OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llista de topònims valencians d'origen mossàrab

La toponímia valenciana presenta una gran quantitat d'elements mossàrabs.

## Topònims vius

* Capicorb. CAPUT CURVUM 'cap corbat'. (Alcalà de Xivert).
* Cap-pegròs. CAPUT PODII GROSSI 'cap del puig gros' (Vinaròs).
* Càpito. CAPUT. (Bocairent).
* els Càpitos. CAPUT. (Pinós de Monòver).
* Patraix. PETRARIOS 'pedregars'.
* Barraix. BARRARIOS 'barreres' o PETRARIOS. (Estivella i Castelló de les Gerres).
* el Carritx. CARǏCĚUS 'càrritx'. (Xeresa i Oliva).
* Carroig. (Xàtiva).
* Vila de Catí. CATINUS. 'conca, bací, gibrell, còssil'. (Maestrat).
* Vall de Catí. CATINUS. (Petrer).
* Catí. CATINUS. (Crevillent).
* L'Alcatí. CATINUS. (Sueca).
* Cotelles. COS, COTIS (Polop, Sant Joan d'Alacant i Xixona).
* Cotela. COS, COTIS (Bétera).
* Cotilla. COS, COTIS (Biar).
* El Cotelló. COS, COTIS (Llombai).
* Cotes. COS, COTIS. (Algemesí).
* Cota. COS, COTIS. (Rossell i Quatretonda).

## Notes i bibliografia

* ↑ Coromines, Joan; Mascaró, J. Onomasticon Cataloniae. vol. I. Barcelona: Curial, 1980, p. 97.
# Hafun

Hafun (somali: Xaafuun) és una península i vila de Somàlia a la regió de Bari, a l'estat autònom de Puntland. L'extrem de la península és conegut com a Raas Xaafuun (‘cap Hafun’) i és el lloc més oriental del continent africà. La península està unida a terra ferma per una llengua arenosa d'uns 20 km (entre 1 i 3 km d'amplada) que s'eleva uns 5 metres sobre el nivell de la mar. La ciutat està a la península, propera a la part de la llengua, a uns 2 km. La població és d'uns 5.000 habitants. És considerat el punt d'unió entre el mar aràbic i l'oceà índic.
Al Periplus Maris Erythraei (Periple de la mar Eritrea) escrit per un anònim grec vers l'any 50, s'esmenta l'empori d'Opone, identificat com Hafun. S'hi han trobat objectes egipcis, romans i perses per part d'un equip d'arqueòlegs de la Universitat de Michigan. Aquest port hauria estat utilitzat per comerciants fenicis, egipcis, grecs, perses, nabateus, africans i romans. Era un centre de comerç del cinamom, una planta aromàtica similar a la mirra o a la canyella, i altres espècies, encens, marfil, i animals exòtics.
Hafun formava part del sultanat de Majeerteen. L'octubre de 1924, E. Coronaro, el comissionat italià a Alula, va presentar al boqor (sultà) un ultimàtum de desarmament i rendició. Abans d'expirar ja les topes colonials van entrar al soldanat desembarcant a Haafuun i Alula; les forces del soldà van presentar resistència als dos llocs i van disparar als italians. Després d'un breu intent de negociació, que no va reeixir, la lluita es va reprendre. El 7 d'octubre es van confiscar tots els vaixells mercants d'Alula i a Haafuun, i el general Arimondi va bombardejar i destruir tots els petits vaixells. El 13 d'octubre Coronaro es va entrevistar amb el boqor a Baargaal i li va exigir la rendició però el 23 d'octubre el soldà va rebutjar rendir-se i la guerra va agafar intensitat. Baargaal fou bombardejada i arrasada. Els italians van trobar forta resistència arreu. El desembre la resistència dirigida per Hersi Boqor, fill del sultà, va ocupar Hurdia i Haafun expulsant als italians i tallant les seves comunicacions amb el cap Guardafui. El vaixell italià Bernica, en revenja, va bombardejar diversos punts de la costa. Hafun va tornar a mans dels italians el 1926 i en endavant fou part de la Somàlia Italiana, districte de Migiurtinia.
Durant segles fou un petit port de pesca. El 26 de desembre de 2004 fou afectada pel tsunami de l'oceà Índic que va provocar 19 morts i 160 desapareguts i va damnar la vila que va quedar sota dos metres d'aigua, sent destruïdes 812 cases i greument afectades 400 més.

## Referències

* ↑ Véase en Limits of oceans and seas, pág. 21, disponible en línea en el sitio oficial de la «International Hydrographic Organization» en: Arxivat 2009-06-24 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Arqueologia a Opone Arxivat 2013-12-03 a Wayback Machine.
* Vídeos del tsunami a Hafun s Arxivat 2008-05-17 a Wayback Machine.
* article de la BBC sobre els efectes del tsunami
# Poua de glaç petita de la Font de la Vinyota

La Poua de glaç petita de la Font de la Vinyota és una obra de Castellterçol (Moianès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Pertany a la tipologia usual de les poues de la comarca; és un dipòsit cilíndric d'uns vuit metres de diàmetre, originàriament cobert amb una volta semiesfèrica. Actualment, de la volta no queda res encara que el mur cilíndric es conserva en la seva totalitat.
Els pous del gel, es construïren i obtingueren la seva major rendibilitat en el decurs dels segles XVII, XVIII i part del XIX quan la fabricació o comercialització del gel representava una bona font d'ingressos. No obstant, durant la primera meitat del segle XX alguns pous continuaren funcionant, malgrat que l'aparició del gel artificial amb l'arribada de l'electricitat i els transports moderns fessin desaparèixer aquest tipus d'indústria. Els últims pous en funcionament ja no comercialitzaven amb els hospitals, mercat, ... de Barcelona, sinó que eren d'ús propi.
Les condicions necessàries per a la construcció d'un pou de glaç, són la proximitat a les vies de comunicació, amb llocs de consum no gaire allunyats i la seva instal·lació en llocs de fortes glaçades i bones aigües. El gel es recollia a l'hivern a les basses o rieres properes al pou. Es tallava en blocs i s'emmagatzemava per capes recobertes de palla, vegetació i gel trossejat dins les poues fins de que l'estiu, segons la demanda, s'anava extraient i transportant dins de sàrries també cobertes de palla i boll.

## Referències

* 1 2 3 «Poua de glaç petita de la Font de la Vinyota». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2017].
# Rutes E1x

Xarxa de carreteres europees de tipus 1x

## Rutes de classe A

| Rutes E | Es.(*) | Trajecte | Itinerari elbruz.org |
| E10 | - | Å (Noruega) - Luleå (Suècia) | E10 |
| E11 | - | Vierzon (França) - Montpeller (França) | E11 |
| E12 | - | Mo i Rana (Noruega) - Hèlsinki (Finlàndia) | E12 |
| E13 | - | Doncaster (Regne Unit) - Londres (Regne Unit) | E13 |
| E14 | - | Trondheim (Noruega) - Sundsvall (Suècia) | E14 |
| E15 | - | Inverness (Regne Unit) - Algesires (Espanya) | E15 |
| E16 | - | Londonderry (Regne Unit) - Oslo (Noruega) | E16 |
| E17 | - | Anvers (Bèlgica) - Beaune (França) | E17 |
| E18 | - | Craigavon (Regne Unit) – Sant Petersburg (Rússia) | E18 |
| E19 | - | Amsterdam (Països Baixos) - París (França) | E19 |

## Rutes de classe B

| Rutes E | Es.(*) | Trajecte | Itinerari elbruz.org |
| E134 | - | Haugesund (Noruega) - Drammen (Noruega) | E134 |
| E136 | - | Ålesund (Noruega) - Dombås (Noruega) | E136 |

## Esmenes: ampliació o modificació de la xarxa

No existeixen.

## Vegeu també

Rutes "A" Ex Rutes "A" E2x i rutes "B" E2xx Rutes "A" E3x i rutes "B" E3xx Rutes "A" E4x i rutes "B" E4xx Rutes "A" E5x i rutes "B" E5xx Rutes "A" E6x i rutes "B" E6xx Rutes "A" E7x i rutes "B" E7xx Rutes "A" E8x i rutes "B" E8xx Rutes "A" E9x i rutes "B" E9xx Rutes "B" E0xx
# Màrino (Tkhagapx)

* Per a altres significats, vegeu «Màrino».
Màrino - Марьино (rus) - és un poble del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la vora del riu Psezuapsé. És a 44 km al nord-oest de Sotxi i a 127 km al sud-est de Krasnodar.
Pertany a l'aül de Tkhagapx.
# Resolució 659 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 659 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, fou adoptada per unanimitat el 31 de juliol de 1990 després de recordar les resolució anterior del Consell de Seguretat sobre el tema, així com l'estudi de l'informe del Secretari General de les Nacions Unides sobre la Força Provisional de les Nacions Unides a Líban (FPNUL) aprovada a la 426 (1978), el Consell va decidir ampliar el mandat de la FPNUL durant sis mesos més fins al 31 de gener de 1991.
El Consell va reiterar el mandat de la Força i va demanar al Secretari General que informés sobre els progressos realitzats respecte a l'aplicació de les resolucions 425 (1978) i 426 (1978).

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 601 a la 700 (1987 - 1991)
* Conflicte del sud del Líban (1985-2000)
* Guerra Civil libanesa

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Francis Cottington

Sir Francis Cottington (c. 1579 - 1652) fou un noble, diplomàtic i home d'estat anglès.

## Diplomàtic a Espanya

El 1609 va ser enviat a Espanya com a assistent de l'ambaixador Charles Cornwallis; el 1612 se li va encarregar el consolat de Sevilla fins a 1613, en què al seu retorn a Anglaterra va formar part del consell privat del rei Jaume I. En aquelles dates la casa reial anglesa estava negociant amb Espanya el casament del príncep de Gal·les Carles Estuard amb la infanta espanyola Marianna d'Espanya, mentre mantenia també converses amb França per casar-lo amb la princesa Cristina de França; Cottington, partidari de la facció hispanòfila juntament amb John Digby, va tenir una destacada participació en aquestes negociacions, així com en les gestions per a la restitució del Palatinat, ocupat militarment el 1620 pels terços espanyols, a Frederic V i Elisabet d'Anglaterra, respectivament gendre i filla de Jaume I. El 1622 va ser nomenat secretari del príncep de Gal·les, i l'any següent, nomenat cavaller i baronet.
Els plans del casament reial, que s'havien vist diferits més d'una dècada per les diferències religioses entre els dos països, es van veure precipitats pel viatge que el príncep de Gal·les i el duc de Buckingham van fer a Madrid el 1623; Cottington, que era partidari del casament però oposat a aquest viatge, els va acompanyar contra la seva voluntat. L'acord matrimonial, plasmat en el tractat de Madrid, es va trencar immediatament després de la seva signatura, la restitució del Palatinat mai va arribar a produir-se, i la situació en què van quedar les dues corones va motivar que el 1624 es declaressin obertament la guerra.
En aquesta nova situació, la perseverança de Cottington en la seva postura pro-espanyola li va fer guanyar l'enemistat del duc de Buckingham, favorit de Jaume I i després de la mort d'aquest el 1625 de Carles I; Cottington va ser relegat a l'ostracisme fins al 1628, quan després de l'assassinat de Buckingham va ser nomenat conseller privat del rei i canceller d'hisenda el 1629. El 1630 tornar en missió diplomàtica a Espanya per a la signatura del tractat de Madrid, pel qual es posava fi a la guerra entre els dos països. L'any següent se li va concedir el títol de baró Cottington de Hanworth, a Middlesex.

## Referències

* ↑ Charles Harding Firth: Dictionary of national biography (1885), vol. XII, pàgs. 293 i ss.
* ↑ The Encyclopaedia Britannica (1910), vol. VII, pàg. 254.
# Hongqi CA770

El Hongqi CA770 és una limusina produïda per FAW Hongqi com a successora del Hongqi CA72. El CA770 va estar en producció des de 1966 fins a 1981, encara que en números limitats. Dels diferents models del CA770 sols se'n produïren 1520 unitats.
Construït sobre una plataforma basada en el Chrysler Imperial, es van construir al voltant de 1.600 Hongqi amb motor V8, i al llarg dels anys es van llançar diverses versions, incloent un model de distància entre eixos llarga de 1965 amb tres fileres de seients i un blindat de 1969 (CA772). També es va produir una versió de camioneta, amb tres construïdes. Es va planificar una versió del cotxe per a ús fúnebre, però mai es va produir. La sèrie 770 estava impulsada per un motor Chrysler 5.6 L V8 de 215 CV, tot i que la carrosseria va ser dissenyada per First Auto Works.
El desembre del 1987 hi hagué una completa remodelació del vehicle. El model CA775 perdé part de l'elegància del disseny, però amb un motor més potent. Després de la interrupció del CA770 el 1981, no hi hagué cap successor fins al 1989, quan la companyia va començar a produir el Hongqi CA7225LH, adaptació més o menys estirada en limusina del model Mingshi, una versió de l'Audi 100 produïda amb llicència gràcies a la col·laboració FAW-Volkswagen.
L'últim model fou el CA7560, fabricat en col·laboració amb Volkswagen. Els models anteriors tenien un interior similar al CA770 original, però amb algunes peces interiors del Peugeot 504. Els models posteriors tenien gran part de l'interior de l'Audi 100/200. El motor també era el mateix del CA770. Es construïren uns vint entre 1992 i 1995. El 2004 es feu un prototip anomenat CA7400. Era un remake del Hongqi CA770 basat en el Lincoln Town Car, amb una línia de sostre rebaixada.

## Referències

* 1 2 Feng, Qiushi. Variety of Development: Chinese Automakers in Market Reform and Globalization (en anglès). Springer, 2017-09-22, p. 54. ISBN 978-981-10-5912-4.
* ↑ Piazzi, Giuseppe; Sidoli, Carlo «Sognando l'Auto» (en italian). Quattroruote. Editoriale Domus [Milan, Italy], 30, 351, 01-01-1985, pàg. 51.
* ↑ «Tycho’s Illustrated History Of Chinese Cars: The Perfect Hongqi CA770 - The Truth About Cars» (en anglès). The Truth About Cars, 20-12-2012 [Consulta: 28 abril 2018].
* 1 2 Kelly, Maurice A. Russian Motor Vehicles: Soviet Limousines 1930-2003. Veloce Publishing Ltd, 2011-04-15, p. 83-88. ISBN 978-1-84584-300-7.
* ↑ «All The Hongqi Stretched Limousine Variants Based On The Audi 100/200». ChinaCarHistory, 11-10-2017. [Consulta: 6 novembre 2021].
* ↑ «Hongqi CA7560: The last of the 770's». China Car History, 21-11-2018. [Consulta: 2 març 2019].
* ↑ «Hongqi of China: the Lincoln years».
# Hongqi E-QM5

El Hongqi E-QM5 (xinès simplificat: 红旗E-QM5, pinyin: HóngqíE-QM5) és una berlina executiva compacta elèctrica dissenyada per Hongqi per a ser utilitzada com a cotxe de lloguer online.

## Característiques

El Hongqi E-QM5 es va mostrar per primera vegada al Saló Internacional de Vehicles d'Energia i Mobilitat Connectada Haikou 2021. L'E-QM5 comparteix els fonaments de la berlina de gasolina Hongqi H5 amb puntals McPherson a la part davantera i suspensió multienllaç a la part posterior, i unes dimensions de 5.040 mm/1.910 mm/1.569 mm, amb una distància entre eixos de 2.990 mm. També es va planificar una versió amb intercanvi de bateries anomenada E-QH5.
L'Hongqi E-QM5 té un únic motor elèctric que acciona l'eix davanter amb 136 CV (134 CV / 100 kW) i una autonomia de conducció de 431 quilòmetres (267 milles) amb classificació NEDC, compatible amb una bateria de fosfat de ferro de liti de 55 kWh produïda per la fàbrica Fudi de Chongqing. S'ha suggerit que les versions posteriors del model podrien estar equipades amb bateries blade subministrades per BYD.
El disseny exterior es va fer sota la direcció de l'excap de disseny de Rolls-Royce, Giles Taylor, que ha estat contractat pel fabricant d'automòbils xinés Hongqi des de la seua sortida de Rolls Royce el 2019.

## Referències

* ↑ «Battery-powered sedan Hongqi E-QM5 kicks off its career in Spring».
* ↑ «Hongqi E-QM5 breaks cover in China, set to ship in spring».
* ↑ «曲线大灯带很犀利 红旗E-QM5正式首发».
* 1 2 «Equipped with BYD blade batteries, can the Hongqi E-QM5 become the main force of online car-hailing?».
* 1 2 «Hongqi E-QM5 is an Interesting Looking Electric Sedan».
* ↑ «是梦幻还是科幻？ 红旗E111实车图曝光».
* ↑ Sun, Xudong. «红旗E-QM5将更名E-QH5 增加换电版车型/换装三元锂电池». 易车. BitAuto. [Consulta: 12 abril 2021].
* ↑ «Hongqi E-QM5 debuts with 431km battery life, but the design needs to be adapted».
* ↑ «Hongqi E-QM5».
* ↑ «Car of the Day: The new Hongqi E-QM5 will be equipped with BYD blade batteries».
# Iodur de liti

El iodur de liti, LiI, és un compost inorgànic iònic format per cations liti, Li$^+$, i anions iodur, I$^–$. Es presenta en forma de cristalls blancs, que són molt higroscòpics, per la qual cosa forma hidrats, el més important el iodur de liti trihidratat, LiI·3H₂O. La seva estructura cristal·lina és cúbica centrada en les cares, tipus clorur de sodi. És molt soluble en aigua i soluble en etanol i acetona.

## Preparació

Es pot preparar de les següents maneres:
* Passant iode, I₂, en forma de vapor damunt liti calent:
    Li + ½ I₂ → LiI
* Mitjançant reacció de l'hidròxid de liti, LiOH, o del carbonat de liti, Li₂CO₃, amb àcid iodhídric, HI:
    Li₂CO₃ + 2HI → 2LiI + CO₂ + H₂O

## Aplicacions

* El iodur de liti activat amb europi, LiI (Eu), i enriquit en l'isòtop Li-6, s'empra com a detector de neutrons tèrmics. La detecció s'aconsegueix indirectament a través de la reacció nuclear:
    ⁹Li + ¹n → $^3$H + α
* Les bateries elèctriques per a marcapassos són de Liti/Iode-polivinilpiridina. L'oxidació del liti produeix cations liti, Li$^+$, i la reducció del iode, I₂ complexat amb la polivinilpiridina (PVP), produeix anions iodur, I$^–$, que formen el iodur de liti. Aquestes piles presenten un voltatge molt estable (2,8 V), la seva descàrrega és molt predicible i no produeixen gasos. Poden durar més de 5 anys.
* En síntesi orgànica s'utilitza per a la hidròlisi d'esters metílics a àcids carboxílics:
    RCO₂CH₃ + LiI + H₂O → RCO₂H + LiOH + CH₃I
* S'utilitza, conjuntament amb altres halogenurs de liti, en sistemes de refrigeració per absorció.

## Referències

* ↑ Venkateswara Sarma Mallela, V. Ilankumaran, and N. Srinivasa Rao. Trends in Cardiac Pacemaker Batteries. Indian Pacing Electrophysiol J. 2004 Oct–Dec; 4(4): 201–212
* ↑ André B. Charette, J. Kent Barbay, Wei He "Lithium Iodide" in Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis, 2005, John Wiley & Sons. doi:10.1002/047084289X.rl121.pub2

## Bibliografia

* LIDE D.R. (Ed.) Handbook of Chemistry and Physics. CRC Press. 77th Ed. (1996-1997) New York
* ACROS ORGANICS http://www.acros.be Arxivat 2008-05-21 a Wayback Machine.
* SCIENCELAB http://www.sciencelab.com/xMSDS-Lithium_Iodide-9924513 Arxivat 2006-10-25 a Wayback Machine.
# Hithlum

En l'univers imaginari creat per J. R. R. Tolkien i a les històries que tenen lloc a El Silmaríl·lion Hithlum és una enorme regió del nord de Beleríand que estava delimitada per muntanyes, a occident per les Muntanyes Lómin i a la resta per les Muntanyes Wethrin, que l'envoltaven per l'est i pel sud. La regió estava formada per les regions de Hithlum, pròpiament, al centre, Dor-lómin al sud i Mithrim al sud-est.
En quenya és anomenada Hísilómë, que, com el seu nom sindarin, vol dir «terra de boira». Aquest nom es deu a les boires que feia aixecar el mont Thangoródrim, que enfosquia tota la regió.
Es tractava d'una regió de temperatures baixes, però d'una bellesa extraordinària, per això hi habitaren els elfs més nobles i valents, la casa de Fingolfin, rei dels nóldor, i també els homes més audaços, la casa de Hàdor Lórindol.
Per ser una zona tan propera a Àngband, era la més exposada a atacs i setges i els seus habitants estaven sota guàrdia constantment. A Eithel Sírion, davant les fonts del riu Sírion, hi havia la fortalesa principal dels nóldor, Bàrad Eithel, i allà hi regnava el rei de tots els nóldor. Després de la Nirnaeth Arnoediad gran part de Hitlhum fou ocupada pels homes orientals, que havien traït Maedhros, però Mórgoth els en prohibí sortir; la resta dels elfs i dels homes foren capturats i forçats a treballar com a esclaus a les mines del nord.
# Ignacio Carlos González

Ignacio Carlos González, conegut com a Nacho González (Sarandí, 17 de desembre de 1971) és un exfutbolista professional argentí, que ocupava la posició de porter.

## Trajectòria

Va iniciar la seua carrera professional el 1991 amb Racing Club de Avellaneda, on va jugar 133 partits a la màxima divisió argentina. En els seus darrers anys al Racing es va guanyar la reputació de ser un bon llançador de penals.
El 1997 fitxa pel Newell's Old Boys, i a l'any següent dona el salt a la UD Las Palmas, de la competició espanyola. Després d'una cessió al Pachuca mexicà, on guanya la competició d'Hivern de 1999, retorna a l'equip canari. A Las Palmas torna a llançar els penals, aconseguint 6 gols, rècord absolut de gols d'un porter de la primera divisió espanyola, juntament amb el també porter argentí Carlos Fenoy.
El 2003 retorna al seu país per jugar amb Estudiantes de La Plata i Club Atlético Nueva Chicago. Dos anys després s'imposa a l'Apertura 2005 de Xile, amb la Unión Española, i el 2006, juga amb l'equip de la seua ciutat natal, l'Arsenal de Sarandí.
Al final de la seua carrera disputaria un tercer període a la UD Las Palmas, tot jugant 38 partits de Segona Divisió. Al juny del 2008 anuncia la seua retirada.

### Internacional

Fou internacional amb la selecció argentina en quatre ocasions. Va formar part del combinat del seu equip que va participar en la Copa Amèrica de futbol de 1997.

## Palmarès

* Lliga mexicana de futbol: 1999
* Lliga xilena de futbol: 2005

## Referències

* ↑ «Ficha de Nacho González» (en castellà). BDFutbol. [Consulta: 31 maig 2017].
* ↑ «Newell`s incorporó a Nacho González» (en castellà). La Nación (Argentina), 24-12-1997. Arxivat de l'original el 9 de setembre 2018. [Consulta: 31 maig 2017].
* ↑ Viñarás de Blas, Vidal. «Los Guiness de la historia de la Liga» (en castellà). Centro de Investigaciones de Historia y Estadística del Fútbol Español (CIHEFE), 01-05-2015. [Consulta: 31 maig 2017].
* ↑ «Nacho González anuncia su retirada» (en castellà). eldiario.es, 18-06-2008. [Consulta: 31 maig 2017].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Ignacio Calderón

Ignacio Calderón (13 de desembre de 1943) és un exfutbolista mexicà.

## Selecció de Mèxic

Va formar part de l'equip mexicà a la Copa del Món de 1966.

## Referències

* ↑ rsssf: Mexico record international footballers
* ↑ Ignacio Calderón a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Ignacio Calderón Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ CARRILLO, Omar. La Historia de las Copas del Mundo: Crónicas de la Selección Mexicana, El Tri en cada mundial.. Mèxic: Editorial Televisa edición, 2006.
# Homozeugos

Homozeugos és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Homozeugos conciliatum Guala
* Homozeugos eylesii C.E. Hubb.
* Homozeugos fragile Stapf
* Homozeugos gossweileri Stapf
* Homozeugos katakton Clayton