OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# ARN inaccessible

ARN inaccessible (ARNin,en anglès:inaccessible RNA o locked nucleic acid abreujat com LNA), és un nucleòtid d'ARN. La moietat de ribosa d'un nucleòtid LNA està modificada amb un pont extra que connecta el segon oxigen i el quart carboni. El pont bloqueja la ribosa. Els nucleòtids LNA poden ser mesclats amb residus d'ADN o ARN. Aquests oligòmers són disponibles comercialment. S'incrementa la temperatura de fusió dels oligonucleòtids.
El LNA va ser independentment sintetitzat pel grup de Jesper Wengel el 1998, poc després del grup de Takeshi Imanishi in 1997.
L'ús terapèutic de la oligonucleòtids basats en LNA, per exemple contra l'hepatitis C, és un camp emergent dins la biotecnologia.

## Referències

* ↑ Kaur, H; Arora, A; Wengel, J; Maiti, S; Arora, A.; Wengel, J.; Maiti, S. «Thermodynamic, Counterion, and Hydration Effects for the Incorporation of Locked Nucleic Acid Nucleotides into DNA Duplexes». Biochemistry, 45, 23, 2006, pàg. 7347–55. DOI: 10.1021/bi060307w. PMID: 16752924.
* ↑ Alexei A. Koshkin; Sanjay K. Singh, Poul Nielsen, Vivek K. Rajwanshi, Ravindra Kumar, Michael Meldgaard, Carl Erik Olsen, Jesper Wengel «LNA (Locked Nucleic Acids): Synthesis of the adenine, cytosine, guanine, 5-methylcytosine, thymine and uracil bicyclonucleoside monomers, oligomerisation, and unprecedented nucleic acid recognition». Tetrahedron, 54, 14, 1998, pàg. 3607–30. DOI: 10.1016/S0040-4020(98)00094-5.
* ↑ Satoshi Obika; Daishu Nanbu, Yoshiyuki Hari, Ken-ichiro Morio, Yasuko In, Toshimasa Ishida, Takeshi Imanishi «Synthesis of 2′-O,4′-C-methyleneuridine and -cytidine. Novel bicyclic nucleosides having a fixed C3'-endo sugar puckering». Tetrahedron Lett., 38, 50, 1997, pàg. 8735–8. DOI: 10.1016/S0040-4039(97)10322-7.

## Enllaços externs

* LNA Oligo Tools and Design Guidelines Arxivat 2009-08-20 a Wayback Machine.
* LNA Oligo melting temperature including mismatches Arxivat 2008-03-01 a Wayback Machine.
* LNA (locked nucleic acid): high-affinity targeting of complementary RNA and DNA
* LNA: a versatile tool for therapeutics and genomics
* Alternative Nucleic Acid Analogues for Programmable Assembly: Hybridization of LNA to PNA
# Lamium purpureum

Lamium purpureum, és una planta herbàcia nativa d'Europa i Àsia.
Fa 5–20 cm d'alt (rarament 30 cm). Les seves fulles tenen pèls fins i són verdes per la part de baix i porpres per la part de dalt; fan 2–4 cm de llargada amb un pecíol d'1–2 cm i marges serrats. Les seves flors són de simetria zigomòrfica de color vermell-porpra brillant. Produeixen nèctar fins i tot a l'hivern. Sovint es troba junt amb Lamium amplexicaule, amb el qual fàcilment es confon. Malgrat semblar una ortiga no hi està estretament emparentada ni pica. Les plantes joves són comestibles.
El seu oli essencial està caracteritzat per contenir grans quantitats de germacrene D. