OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Amblygobius phalaena

Amblygobius phalaena és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de les Filipines fins a les Illes de la Societat, les Illes Ryukyu, el sud d'Austràlia i Micronèsia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Lieske, E. i R. Myers 1994. Collins Pocket Guide. Coral reef fishes. Indo-Pacific & Caribbean including the Red Sea. Harper Collins Publishers, 400 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Caló des Serral

Caló des Serral és una cala verge del terme de Manacor a Mallorca. S'hi accedeix des de la carretera que va de Portocristo a Portocolom.
# Rade Bogdanović

Rade Bogdanović (en serbi: Раде Богдановић) és un exfutbolista i entrenador serbo-bosnià, nascut a Sarajevo el 21 de maig de 1970.
Va iniciar la seua carrera al Željezničar, tot debutant el 1987, en la lliga iugoslava. Va romandre fins a 1992, quan va escometre una etapa asiàtica per Cora del Sud i el Japó, que duraria fins al fitxatge per l'Atlètic de Madrid, de la mà de Radomir Antić.
Al pocs mesos va ser cedit al NAC Breda holandés i a la campanya següent al Werder Bremen, on va estar durant quatre temporades. La temporada 02/03 va jugar amb l'Arminia Bielefeld i posteriorment va recalar a l'Al-Wahda, dels Emirats Àrabs Units, lloc on penjà les botes.
Va ser tres vegades internacional amb la selecció iugoslava de futbol, tot marcant dos gols. Abans va ser requerit per la selecció de Bòsnia, però Bogdanovic va preferir Belgrad.
Després de la seua retirada ha seguit vinculat al món del futbol com a entrenador. El 2006-07 dirigí al FK Rad.
# Linköpings FC

El Linköpings FC és un club femení de futbol de Linköping, a Suècia. Està afiliat al Linköpings HC, un club de hoquei sobre gel.
Ha destacat especialment a la Copa, que ha guanyat en cinc ocasions des del 2006. També ha guanyat una Lliga, i en la seva única participació a la Lliga de Campions va arribar als quarts de final.

## Plantilla 2016

| Porteres | Defenses | Centrocampistes | Davanteres |
| Cajsa Andersson Matilda Haglund Jessica Lennström — — — — | Jonna Andersson Janni Arnth-Jensen Magdalena Ericsson Emma Öjert Jessica Samuelsson — — | Alma Ekberg Mariann Gajhede Emilia Larsson Emma Lennartsson Kristine Minde Cláudia Neto Renée Slegers | Agnes Bergling Stina Blackstenius Pernille Mosegaard-Harder Sara Olai Fridolina Rolfö — — |

## Palmarès

* 1 Lliga de Suècia
** 2009
* 5 Copes de Suècia
** 2006 - 2008 - 2009 - 13/14 - 14/15
Trajectòria a la Lliga de Campions de la UEFA :
| Edició | Fase previa ¹ | Setzens de final | Vuitens de final | Quarts de final | Semifinals | Final |
| 10/11 | | Krka Novo Mesto | Sparta Praga | Arsenal FC |
* ¹ Fase de grups. Equip classificat pillor possicionat en cas d'eliminació o equip eliminat millor possicionat en cas de classificació.

## Referències

* ↑ UEFA
* ↑ RSSSF
# Corydoras stenocephalus

Corydoras stenocephalus és una espècie de peix de la família dels cal·líctids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,4 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Equador i el Perú.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Corydoras stenocephalus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Burgess, W.E. 1992. Colored atlas of miniature catfish. Every species of Corydoras, Brochis and Aspidoras. T.F.H. Publications, Inc., Estats Units. 224 p.
* Eigenmann, C. H. & W. R. Allen. 1942. Fishes of western South America. I. The intercordilleran and Amazonian lowlands of Peru. II.- The high pampas of Peru, Bolivia, and northern Chile. With a revision of the Peruvian Gymnotidae, and of the genus Orestias. Univ. Kentucky. Fishes West. S. America: i-xv + 1-494, Pls. 1-22.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Reis, R.E. 2003. Callichthyidae (Armored catfishes). p. 291-309. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Alban Hoxha

Alban Bekim Hoxha (nascut el 23 de novembre de 1987) és un futbolista professional albanès que juga com a porter al club Partizani Tirana i amb la Selecció nacional d'Albània.
Va començar al Dinamo Tirana el 2004 fins al 2011 en que fou traspassat al KS Kastrioti. La temporada 2012-2013 es va incorporar al KF Besa Kavajë fins que l'estiu del 2013 ingressa al FK Partizani Tirana on juga actualment dins la Lliga albanesa de futbol.

## Referències

* ↑ «Alban Hoxha - Player profile 22/23» (en anglès). transfermarkt.com. [Consulta: 15 octubre 2022].
* ↑ «Hoxha (Alban Hoxha)» (en anglès). en.as.com, 17-06-2021. [Consulta: 16 octubre 2022].
* ↑ «Alban HOXHA». footballdatabase.eu. [Consulta: 16 octubre 2022].
# Camps de Sport del Sardinero (1913)

L'antic estadi El Sardinero, també anomenat Camps de Sport del Sardinero, fou un estadi de futbol de la ciutat de Santander, Espanya.
Va ser construït el 1913. Fou la seu del club Racing de Santander durant tres quarts de segle. L'any 1988 fou reemplaçat per l'actual estadi El Sardinero i finalment demolit el 2008. Tenia una capacitat per a 20.000 espectadors. El darrer partit disputat fou el 15 de maig de 1988 en un Racing - Granada (0-0).
Durant la guerra civil espanyola, aquest terreny fou habilitat com a camp de concentració per a presoners republicans.

## Referències

* ↑ «Veinte años no es nada». eldiariomontanes.es, 22-08-2008. [Consulta: 3 abril 2016].
* ↑ «Santander – Campos de Sport de El Sardinero (1913-1988)». Estadios de Espana, 14-01-2019. [Consulta: 14 gener 2020].
* ↑ «Campo de concentración de Santander». Carlos Hernández de Miguel.
# Decoració d'ous

La decoració d'ous és l'art o el treball manual de decorar ous. És un tipus d'artesania força popular a causa de la forma atractiva, suau i ovalada de l'ou. Encara que és possible decorar tota mena d'ou d'au mitjançant aquest procés, sovint els decoradors prefereixen els ous més grans i resistents.
Sovint els ous d'oca, ànec i gallina són buidats mitjançant la tècnica de "bufatge", per fer-ho se'ls realitza un orifici a cada extrem i mentre es bufa per un d'ells el contingut surt per l'altre. Després la closca de l'ou pot ser o bé tallada, tenyida, pintada, tractada amb aplics o bé decorada d'una altra forma mitjançant una sèrie de tècniques. La decoració d'ous és especialment popular als països de l'Europa de l'Est.
Alguns ous com els d'emú o d'estruç són tan grans i resistents que és possible tallar les seves closcas sense que es trenquin. La decoració dels ous d'emú aprofita el contrast de colors naturals de l'ou entre el verd clapat exterior de la closca i el color de la zona interna. S'han trobat closques d'ous d'estruç tallat amb dissenys regulars que tenen 60.000 anys d'antiguitat a Diepkloof Rock Shelter, Sud-àfrica.
El famós artista i joier rus Peter Carl Fabergé va fabricar per a la cort de Rússia exquisits ous decorats amb metalls preciosos i gemmes. Aquests ous de Fabergé s'assemblaven a ous decorats comuns, exceptuant que estaven fabricats en or i pedres precioses.
En la cultura persa també existia la tradició de decorar ous, que es realitzava durant l'equinocci de primavera. Aquesta època marcava l'any nou persa, i se la denominava Norouz. Les famílies decoraven ous i els col·locaven en bols. Es creu que és a partir de la mencionada tradició que es va desenvolupar el costum cristià.

## Referències

* ↑ Texier PJ, Porraz G, Parkington J, Rigaud JP, Poggenpoel C, Miller C, Tribolo C, Cartwright C, Coudenneau A, Klein R, Steele T, Verna C. (2010). "A Howiesons Poort tradition of engraving ostrich eggshell containers dated to 60,000 years ago at Diepkloof Rock Shelter, South Africa". Proceedings of the National Acadademy of Science U S A. doi|10.1073/pnas.0913047107 PMID: 20194764 (anglès)
* ↑ [«Easter - Egg Decorating and Dyeing (anglès)». Arxivat de l'original el 2011-10-14. [Consulta: 8 desembre 2011]. Easter - Egg Decorating and Dyeing (anglès)]

## Enllaços externs

* International Egg Art Guild Arxivat 2018-08-09 a Wayback Machine.
* http://canales.laverdad.es/panorama/reportaje190204-2.htm Arxivat 2008-11-09 a Wayback Machine.
# Regla de Carson

La regla de Carson és la regla general coneguda en telecomunicacions referent a l'amplada de banda, i que estableix que aproximadament tota la potència d'un senyal consistent en una portadora sinusoidal modulada en freqüència està compresa dins d'una amplada de banda (al voltant de la freqüència portadora) de
$B_{T}=2(\Delta f+f_{m})$
on Δf és la desviació màxima de la freqüència instantània f(t) (que és un efecte de modular en freqüència, igual que en Amplitud modulada (AM) es defineix l'índex de modulació respecte a l'amplitud) respecte a la portadora fc (assumint que xm(t) està normalitzada en el rang ±1), i on f$_m$ és l'amplada de banda del senyal modulador (que es defineix "en banda base" i és el mateix per al senyal modulat).
Aquesta regla, que aproxima l'amplada de banda d'una modulació angular, s'utilitza per a simplificar els càlculs, ja que s'hauria de calcular la transformada de Fourier per a obtindre l'espectre. Açò resulta prou laboriós i per tant, en la pràctica, sol utilitzar-se aquesta aproximació.
Mitjançant aquesta expressió observem que quan modulem amb modulacions angulars (FM, PM) es necessiten amplades de banda de transmissió molt més grans que els del senyal modulador.

## Regla de Carson en funció de l'índex de modulació

També es pot definir mitjançant la següent expressió:
$B_{T}=2(D+1)W$
on $W$ és l'amplada de banda del senyal modulador (si és un to pur será la seua freqüència) i $D$ és l'índex de modulació.

### Índex de modulació

Per a senyals modulats en fase (PM):
$D=\phi _{d}|m(t)|_{max}$
on $\phi _{d}$ és la sensibilitat del modulador y $m(t)$ és el senyal modulador.
Par a senyals modulats en freqüència (FM):
$D={\frac {f_{d}|m(t)|_{max}}{W}}$
on $f_{d}$ és la sensibilitat del modulador i $W$ és l'amplada de banda del senyal modulador $m(t)$.
# Albanell (desambiguació)

«albanell» té aquests significats:
* un ocell, el falcó mostatxut europeu,
* una masia de Malla (Osona, Catalunya), l'Albanell.
# Guerra dels Banu Yas

La guerra dels Banu Yas fou un conflicte curt i localitzat que es va produir el febrer del 1835 i fins a l'abril del mateix any, quan la confederació dels Banu Yas d'Abu Dhabi, després d'una llarga i esgotadora guerra amb els Kawasim (Qawasimi) i que la collita de perles s'havia perdut durant uns quants anys seguits, per redreçar la seva economia van iniciar la pirateria al Golf Pèrsic.
Els primers atacs foren a la zona entre Abu Musa i les illes Tunb el febrer; l'abril el vaixell britànic Elphinstone els va atacar prop de la Gran Tunb i els va derrotar completament (16 d'abril). El maig el resident britànic al golf, capità Samuel Hennell, va imposar als xeics que havien signat la pau amb Gran Bretanya del 1820, un tractat que ratificava aquesta pau i establia una treva durant l'estació de la pesca de perles entre els xeicats de la zona dels quals cinc van firmar (Sharjah, Dubai, Abu Dhabi, Ajman i Ras al-Khaimah el 21 de maig de 1835, per sis mesos) i més tard s'hi va adherir Umm al-Qaiwan.
La treva es va renovar periòdicament durant set anys i es va estendre per ser aplicada tot l'any (en lloc de sis mesos), fins que el 1843 fou signada per deu anys. El 4 de maig de 1853 un nou tractat va establir una treva perpètua. Durant tot aquest període encara es van produir alguns actes de pirateria al golf a la zona entre Bahrein i Al-Hasa, però ja no va afectar els Banu Yas.
# Can Comes (Tiana)

Can Comes és una masia de Tiana (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'una masia de planta baixa, pis i golfes amb cinc cossos interiors i laterals sense golfes. Aquests són, per tant, lleugerament més baixos, que els centrals. En el primer pis del cos del costat est hi ha un porxo integrat en el volum de l'edifici. Els buits de la façana principal tenen una composició simètrica amb balcons al primer pis. El voladís del balcó central és de passamans de ferro i maó, la resta són de pedra. La façana és estucada. La coberta és a dues vessants amb un petit desnivell entre els tres cossos centrals i els laterals.

## Referències

* 1 2 «An Comas». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2016].
# Le Sorcier (pel·lícula de 1903)

Le Sorcier, venut als Estats Units com The Witch's Revenge i a Gran Bretanya com The Sorcerer's Revenge, és un curtmetratge mut francès del 1903 dirigit per Georges Méliès. Va ser venut per la Star Film Company de Méliès i està numerat del 473 al 475 als seus catàlegs.

## Argument

En un entorn cortès, un rei condemna un vell bruixot a ser encadenat a un pal i torturat. El bruixot, demanant clemència, intenta entretenir la cort amb màgia, evocant un clàssic quadre viu i fent girar una cadira per si mateixa. Tanmateix, el rei és ferm. No obstant això, just quan està a punt d'encadenar el bruixot, els seus assistents es transformen en ajudants del bruixot i, en canvi, encadenen el rei. El bruixot i tota la cort lliguen els braços, i tots ballen feliços.

## Producció

Méliès interpreta el bruixot, la màgia del qual es crea utilitzant una combinació de maquinària escènica, escotilla, escamoteigs, exposició múltiple i fosa.

## Referències

* ↑ Malthête, Jacques & Mannoni, Laurent (2008), L'oeuvre de Georges Méliès, Paris: Éditions de La Martinière, p. 345, ISBN 9782732437323
* ↑ Essai de reconstitution du catalogue français de la Star-Film; suivi d'une analyse catalographique des films de Georges Méliès recensés en France, Bois d'Arcy: Service des archives du film du Centre national de la cinématographie, 1981, pàg. 131–32, ISBN 2903053073
# Consolació

«Consolació» té aquests significats:
* Premi de consolació, premi atorgat en competicions a qui no obté el premi principal
* Consolació de la filosofia, obra filosòfica de l'escriptor romà Boeci (524)
* Consolació a Polibi, obra filosòfica de l'escriptor romà Sèneca (43 dC)
* Consolació a Màrcia, obra filosòfica de l'escriptor romà Sèneca (50 dC)
* Mare de Déu de la Consolació, advocació mariana lligada particularment als agustins (4 de setembre), als franciscans conventuals (25 de maig) i als benedictins (5 de juliol)
** Ordes religiosos:
*** Germanes de la Consolació, congregació religiosa femenina fundada el 1858 per Santa Maria Rosa Molas i Vallvé a Tortosa
*** Agustines de la Mare de Déu de la Consolació, congregació religiosa femenina de germanes del Tercer Orde de Sant Agustí fundada el 1883 a les Filipines i dedicada a l'ensenyament
** Edificis religiosos:
*** Noviciat de la Consolació de Tortosa, convent de Tortosa (Baix Ebre)
**** Capella de la Consolació de Tortosa, capella del convent
*** Església de la Consolació de Porreres, església parroquial de la vila de Porreres (Mallorca)
*** Santuari de la Consolació de Santanyí, santuari del terme de Santanyí (Mallorca)
*** Santuari de la Consolació de Sant Joan, santuari del terme de Sant Joan (Mallorca)
*** Santuari de la Consolació de Cotlliure, santuari del terme de Cotlliure (Rosselló)
*** Santuari de la Consolació de Cercs, santuari del terme de Cercs (Berguedà), en estat de ruïna
*** Ermita de la Consolació de Llutxent, ermita del terme de Llutxent (Vall d'Albaida)
*** Ermita de la Consolació de Gratallops, ermita del terme de Gratallops (Priorat)
*** Església de la Consolació d'Alcalá la Real], església d'Alcalá la Real (Jaén)
** Mare de Déu de la Consolació de Tenerife, imatge gòtica patrona de la ciutat de Santa Cruz de Tenerife
* Puig de Consolació
# Chickasaw (Ohio)

Chickasaw és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 364 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Chickasaw tenia 364 habitants, 136 habitatges, i 96 famílies. La densitat de població era de 611 habitants per km².
Dels 136 habitatges en un 35,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 64,7% hi vivien parelles casades, en un 3,7% dones solteres, i en un 29,4% no eren unitats familiars. En el 27,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,68 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,33.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,8% tenia menys de 18 anys, un 6,3% entre 18 i 24, un 27,2% entre 25 i 44, un 21,2% de 45 a 60 i un 14,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 104,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 42.188 $ i la renda mediana per família de 62.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.234 $ mentre que les dones 27.188 $. La renda per capita de la població era de 18.148 $. Aproximadament el 7,1% de les famílies i el 5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Chickasaw». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Chickasaw». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Alban Lafont

Alban Lafont (Ouagadougou, 23 de gener de 1999) és un futbolista francès nascut a Burkina Faso de la dècada de 2010.
Pel que fa a clubs, destacà a Toulouse FC i ACF Fiorentina.

## Referències

* ↑ «Comunicato Ufficiale N. 59» (PDF) p. 4. Lega Serie A, 02-10-2018. Arxivat de l'original el 26 de novembre 2018. [Consulta: 3 juny 2019].
* ↑ «FIFA U-20 World Cup Korea Republic 2017: List of Players: France» (PDF) p. 5. FIFA, 11-06-2017. Arxivat de l'original el 25 de desembre 2018. [Consulta: 3 juny 2019].
* ↑ «Alban Lafont signe à la Fiorentina jusqu'en 2023 (officiel)» (en francès). L'Équipe, 02-07-2018 [Consulta: 2 juliol 2018].
* ↑ May, Sam. «Alban Lafont: Meet the sensational shot stopper lighting up Ligue 1», 08-04-2017. Arxivat de l'original el 20 de febrer 2018. [Consulta: 4 juliol 2017].
# Guerra dels Cavalls Celestials

La Guerra dels Cavalls Celestials (xinès: 天馬之戰, Tiānmǎ zhī Zhàn) o Guerra Han–Dayuan (xinès: 漢宛戰爭, Hàn Yuān Zhànzhēng) fou un conflicte militar disputat des del 104 aC fins al 102 aC entre la dinastia Han xinesa i el Regne grec de Bactriana, que els xinesos coneixien com a Dayuan ('Grans Jonis'), estat governat pels saces i situat a la vall de Ferganà, a l'extrem oriental de l'antic Imperi Aquemènida (actuals Uzbekistan, Kirguizstan i Tadjikistan).
La presència grega a l'Àsia central es remuntava a les conquestes d'Alexandre el Gran. Els xinesos, immersos en la seva guerra contra els xiongnu, una confederació de tribus nòmades de l'estepa eurasiàtica, quan s'assabentaren que els Dayuan tenien «cavalls celestials» que podien resultar-los útil en el seu conflicte contra els xiongnu. La cort Han envià ambaixadors al Regne grec de Bactriana per intentar comprar els cavalls, però els dayuan, que creien que podien actuar amb impunitat per la gran distància que separava el seu estat de la Xina, els confiscaren l'or que portaven com a pagament i els feu matar a Yucheng. La primera expedició punitiva preparada per l'emperador Wu de Han, el 104 aC, fracassà per manca d'organització i de provisions, però la segona, el 102 aC, fou equipada amb molts més homes i provisions. Tot i perdre la meitat dels seus efectius durant la travessia de la conca del Tarim, l'expedició prengué la capital grega d'Alexandria Última, s'endugué tots els cavalls que volgué i reduí el Regne grec de Bactriana a la condició d'estat titella.

## Referències

* ↑ Benjamin, 2018, p. 72–74.

## Bibliografia

* Benjamin, C. Empires of Ancient Eurasia: The First Silk Roads Era, 100 BCE – 250 CE (en anglès). Cambridge University Press, 2018. DOI 10.1017/9781316335567.004. ISBN 978-1-107-11496-8.
# Can Comes (Pineda de Mar)

Can Comes és una masia a la vila de Pineda de Mar (el Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local. De l'antiga masia només en resta l'aspecte exterior, perquè l'interior ha estat en gran manera reformat. És un edifici de planta baixa, dos pisos i golfes i la teulada és a dues vessants. Conserva, en molt bon estat, el portal rodó adovellat (19 dovelles). Igualment, conserva les finestres, característiques del seu temps, rectangulars amb la llinda recta i rodejades de motllura. A excepció de la finestra de damunt de la porta d'entrada, totes les finestres presenten balcó.
La Plaça Catalunya, on es troba la casa de Can Comes, és el centre de la població, amb edificacions dels segles xviii i xix, i la Casa de la vila, construïda on s'aixecava l'antic hostal. Actualment, la planta baixa ha estat adaptada com a bar, i el seu interior conserva ben poc la seva estructura original.
"Can Comas" de Pineda es convertirà finalment, en un equipament cultural "per a tothom".
"Pineda no sap quan inaugurarà el centre cultural, sis mesos després del termini previst"

## Referències

* ↑ ["El punt", Maresme, 11/04/2001]
* ↑ ["El punt", Barcelona, 26/01/2004]
* «Masia Can Comes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 abril 2012].
# Demarat de Corint (escriptor)

Demarat de Corint (en llatí Demaratus, en grec antic Δημάρατος) fou un escriptor grec de Corint de data incerta, mencionat per Plutarc. Podria ser l'autor de l'obra τραπγῳδούμενα, sobre els temes de la tragèdia grega de la que fa referència Climent d'Alexandria. Plutarc esmenta també una obra de Demarat sobre rius de Frígia i Arcàdia.

## Referències

* ↑ 2.Demaratus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 959