Salomó (original: King Solomon's Mines) és una pel·lícula estatunidenco-britànica de 1950, dirigida per Compton Bennett i Andrew Marton. Ha estat doblada al català.
Remake de la pel·lícula de Robert Stevenson de 1937, amb Sir Cedric Hardwicke, John Loder, Anna Lee, Robert Young i Paul Robeson.

## Argument

El 1897, Elizabeth Curtis, acompanyada del seu germà John i del guia Allan Quatermain, segueix el rastre del seu marit desaparegut al cor de l'Àfrica, mentre que eren a la recerca de les mines del rei Salomó.

## Repartiment

* Deborah Kerr: Elizabeth Curtis
* Stewart Granger: Allan Quatermain
* Richard Carlson: Jean Goode
* Hugo Haas: Van Brun/Smith
* Lowell Gilmore: Eric Masters
* Kimursi: Khiva
* Sekaryongo: el cap Gagool
* Baziga: El rei Twala
* Siriaque: Umbopa
* John Banner: Austin

## Premis i nominacions

1951

### Premis

* Oscar a la millor fotografia per Robert Surtees
* Oscar al millor muntatge per Ralph E. Winters i Conrad A. Nervig

### Nominacions

* Oscar a la millor pel·lícula
* Globus d'Or a la millor fotografia per Robert Surtees

## En català

* Pel·lícules del 1950 doblades al català

## Referències

* ↑ Les mines del rei Salomó
# Les miracles n'ont lieu qu'une fois

Les miracles n'ont lieu qu'une fois és una pel·lícula franco-italiana de 1951 dirigida per Yves Allégret. Explica la història d'uns joves separats per la guerra i el seu posterior retrobament anys més tard.

## Argument

La Claudia i en Jérôme s'enamoren quan es coneixen a França el 1939, però la Segona Guerra Mundial esclata i els separa.
Es retroben a Itàlia a la dècada del 1950. L'enamorament ha desaparegut però, no obstant això, decideixen casar-se.

## Repartiment

* Alida Valli: Claudia
* Jean Marais: Jérôme
* Marcelle Arnold: la mestressa del bar
* Christine Chesnay: la dona de Jérôme
* Charles Rutherford: l'americà
* Dedi Ristori: Francesca als 18 anys
* Aldo Moschino: el doctor
* Emma Baron: la mestressa de l'hotel
* Nada Fiorelli: Maria Forni
* Gérard Buhr (no surt als crèdits)

## Enllaços externs

* La pel·lícula, a CinemaFrançais (francès)
# Lexin

Lexin és un lexicó en línia que permet traduir entre el suec i una varietat d'altres idiomes. La seva utilitat original era ajudar els immigrants a traduir entre el suec i la seva llengua nadiua, però el lexicó anglès-suec, si més no, és tan complet que molts l'usen regularment. Permet de traduir entre el suec i albanès, anglès, àrab, bosnià, croat, espanyol, finès, grec, kurmanji, rus, serbi, somali, turc.

## Referències

* ↑ Pixel. Conference proceedings. ICT for language learning. 10th Edition. libreriauniversitaria.it Edizioni, 23 octubre 2017, p. 190–. ISBN 978-88-6292-925-7.

## Enllaços externs

* Lexin
# Lembá (poble)

Lembá o vila de Lembá és una localitat de São Tomé i Príncipe. Es troba al districte de Lembá, a l'oest de l'illa de São Tomé. La seva població és de 286 (2008 est.). El poble és e al terme de la Ruta Nacional 2 (EN2) que comença a la capital de São Tomé. El nord hi ha Santa Catarina, al sud-est hi ha Ponta Furada i al sud hi ha Binda, a uns 2 km a l'est i 3 km al sud es troba el Parc Nacional d'Ôbo.

## Evolució de la població

Població de Lembá (2001-2008) :
| 2001 | 2008 |
| 251 | 286 |

## Referències

* ↑ INE Arxivat 2017-02-09 a Wayback Machine., Evolução da população São-Tomense por localidades, 2001/2007-08
# Liang K'ai (cràter)

Liang K'ai és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 145 km de diàmetre. Porta el nom del pintor xinès Liang Kai (c. 1140-1210), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1979.

## Referències

* ↑ «Liang K'ai». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 11-10-2016. [Consulta: 12 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri