OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Kukunariés

Kukunariés (en grec, Κουκουναριές) és un jaciment arqueològic del nord de l'illa de Paros (Grècia). Es troba en un pujol situat al costat de la badia de Nausa.
Les excavacions i treballs de preservació de les ruïnes se'n van realitzar entre 1976 i 1992, sota la direcció de Dimitris Skilardi, encara que prèviament ja s'havien fet recerques arqueològiques a la badia de Nausa.
El lloc va estar habitat des del V mil·lenni fins al període arcaic primerenc (segle VII ae), encara que no de manera continuada, ja que va ser abandonat durant uns 12 segles entre el període ciclàdic II i el període micènic IIIC. La reocupació es produí després de la caiguda dels palaus micènics, a principis del segle XII ae, quan possiblement un grup de fugitius micènics procedents del continent es va instal·lar en un edifici de caràcter palatí que va ser construït a l'acròpoli, i fortificà el lloc fins que va ser destruït al voltant del 1150 ae.
El lloc va continuar habitat posteriorment, ja que s'han trobat alguns vestigis del període submicènic i restes d'assentaments dels períodes protogeomètric —que indiquen relacions del lloc amb Atenes— i geomètric. Després, un terratrèmol en provocà una altra destrucció a la fi del segle viii aC, però es va crear un altre assentament que va arribar a tenir les característiques d'una petita ciutat, que incloïa un temple d'Atenea. Va durar poc, però, perquè va ser abandonat a mitjan segle VII ae, encara que el temple d'Atenea continuà en ús fins al segle III ae.
El jaciment presenta restes dels períodes neolític tardà, ciclàdic primerenc, micènic tardà, protogeomètric, geomètric i arcaic.
Entre aquestes restes destaca l'acròpoli micènica del segle XII ae, on s'han trobat nombrosos recipients, armes de bronze, objectes de cristall, esteatita, ivori i coure, i esquelets de persones, cavalls i altres animals. També en són destacables els assentaments dels períodes geomètric i arcaic, un edifici que s'ha interpretat com a lloc de realització de simposis, l'àgora i el temple d'Atenea, datat de cap al 700 ae.

## Referències

* ↑ Pàgina oficial de les excavacions de Kukunaries: història de les excavacions (en grec)
* ↑ Pàgina oficial de les excavacions de Kukunaries: monuments (en grec)
# Llista d'abats del Mont Saint-Michel

A continuació hi ha una llista dels abats del Mont Saint-Michel:

## Llista d'abats del Mont Saint-Michel
### Segle X

    991-1009: Maynard II

### Segle XI

    1009-1017: Hildebert I
    1017-1023: Hildebert II
    1025-1051: Almod
    1051-1055: Théodoric
    1055-1048: Suppo
    1048-1058/60 : Radulphe o Raoul de Beaumont
    1060/65-1084: Ranulphe o Renaut de Bayeux
    1085-1102: Roger I

### Segle XII

    1106-1122: Roger II
    1125-1131: Richard de Mère
    1131-1149: Bernard du Bec
    1149-1150: Geoffroy
    1151-1153: Richard de la Mouche, Robert Hardy
    1154-1186: Robert de Torigni
    1186-1191: Martin de Furmendi
    1191-1212: Jourdain

### Segle XIII

    1212-1218: Radulphe o Raoul des Îles
    1218-1223: Thomas des Chambres
    1225-1236: Raoul de Villedieu
    1236-1264: Richard Turstin
    1264-1271: Nicolas Alexandre
    1271-1279: Nicolas Famigot
    1279-1298: Jean Le Faë
    1299-1314: Guillaume du Château

### Segle XIV

    1314-1334: Jean de la Porte
    1334-1362: Nicolas le Vitrier
    1363-1386: Geoffroy de Servon
    1386-1410: Pierre le Roy

### Segle XV

    1410-1444: Robert Jolivet
    1444-1483: Guillaume d'Estouteville
    1483-1499: André Laure
    1499-1510: Guillaume de Lamps

### Segle XVI

    1510-1513: Guérin Laure
    1515-1523: Jean de Lamps
    1524-1543: Jean le Veneur
    1543-1558: Jacques d'Annebault
    1558-1570: François Le Roux d'Anort
    1570-1587: Arthur de Cossé-Brissac
    1588-1615: François de Joyeuse

### Segle xvii

    1615-1641: Henri de Lorraine, duca di Guise
    1641-1643: Ruzé d'Effiat
    1644-1670: Jacques de Souvré
    1670-1703: Étienne Texier d'Hautefeuille

### Segle xviii

    1703-1718: Karq de Bebambourg
    1721-1799: Charles Maurice de Broglie
    1766-1769: Étienne-Charles de Loménie de Brienne
    1788: Louis-Joseph de Montmorency-Laval
# Megàpode de les Tonga

El megàpode de les Tonga (Megapodius pritchardii) és una espècie d'ocell de la família dels megapòdids (Megapodiidae) que viu en hàbitat de selva, a l'illa de Niuafo'ou, de l'arxipèlag de les Tonga.

## Descripció

Es tracta d'un megàpode mitjà, amb una llargària de 30-35 cm Amb escàs dimorfisme sexual, els adults són d'un color general gris pissarra, amb front i pili gris cendra. Les plomes del clatell formen una petita cresta. Zona al voltant de les galtes, ulls i auriculars pràcticament nues, de color vermell, amb escasses plomes gris clar. Mentó i gorja molt pàl·lids. Dors, carpó i ales marró rogenc. Parts inferiors grises, més pàl·lides al ventre. Bec i potes color groc. Iris marró. Els immaturs són semblants als adults, una mica més apagats. Els pollets no tenen zones nues al cap i el bec és marró.

## Hàbitat i distribució

Aquests ocells habiten el terra de boscos amb arbres planifolis, des del bosc secundari, amb cocoters o mangos fins als boscos no alterats, amb un sotabosc obert i abundant fullaraca, a l'illa de Niuafo'ou, de l'arxipèlag de les Tonga.

## Referències

* ↑ «Megàpode de les Tonga». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 12 octubre 2024(català)
* ↑ Elliot, Andrew. del Hoyo, J., Elliott, A. and Christie, D. A. Handbook of the birds of the world, volum 2. New World vultures to guineafowl. (en anglès). Barcelona: Lynx Edicions, 1994, p. 278-309. ISBN 9788487334153.
* ↑ Jones, Darryl N; Dekker, René WRJ; Roselaar, Cees S. The Megapodes (en anglès). Oxford University Press, 1995, p. 262. ISBN 9780198546511, 0198546513.
* ↑ Göth, Ann; Vogel, Uwe «Status of the Polynesian Megapode Megapodius pritchardii on Niuafo'ou (Tonga)» (en anglès). Bird Conservation International. Cambridge University Press, 5, 1, 03 1995, pàg. 117-128 doi= https://doi.org/10.1017/S0959270900002975.
# Televisió de l'Hospitalet

Televisió de l'Hospitalet és el canal de televisió públic d'àmbit local del municipi de l'Hospitalet de Llobregat (Barcelonès), posat en marxa el 22 de desembre de l'any 2000. Fins al 31 de gener de 2011 va ser gestionat per Lavinia TV, empresa del grup Vértice 360 i per l'empresa pública municipal La Farga. Els seus serveis informatius ofereixen informació local els 365 dies de l'any. Els estudis de Televisió de l'Hospitalet estan situats al número 25-29 de la plaça Francesc Macià i Lluçà de l'Hospitalet de Llobregat, en un edifici compartit amb les instal·lacions de la pàgina web dels mitjans de comunicació locals www.lhdigital.cat i el Diari de L'Hospitalet. El dia 28 de novembre l'Ajuntament de l'Hospitalet va anunciar que el 2012 tancaria tant la televisió com la ràdio locals.
Des del 15 d'octubre del 2012, la Televisió de l'Hospitalet torna a emetre.

## Programes

Informatiu és el programa dels serveis informatius de Televisió de l'Hospitalet que recull tota l'actualitat local. S'emet de dilluns a divendres de 15h a 15:30h de la tarda.

## Tancament

Va tancar les seves emissions el gener de 2012 arran de les retallades pressupostàries de l'ajuntament de la ciutat. Aquest ja va advertir que el pressupost municipal per al 2012 impediria la renovació de la concessió de la gestió de la televisió, que finalitzava el 31 de desembre de 2011, en les mateixes condicions que fins ara. Arran d'això, els treballadors van crear la plataforma Salvem TV L'H.

## Actualitat

Des del 15 d'octubre del 2012, Televisió de l'Hospitalet emet diversos programes, un d'ells és l'informatiu.

## Referències

* ↑ La ràdio i la televisió de l'Hospitalet tancaran el 31 de desembre, ara.cat, 4 de desembre de 2011
* ↑ L'Ajuntament de L'Hospitalet tanca definitivament la televisió i decideix remodelar la ràdio Arxivat 2017-02-02 a Wayback Machine., web del Sindicat de Periodistes, 20 de desembre de 2011
* ↑ PSC i ICV-EUiA clausuren la TV pública de l'Hospitalet, llibertat.cat, 21 de novembre de 2011

## Enllaços externs

* Web de la cadena
# Caja de Guadalajara

Caja de Guadalajara és una caixa d'estalvis castellanomanxega amb seu a Guadalajara. Va ser absorbida l'any 2010 per l'andalusa Cajasol, encara que segueix conservant la seva marca i l'obra social.

## Referències

* ↑ «Cajasol y Caja Guadalajara cierran la primera fusión interregional» (en castellà). El País, 26-01-2010. [Consulta: 16 octubre 2010].

## Vegeu també

* Confederació Espanyola de Caixes d'Estalvis
# Livry-Gargan

Livry-Gargan és un municipi francès, situat al departament de Sena Saint-Denis i a la regió de l'Illa de França. L'any 1999 tenia 37.288 habitants.
Forma part del cantó de Livry-Gargan i del districte de Le Raincy. I des del 2016, de la divisió Grand Paris - Grand Est de la Metròpoli del Gran París.
# La Picorra (Sarroca de Bellera)

La Picorra és una muntanya de 1.368,6 m d'altitud del terme municipal de Sarroca de Bellera, del Pallars Jussà, però dins de l'antic terme de Benés, de l'Alta Ribagorça, agregat el 1970 a Sarroca de Bellera.
És a la part nord-oriental d'aquest terme municipal, a prop i al nord.est del poble de Sentís, al sud-oest del de Benés. Té al seu costat sud-est el Tossal del Solà, i al sud-est del Tossal de Sant Quiri.
# Les Planes (Barcelona)

Les Planes de Vallvidrera és un nucli del barri de Vallvidrera, el Tibidabo i les Planes, del districte de Sarrià - Sant Gervasi, a la ciutat Barcelona.
Inclou els nuclis diferenciats de Mas Sauró, Mas Guimbau i el Rectoret; i s'ubica al vessant del Vallès de la serra de Collserola tocant al nucli del mateix nom del terme municipal de Sant Cugat del Vallès.
Durant molts anys, va ser primordialment un lloc d'estiueig, amb hotels, fonts i els populars berenadors. Al tombant del segle, sorgí el primer nucli urbanitzat; i a partir de la segona meitat del segle XX es va transformar en una barriada humil sense cap ordre. No va ser fins al 1980 que s'hi aprovà un pla d'actuació urbanística.
En el nucli hi ha l'estació de les Planes de les línies S1 i S2 del Metro del Vallès, de la xarxa de Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya (FGC).

## Referències

* ↑ «Santa Maria de Vallvidrera Mas Sauró». favb.cat, 04-10-2016. Arxivat de l'original el 2020-08-08 [Consulta: 4 agost 2018].
* ↑ «Història de Vallvidrera, el Tibidabo i les Planes». [Consulta: 3 agost 2018].
* ↑ «Cien años de la llegada del ferrocarril a Les Planes». La Vanguardia.

## Enllaços externs

* Els barris de Vallvidrera, el Tibidabo i les Planes. Ajuntament de Barcelona
# Guanqiu Xiu

Guanqiu Xiu :
| Xinès tradicional: | Xinès tradicional: | 毌丘秀 |
| Xinès simplificat: | Xinès simplificat: | 毋丘秀 |
    En aquest nom xinès, el cognom és Guanqiu.
Guanqiu Xiu va ser un oficial de Wei durant el període dels Tres Regnes de la Xina. Xiu era el germà menor de Guanqiu Jian. Xiu també va estar involucrat en la revolta de Jian. Després de la derrota de Wen Qin, això no obstant, durant aquest conflicte, Xiu va fugir juntament amb el seu germà cap al Regne de Wu.

## Informació personal

* Germà
** Guanqiu Jian （毌丘儉）
* Nebots
** Guanqiu Dian （毌丘甸）
** Guanqiu Xun （毌丘旬）

## Vegeu també

* Tres Regnes
* Personatges dels Tres Regnes
* Registres dels Tres Regnes
* Romanç dels Tres Regnes
# Mercedes Gancedo

Mercedes Gancedo (Buenos Aires, és una cantant soprano lírica d'òpera.
A Espanya, Gancedo ha interpretat rols com Mariana (Das Liebesverbot), Berta (Il Barbiere di Siviglia), Pamina i Zweite Dame (Die Zauberflöte), Alisa (Lucia di Lammermoor), Clarina (La Cambiale di Matrimonio), Micaela (Carmen), Kate Pinkerton (Madame Butterfly), Condesa di Ceprano (Rigoletto), Giannetta (L'Elisir d'amore) en escenaris com el del Teatro Campoamor d'Oviedo, el Teatro Jovellanos de Gijon, el Teatre de Sarrià de Barcelona, La Faràndula de Sabadell, el Gran Teatre del Liceu o el Festival Castell de Peralada, i sota la batuta de mestres com Enrico Delamboye, Daniel Montané, Riccardo Frizza i Josep Pons.
L'artista també està desenvolupant una notable carrera en el gènere del Lied, participant en importants sales i festivals com la Schubertíada de Vilabertran, el festival LIFE Victoria, el nou Barcelona Obertura Spring Festival, el Palau de la Música Catalana i L'Auditori de Barcelona.
Gancedo ha estat guardonada a la "Competizione dell'Opera" (Dresden, Alemania), al concurs “Tenor Viñas” del Gran Teatre del Liceu i ha rebut el premi Primer Palau 2017 del Palau de la Música Catalana a més d'altres premis nacionals com el premi “La voz de más porvenir” a Logroño, el premi “Pla Balaguer”, el premi absolut al concurs CIM de Barcelona, XXI Pòdiums de Música de Cambra, XIII “Luis Mariano” i el primer premi “Josep Palet”. Fou proclamada Millor Veu Jove Femenina 2018 per Òpera Jove de Catalunya.

## Discografia

En 2017 llança amb la pianista Beatriz Miralles el Disc Cooking America!, un recorregut pel continent americà.

## Referències

* ↑ Massagué, Rosa «Consagrados y por consagrar» (en castellà). elperiodico, 13-08-2018.
* ↑ «L'elisir de Mario Gas triunfa en el Liceu de Barcelona» (en espanyol europeu). [Consulta: 12 novembre 2018].
* ↑ «Una intuïció d'artista, una veu plena i una gran dama del lied - Revista Musical Catalana». Revista Musical Catalana.
* ↑ 324cat «La soprano Mercedes Gancedo reconeguda amb el premi 'El Primer Palau' per la seva "maduresa" i "qualitat" artística». CCMA.
* ↑ S.L., SCHERZO EDITORIAL. «CRÍTICA DISCO / Dos artistas importantes: Mercedes Gancedo y Beatriz Miralles | Scherzo» (en castellà). Arxivat de l'original el 2018-11-11. [Consulta: 12 novembre 2018].

## Enllaços externs

* Mercedes Gancedo - Lloc web oficial
* entrevista a La República del 23-12-2022
* projecte Dar Voz
# Tit Flavi Sabí (cònsol 69)

Tit Flavi Sabí (en llatí Titus Flavius Sabinus) va ser un magistrat romà del segle i.
Va ser cònsol sufecte junt amb Marc Celi Sabí els mesos de maig i juny de l'any 69. Era un dels generals nomenats per Marc Salvi Otó per oposar-se a les forces de Vitel·li, però després de la victòria d'aquest darrer va reconèixer al nou emperador. Tillemont pensa que era un personatge diferent al Flavi Sabí prefecte de la ciutat i governador de Mèsia, i Tàcit no menciona el praenomen del prefecte de la ciutat, però sembla indicar que eren la mateixa persona. Probablement eren diferents perquè aquest general va ser enviat al nord d'Itàlia per Otó per combatre a Vitel·li, cosa molt improbable si era prefecte de la ciutat. D'altra banda, el seu nom segons les inscripcions era Titus però el prefecte de la ciutat no es podia dir Titus, ja que aquest era el nom del seu germà Vespasià. D'altra banda Vespasià portava el nom Titus com el seu pare, en contra del costum de donar el mateix nom al fill gran, cosa que només s'explicaria si un fill més gran que Flavi Sabí hagués mort jove, abans del naixement de Vespasià, i després va néixer aquest i va rebre el nom Titus que havia quedat vacant.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/698?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=SabinusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 690. ]
# Brookfield (Missouri)

Brookfield és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 4.769 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Brookfield tenia 4.769 habitants, 2.058 habitatges, i 1.234 famílies. La densitat de població era de 428,2 habitants per km².
Dels 2.058 habitatges en un 27,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,8% hi vivien parelles casades, en un 11,4% dones solteres, i en un 40% no eren unitats familiars. En el 35,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 20,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,23 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,86.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,1% tenia menys de 18 anys, un 7,2% entre 18 i 24, un 23,1% entre 25 i 44, un 20,8% de 45 a 60 i un 24,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 77,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.753 $ i la renda mediana per família de 32.385 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.284 $ mentre que les dones 19.004 $. La renda per capita de la població era de 14.842 $. Entorn del 14,7% de les famílies i el 19,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Brookfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Brookfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Lluís I de Borbó-Condé

Lluís I de Borbó-Condé, príncep de Condé (Vendôme, 1530 - Jarnac, 1569). Primer príncep de Condé i cap de la Casa de Condé (1530 - 1818). Fou membre del partit hugonot arran de la seva conversió al protestantisme, i va morir en la batalla de Jarnac durant la tercera guerra de religió a França.

## Referències

* ↑ Germa-Romann, Du, Hélène. Du « bel mourir » au « bien mourir » : le sentiment de la mort chez les gentilshommes français (1515-1643) (en francès). Genève: Librairie Droz, 2001, p. 227-228. ISBN 978-2-600-00463-3.
# Károly Zsák

Károly Zsák (Budapest, 30 d'agost de 1895 - Budapest, 2 de novembre de 1944) fou un futbolista hongarès de la dècada de 1910.
Fou internacional amb la selecció d'Hongria, amb la qual disputà els Jocs Olímpics d'Estiu de 1912 i als de 1924.

## Referències

* ↑ Tomba de Károly Zsák
* ↑ «Zsák Károly - Biográfia». Arxivat de l'original el 2011-07-21. [Consulta: 18 agost 2018].
# Línia evolutiva d'Electrike

Aquesta línia evolutiva de Pokémon inclou Electrike i Manectric.

## Electrike

Electrike és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus elèctric i evoluciona a Manectric.

## Manectric

Manectric és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus elèctric i evoluciona d'Electrike.
Segons GamesRadar+, el disseny d'aquest Pokémon es basa en els raiju del folklore japonès.

## Referències

* 1 2 «Pokémon Franchise Approaches 150 Million Games Sold» (en anglès). PR Newswire. Nintendo, 04-10-2005 [Consulta: 21 setembre 2020].
* ↑ Sullivan, L. «17 Pokemon based on real-world mythology» (en anglès). GamesRadar+, 4 febrer 2014. [Consulta: 9 setembre 2021].

