OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cloromagnesita

La cloromagnesita és un mineral de la classe dels halurs, que pertany al grup de la lawrencita. El seu nom fa al·lusió a la seva composició química (clor i magnesi). La IMA qüestiona el fet de classificar-lo com a mineral.

## Característiques

La cloromagnesita és un halur de fórmula química MgCl₂. Cristal·litza en el sistema hexagonal. És un mineral molt soluble en aigua. Segons la classificació de Nickel-Strunz es troba classificada al grup 3.AB. (Halurs simples sense aigua). Comparteix grup amb els següents minerals: Fluorocronita, Coccinita, Sel·laïta, Tolbachita, Lawrencita, Scacchita, Fluorita, Frankdicksonita, Strontiofluorita, Tveitita-(Y), Gagarinita-(Y), Gagarinita-(Ce) i Polezhaevaïta-(Ce).

## Formació i jaciments

Va ser descrit per primer cop al Vesuvi, associat amb silvita. Posteriorment també s'ha descrit als Estats Units i a Rússia.

## Referències

* ↑ «Chloromagnesite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
# Museu del Vi d'Ehnen

El Museu de Vi (Musée du Vin), localitzat a Ehnen, a la zona de Mosel·la a Luxemburg, il·lustra l'art de fer vi amb exposicions d'eines tradicionals i sistemes d'embotellat, juntament amb fotografies i documents vells. Obert per l'estat el 1978, ocupa la casa d'un anterior vinater decorat amb mobiliari i eines de l'època.
Ubicat a prop d'un riu, la casa vella va pertànyer a diverses generacions de la família Wellenstein. La finca també conserva una boteria que mostra com es feien els tonells així com diversos sistemes antics per calcular el pes i altres mesures. Hi ha també una petita vinya amb totes les varietats locals.

## Referències

* ↑ "The Wine Museum in Ehnen" Arxivat 1998-06-12 a Wayback Machine., Luxembourg Tourist Office in London.
* ↑ "Musée du vin, Ehnen", Le petit futé.
# Casa Pujol (Reus)

La Casa Pujol, o Cal Pujol, és un habitatge del municipi de Reus (Baix Camp) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya com a Bé Cultural d'Interès Local, construït per l'arquitecte Pere Caselles al carrer de Monterols número 37.

## Descripció

És un habitatge entre mitjaneres estructurat en planta baixa i tres pisos més. Als baixos hi ha un local comercial. El primer pis té quatre obertures que són balcons amb una barana de ferro forjat. Totes les obertures són allindanades flanquejades per falses pilastres acanalades en les quals reposen les mènsules de sota els balcons. De l'edifici en destaca la decoració de la façana a les plantes superiors. Al segon pis, el balcó té les obertures més petites, i presenta un disseny similar al primer. La separació entre pisos es fa per una sanefa amb formes quadrangulars encoixinades amb relleu, tant entre la planta baixa i el primer pis, com entre els pisos superiors. Al pis superior tot i haver-hi el mateix nombre d'obertures i de la mateixa tipologia, els balcons són individuals. Tots els balcons estan suportats per mènsules treballades però destaquen sobretot les que suporten el ràfec que fa de remat perquè tenen motius florals i presenten una cara que mira endavant. Al damunt de la porta del comerç hi ha la data 1873, any en què es va constituir la societat que regenta la botiga. La casa és del 1892, i va ser restaurada el 2006, segons el gravat que hi ha al costat de la porta.

## Referències

* ↑ «Casa Pujol». PatMapa. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24-VII-2025].
# Purcell (cràter)

Purcell és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 87,67 km de diàmetre. Porta el nom del compositor anglès Henry Purcell (c. 1659-1695), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1979.

## Referències

* ↑ «Purcell». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 07-03-2011. [Consulta: 16 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# The Cross Bearer

The Cross Bearer és una pel·lícula muda de la de la World Film Company dirigida per George Archainbaud i protagonitzada per Montagu Love, Jeanne Eagels i Tony Merlo. La pel·lícula es va estrenar el 1 d’abril de 1918. Es considera una pel·lícula perduda.

## Argument

Quan les tropes alemanyes envaeixen la ciutat belga de Lovaina durant la Primera Guerra Mundial el cardenal Mercier protegeix l’altar de la seva església de la profanació. Tot i que els soldats cometen grans atrocitats, el cardenal fa tot el possible per protegir els ciutadans. Liane de Merode, una jove tutelada pel cardenal Mercier, està promesa amb l'oficial belga Maurice Lambeaux, però el governador general alemany, el baró Spiegelman, intenta fer-se-la seva tot i els esforços del cardenal. Maurice travessa les línies alemanyes disfressat i el cardenal casa en secret a la jove parella i els aconsegueix passar cap a França on aconsegueixen arribar després d’una sèrie de vicissituds.

## Repartiment

* Montagu Love (cardenal Mercier)
* Jeanne Eagels (Liane de Merode)
* Anthony Merlo (tinent Maurice Lambeaux)
* George Morgan (Gaston Van Leys)
* Edward Elkas (banquer Van Leys)
* Charles Brandt (baró Spiegelman)
* Eloise Clement] (Jeanne Perrier)
* Al Hart (coronel Krause)
* Alec B. Francis (germà Joseph)
* Kate Lester (la criada del cardenal)
* Fanny Cogan (Madame Lambeaux)
* Henrietta Simpson (Madame Van Leys)
* Hubert Wilke

## Referències

* 1 2 «“The Cross Bearer”». Moving Picture World, 02-03-1918, pàg. 1272.
* ↑ «Cardinal Mercier in World feature». Motion Picture News, 02-03-1918, pàg. 1297.
* ↑ «The Cross Bearer» (en anglès). Silent Era : Progressive Silent Film List. [Consulta: 18 gener 2021].
* ↑ Milne, Peter «“The Cross Bearer». Motion Picture News, 19-01-1918, pàg. 442.

## Enllaços externs

* The Cross Bearer al catàleg de l'American Film Institute
# Africans subsaharians a Escòcia

Els africans subsaharians a Escòcia són les persones que tenen el seu origen a l'Àfrica Subsahariana i que viuen a Escòcia. El seu nombre ha crescut durant els últims anys degut sobretot a la immigració. Un nombre important d'aquests immigrants provenen de Nigèria, en part com a resultat dels vincles entre la indústria petroliera escocesa i la del Delta del Níger.
Els escocesos van estar molt involucrats en el comerç d'esclaus, fins al punt que s'estimava que un terç dels esclaus de Jamaica, el 1817, eren propietat d'escocesos. Això provocava que hi hagués un nombre significant de població negra a Escòcia a aquesta època, alguns dels quals havien obtingut la llibertat.

## Africans subsaharians a Escòcia en l'actualitat

Un informe dels 2000 manifestava que els africans subsaharians tenien dificultats a sentir la identitat escocesa. Aquest també deia que generalment els africans subsaharians no estaven ben representats a la societat escocesa.

## Africans subsaharians notables a Escòcia
### Entreteniment

* Goldie (DJ) -
* Tony Osoba (actor)
* Finley Quaye (músic)

### Esport
#### Futbol

* Ikechi Anya
* Kevin Harper
* Chris Iwelumo
* Vic Kasule
* Brian McPhee
* Daniel Ogunmade
* Iffy Onuora
* Emmanuel Panther
* Nigel Quashie
* Andrew Watson

### Altres

* John Edmonstone (professor universitari)
* Jackie Kay (escriptor)

## A la Ficció

* El dimoni del videojoc Team Fortress 2 és un ciclop escocès negre.

## Referències

* ↑ «Scotland and the Abolition of the Slave Trade». Arxivat de l'original el 2009-12-04. [Consulta: 30 setembre 2009].
* ↑ «Black Servants in Scotland». Arxivat de l'original el 2009-12-06. [Consulta: 30 setembre 2009].
* ↑ Who’s a Real Scot? The Report of Embracing Multicultural Scotland
* ↑ Black Affronted
* ↑ «Meet the demoman». Team Fortress 2. [Consulta: 4 gener 2016].
# La electrificación total de México acabará con la miseria del pueblo

La electrificación total de México acabará con la miseria del pueblo és un mural inacabat de David Siqueiros i Josep Renau per al Sindicat Mexicà d'Electricistes, que havia d'ubicar-se a quatre parets del hall de la seu del sindicat. El mural s'havia de realitzar a continuació de Retrato de la Burguesía, i es conserven molts dels materials preparatoris.
També s'ha conegut com La marcha del proletariado.

## Referències

* 1 2 Renau, Josep. Josep Renau. Valencia: IVAM Institut Valencia d'Art Modern, 2003, p. 82-84. ISBN 84-482-3677-7.
* 1 2 3 Brihuega, Jaime. Cambio de siglo, República y exilio: Arte del siglo XX en España (en castellà). Antonio Machado Libros, 2018-07-05. ISBN 978-84-9114-171-6.
* ↑ Renau, Josep. Josep Renau. Valencia: IVAM Institut Valencia d'Art Modern, 2003, p. 83, 311. ISBN 84-482-3677-7.
# Puig Gros

Puig Gros és el nom dels següents llocs:
* Puig Gros (Alcanar), muntanya d'Alcanar a la comarca del Montsià
* Puig Gros (Argençola), muntanya situada al municipi d'Argençola (Anoia)
* Puig Gros (Bescanó), muntanya de Bescanó a la comarca del Gironès
* Puig Gros (Boadella i les Escaules), muntanya de Boadella i les Escaules a la comarca de l'Alt Empordà
* Puig Gros (Calonge de Segarra): muntanya situada al municipi de Calonge de Segarra (Anoia)
* Puig Gros (Capmany), muntanya de Capmany a la comarca de l'Alt Empordà
* Puig Gros (Cruïlles, Monells i Sant Sadurní de l'Heura), muntanya de Cruïlles, Monells i Sant Sadurní de l'Heura (Baix Empordà)
* Puig Gros (Eivissa)
* Puig Gros (Forallac), muntanya del municipi de Forallac a la comarca del Baix Empordà
* Puig Gros (El Port de la Selva), muntanya del Port de la Selva a la comarca de l'Alt Empordà
* Puig Gros (Sant Hilari Sacalm), muntanya entre els municipis de Vilanova de Sau (Osona) i de Sant Hilari (la Selva)
* Puig Gros (Sant Feliu de Guíxols), muntanya de Sant Feliu de Guíxols a la comarca del Baix Empordà
* Puig Gros (Sant Mateu de Bages), muntanya situada al municipi de Sant Mateu de Bages (Bages)
* Puig Gros (Tossa de Mar), de Tossa de Mar a la comarca de la Selva
* Puig Gros de Bendinat a Palma, Mallorca
* Puig Gros de Ternelles a Pollença, Mallorca
* Puig Gros d'en Torroella, muntanya de Forallac a la comarca del Baix Empordà
# Cobitis pacifica

Cobitis pacifica és una espècie de peix de la família dels cobítids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

Viu en zones de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba a Corea.

## Referències

* ↑ Linnaeus C. 1758. Systema Naturae, Ed. X. (Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata.) Holmiae. Systema Nat. ed. 10 v. 1. i-ii + 1-824.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Kim, I.S., Y. Choi, C.L. Lee, Y.J. Lee, B.J. Kim i J.H. Kim 2005. Illustrated book of Korean fishes. Kyo-Hak Pub Co. Seoul. 615p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Joana Elisabet de Holstein-Gottorp

Joana Elisabet de Holstein-Gottorp (en alemany Johanna Elisabeth von Schleswig-Holstein-Gottorf) va néixer al palau de Gottorf (Alemanya) el 24 d'octubre de 1712 i va morir a París el 30 de maig de 1760. Era filla del príncep Cristià August de Holstein-Gottorp (1673-1726) i d'Albertina Frederica de Baden-Durlach (1683-1755).
Joana Elisabet, quan el seu germà Adolf Frederic va ser elegit com a successor del tron de Suècia, conscient que ella havia estat casada amb un home de rang inferior al seu, va procurar per tots els mitjans casar algun dels seus fills amb alguna família reial. Cosa que va aconseguir amb Sofia Augusta, convertida en tsarina de Rússia en casar-se amb Pere III de Rússia. Amb tot, ella no va ser ben acceptada a la Cort del tsar i un cop fet el casament en va ser apartada, fins a prohibir-li veure la seva filla.
Vídua el 1747, es retirà a París on residí fins a la seva mort.

## Matrimoni i fills

El 8 de novembre de 1727, amb poc més de 15 anys, es va casar amb Cristià August d'Anhalt-Zerbst (1690-1747), un general de l'exèrcit prussià fill del príncep Joan Lluís I d'Anhalt-Zerbst (1656-1704) i de Cristina Elionor de Zeutsch (1666-1699). El matrimoni va tenir cinc fills:
* Sofia Augusta (1729−1796), que adoptà el nom de Caterina en casar-se amb Pere III de Rússia (1728−1762), convertint-se així en tsarina de Rússia.
* Guillem Cristià (1730-1742)
* Frederic August (1734−1793), casat primer amb la princesa Carolina de Hessen-Kassel (1732-1759) i després amb Frederica Augusta d'Anhalt-Zerbst (1744-1827).
* Augusta Cristina, nascuda i morta el 1736.
* Elisabet Ulrica (1742-1745)

## Bibliografia

* Carolly Erickson, Catalina La Grande, Milà, Mondadori, 2004. ISBN 88-04-47127-1

## Enllaços externs

* http://www.stefan-schueler.de/geschichte/johannaelisabeth.html Arxivat 2010-04-04 a Wayback Machine.
# Francesca Felipa de Montsoriu i Montpalau

Francesca Felipa de Montsoriu i Montpalau (València 1642 - 1709) fou una noble senyora pertanyent a l'aristocràcia valenciana, IV comtessa de Xestalgar i X baronessa d'Estivella, entre altres títols.

## Biografia

Filla de Josep de Montsoriu i de Maria de Montpalau, i neta de Baltasar de Montpalau, encarnava la unió patrimonial d'ambdós llinatges nobiliaris, els Montsoriu i els Montpalau. Es va casar el 1656 amb Joan Maties Vallterra, però quedà vídua al poc de temps, i el juny del 1665 va contraure segones núpcies amb el seu cosí Onofre Vicent Escrivà d'Íxer i de Montpalau, II comte de l'Alcúdia. El 1664 havia mort sense fills son tio matern, Gaspar de Montpalau i Mussefi, II comte de Xestalgar, per la qual cosa aquest títol passà temporalment a sa mare, qui fou breument III comtessa de Xestalgar (1664 - 1666). El 1666 faltà sa mare, i Francesca Felipa heretà tots els dominis del vincle dels Montpalau, el més important dels quals era el comtat de Xestalgar. Durant la guerra de Successió espanyola va patir nombrosos maldecaps, sobretot per la revolta de molts dels seus vassalls durant els anys 1705 i 1706, i pel fracàs del seu fill Baltasar com a virrei de Mallorca, qui va ser expulsat de l'illa pels austriacistes (1706). Després de la batalla d'Almansa (25 d'abril de 1707) va recuperar el control de les seues possessions. Francesca Felipa va morir el 7 de novembre del 1709 i fou succeïda pel susdit fill Baltasar.

## Variabilitat del nom

La variabilitat en els noms és pròpia de l'època i es trobava en funció dels documents, segons es referiren a uns o uns altres dominis. També cal assenyalar la penosa i forçada castellanització de l'antroponímia. A més a més, aquesta aristòcrata sovint signava afegint el cognom Centelles, llinatge del qual descendia i n'estava orgullosa; per això és freqüent trobar-la com a “Francisca Felipa de Monsoriu Mompalau y Centelles”.

## Referències

* ↑ https://www.google.cat/search?q=comtat+de+l%27Alc%C3%BAdia&ie=utf-8&oe=utf-8&client=firefox-b&gfe_rd=cr&ei=ikRfWYD6IOOJ8QfWiZeIBg#
* ↑ Jiménez, F.J.. Gestalgar: contribución a su historia. València: Ediciones La Sirena, 2009. ISBN 978-84-92692-04-0.
# Africo

Africo és un municipi situat al territori de la Ciutat metropolitana de Reggio de Calàbria, a la regió de la Calàbria, (Itàlia).
Africo limita amb els municipis de Bianco, Bruzzano Zeffirio, Bova, Cosoleto, Roghudi, Samo, Sant'Agata del Bianco i Staiti.

## Galeria

* Localització d'Africo a la prov. de Reggio Calabria

## Referències

Viccionari
# Le ciel est à vous

Le ciel est à vous és un pel·lícula dramàtica francesa de 1944 dirigida per Jean Grémillon i protagonitzada per Madeleine Renaud i Charles Vanel. L'abril de 2019, una versió restaurada de la pel·lícula va ser seleccionada per mostrar-se a la secció Cannes Classics al 72è Festival Internacional de Cinema de Canes.

## Argument

El mecànic Pierre Gauthier dirigeix el seu propi garatge fins que és expropiat perquè els seus terrenys són necessaris per un nou aeroport. Juntament amb la seva dona Thérèse, els seus dos fills i la seva sogra malcarada s'ha de traslladar. Pel seu caràcter amable presta tot tipus de serveis a tothom qui li demana un favor. Quan ajuda a un home de negocis el cotxe al qual s'ha avariat enmig de la nit, a ell i a la seva dona se'ls ofereix una nova feina, dirigint un concessionari d'automòbils i un negoci de serveis a una altra ciutat. Thérèse accepta el nou treball a prova, deixant en Pierre la cura dels seus fills. Durant la seva absència, Pierre, antic pilot de la Primera Guerra Mundial, torna al seu amor per l'aviació i descuida la seva feina i la seva família. Quan Thérèse torna, hi ha conflicte fins que finalment ella també descobreix l'alegria de l'aviació i aprèn a entendre en Pierre. Després de lluitar mútuament per seguir el seu somni d'èxit en l'aviació, Thérèse decideix intentar batre un rècord de vol de llarga distància i ho aconsegueix.

## Repartiment

* Madeleine Renaud – Thérèse Gauthier
* Charles Vanel – Pierre Gauthier
* Jean Debucourt – Larcher
* Raymonde Vernay – Madame Brissard
* Léonce Corne – Doctor Maulette
* Raoul Marco – Monsieur Noblet
* Albert Rémy – Marcel
* Robert Le Fort – Robert
* Anne-Marie Labaye – Jacqueline
* Michel François – Claude
* Gaston Mauger – el successor del Doctor Maulette
* Paul Demange – Petit
* Henry Houry – membre del consell d'administració
* Anne Vandène – Lucienne Ivry

## Producció

* El rodatge es va efectuar entre juny i octubre de 1943. L'aeròdrom de Le Bourget es va utilitzar per algunes gravacions de la pel·lícula abans dels bombardeigs del 16 d'agost de 1943. Les altres escenes "aeronàutiques" es van produir llavors a l'aeròdrom de Bron (Lió).
* Una versió restaurada de la pel·lícula s'estrenarà a finals de setembre/inicis d'octubre de 2021.

## Recepció

La pel·lícula va tenir bona acollida en dues ocasions: primer per la premsa del règim de Vichy, col·laboracionista en el moment de l'estrena, després pels cineclubs d'esquerra després de l'Alliberament de França.

## Referències

* ↑ «The Woman Who Dared». unifrance.org. [Consulta: 19 febrer 2014].
* ↑ «Cannes Classics 2019», 26-04-2019. [Consulta: 26 abril 2019].
* ↑ Murielle Joudet, « Un cœur dans la machine », Cahiers du cinéma, numéro 779, setembre 2021, p. 75
* ↑ Encyclopédie du cinéma, Roger Boussinot, Ed. Bordas, p. 290

## Bibliografia

* Higbee, Will & Leahy, Sarah. Studies in French Cinema: UK Perspectives, 1985–2010. Intellect Books, 2011.
* François Albera «Le Ciel est à vous». 1895, revue d'histoire du cinéma, 1997.

## Enllaços externs

* Le ciel est à vous, fragment a Dailymotion
# Cobitis pontica

Cobitis pontica és una espècie de peix d'aigua dolça de la família dels cobítids i de l'ordre dels cipriniformes.
Es troba des de petits rierols fins a grans rius, en aigües fluïdes o estancades sobre fons de sorra, llim o fang. Les femelles poden assolir 10,05 cm de llargària total. És ovípar. Viu en zones de clima temperat, des del riu Veleka a Bulgària cap a Anatòlia a Turquia.

## Referències

* ↑ Vasil'eva, Ekaterina D.; Vasil'ev, V.P. «Cobitis pontica sp. nova - a new spined loach species (Cobitidae) from the Bulgarian waters» (en anglès). Journal of Ichthyology, 46, (Suppl. 1), 2006, pàg. 15-20. DOI: 10.1134/S003294520610002X.
* 1 2 Torres, Armi G.; Luna, Susan M. «Cobitis pontica Vasil'eva & Vasil'ev, 2006 Pontic spined loach» (en anglès). Fishbase.
* ↑ Kottelat, M. i J. Freyhof 2007. Handbook of European freshwater fishes. Publications Kottelat, Cornol. 646 p.
# Casa al carrer Major, 20 (el Talladell)

La Casa al carrer Major, 20 és una casa del Talladell, al municipi de Tàrrega (Urgell), protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És una casa situada al costat de l'església amb façana principal al carrer Major i lateral a la Plaça Església. Té dues plantes i golfes i a pesar de les notables dimensions són molt escasses les obertures. Són interessants les llindes de balcó i finestra de la primera planta que donen la sensació d'haver estat una casa de certa categoria a pesar del deteriorament present. La façana és de maçoneria concertada i el lateral de maçoneria. La coberta és de teula àrab. La seva construcció és del segle xviii.

## Referències

* ↑ «Casa al carrer Major, 20». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 gener 2017].
# Publi Gabini Capitó

Publi Gabini Capitó és el nom dels següents personatges:
* Publi Gabini Capitó, pretor el 89 aC
* Publi Gabini Capitó, participant en la conspiració de Catilina.
# Geneviève Juttet

Geneviève Juttet (15è districte de París, 4 d'agost de 1916 - 16è districte de París, 25 de desembre de 2015), coneguda com a Bouboule, va ser una actriu infantil francesa.

## Filmografia

* 1921 : Parisette de Louis Feuillade
* 1923 : Le Gamin de Paris de Louis Feuillade : Gaby
* 1923 : La Gosseline de Louis Feuillade - La Gosseline
* 1924 : La Fille bien gardée de Louis Feuillade : La petite Berthe de Flasquemont
* 1924 : Le Stigmate de Louis Feuillade i Maurice Champreux : Geneviève
* 1924 : L'Orphelin de Paris de Louis Feuillade : Josette
* 1924 : Pierrot, Pierrette de Louis Feuillade : Pierrette
* 1924 : Lucette de Louis Feuillade i Maurice Champreux : Lucette
* 1925 : Le Roi de la pédale de Maurice Champreux : Bouboule de Gomme
* 1926 : Bibi-la-Purée de Maurice Champreux : Pouf, une petite mendiante
* 1926 : Le P'tit Parigot de René Le Somptier : Louisette Mesnil
* 1934 : Le Centenaire de Pierre-Jean Ducis

## Notes i referències

* ↑ « Cinéma : ils nous ont quittés en 2015 » sur avoir-alire.com, texte additionnel.
* ↑ Bouboule a lesgensducinema.com
# Le deportate della sezione speciale SS

Le deportate della sezione speciale SS (estrenada en anglès com Deported Women of the SS Special Section) és una pel·lícula de drama eròtic italiana del 1976 dirigida per Rino Di Silvestro. La pel·lícula es considera la primera pel·lícula italiana de nazisploitation, després dels progenitors "d'autor" com la pel·lícula de cinema art de Liliana Cavani Il portiere di notte i la pel·lícula d'explotació Saló Kitty de Tinto Brass.

## Trama

A l'Alemanya nazi, un grup de presoneres són transportades en tren a un camp de concentració de les SS i sotmeses a tortura pel comandant del camp (John Steiner) i els seus guàrdies que inclouen una guarda lesbiana. També hi ha un suïcidi conjunt per càpsula de cianur d'un guàrdia i la seva amant presonera just abans que es vegin obligats a fer l'amor davant tot el campament. Mentrestant, el comandant desenvolupa un enamorament per una reclusa particular, Tania Nobel, de qui estava enamorat abans de la guerra i que el va rebutjar a favor d'un altre home, que després és assassinat per ordre del comandant. Després d'intentar morir-se de gana inicialment, fingeix enamorar-se d'ell. No obstant això, després d'una nit junts a l'habitació del comandant, ell revela el seu pla per escapar a Sud-amèrica i, en un acte de venjança, la Tania trenca la seva virilitat utilitzant una fulla d'afaitar amagada a la seva vagina durant el seu amor. Durant el clímax de la pel·lícula, mentre permet escapar als altres presos, mata un grup de guàrdies de les SS, només per després ser disparada per un dels guàrdies mortalment ferits.

## Repartiment

* John Steiner: Herr Erner
* Lina Polito: Tania Nobel
* Erna Schürer: Kapo Helga
* Sara Sperati: Monique DuPré
* Solvi Stubing: Fräulein Greta
* Guido Leontini: Dobermann
* Stefania D'Amario: Angela Modena
* Rik Battaglia: Soldat Fredrick

## Referències

* ↑ Marco Giusti. Dizionario dei film italiani stracult. Sperling & Kupfer, 1999.
* ↑ Le deportate della sezione speciale SS a ilcinematografo.it

## Enllaços externs

* (anglès) The Encyclopedia of Lesbian Movie Scenes Arxivat 2022-01-07 a Wayback Machine.