## Enllaços externs

* Web oficial de Pokémon
* Electrike a Bulbapedia (anglès)
* Manectric a Bulbapedia (anglès)
Espècies de Pokémon :
# Collada dels Cabrits

La Collada dels Cabrits és una collada dels contraforts nord-orientals del Massís del Canigó, a 1.196,9 metres d'altitud, en el límit dels termes comunals d'Estoer i de Vallestàvia, tots dos a la comarca del Conflent (Catalunya del Nord).
Està situat a prop de l'extrem nord-oest del terme de Vallestàvia i al sector nord-est del d'Estoer. És just a migdia del Roc de l'Agla i al nord del Puig dels Moros, al nord-oest del Cortal del Xuri.

## Referències

* ↑ La Collada dels Cabrits en els ortofotomapes de l'IGN
# Gummo Marx

Milton Marx (23 d'octubre de 1892 - 21 d'abril de 1977), més conegut com a Gummo, va ser un dels Germans Marx.
Nascut a Nova York, va treballar al costat dels seus germans durant un breu període al vodevil, però finalment va deixar el món de l'actuació al no ser aquesta una activitat gaire del seu gust. Aquesta decisió fou presa abans que els Germans Marx comencessin a ser coneguts per les seves pel·lícules.
Gummo va ser l'únic dels Germans que va servir com soldat a la I Guerra Mundial. Després de llicenciar-se, va entrar en el món de la moda i més tard va fundar amb el seu germà Zeppo Marx una agència teatral. Després de vendre-la, Gummo es convertí en el representant de Groucho Marx i va ajudar a la resta dels seus germans en la realització del seu programa de televisió The Life of Riley.
Va morir el 21 d'abril de 1977 a Palm Springs (Califòrnia).
# Timex Group

Timex Group B.V., o Timex Group, és una societat hòlding holandesa amb seu a Amsterdam, Països Baixos, i l'empresa matriu de diverses empreses de fabricació de rellotges al voltant del món, incloent-hi Timex Group USA, Inc., TMX Filipines, Inc., i Timex Group India Ltd. Les empreses i llicències mundials exclusives inclouen la Timex Business Unit (Timex, Timex Ironman, Opex, TX, Nautica, Marc Eckō), Timex Group Luxury Watches (Valentino, Salvatore Ferragamo), Sequel (Guess?, Gc), Vertime (Versace, Versus) i el Giorgio Galli Design Lab. Avui, els productes del Timex Group B.V. es fabriquen a les Filipines, Hong Kong, Xina, França, Índia i Suïssa, sovint basats en una tecnologia que es continua desenvolupant als Estats Units i a l'Alemanya. El grup té operacions en diversos països d'Europa, Amèrica, Àsia i Austràlia.

## Referències

* 1 2 3 «Facts & Figures» (en anglès). Timex Group. [Consulta: 4 febrer 2012].
* ↑ «Timex Group B.V.» (en anglès). Bloomberg. [Consulta: 4 febrer 2012].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial (anglès)
# Brookfield (Nou Hampshire)

Brookfield és una població dels Estats Units a l'estat de Nou Hampshire. Segons el cens del 2000 tenia 604 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Brookfield tenia 604 habitants, 236 habitatges, i 180 famílies. La densitat de població era de 10,2 habitants per km².
Dels 236 habitatges en un 30,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66,5% hi vivien parelles casades, en un 6,8% dones solteres, i en un 23,7% no eren unitats familiars. En el 18,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,56 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,3% tenia menys de 18 anys, un 5,5% entre 18 i 24, un 25,3% entre 25 i 44, un 29,1% de 45 a 60 i un 16,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 52.132$ i la renda mediana per família de 54.688$. Els homes tenien una renda mediana de 36.154$ mentre que les dones 26.719$. La renda per capita de la població era de 25.745$. Entorn de l'1,1% de les famílies i l'1,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Brookfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Brookfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.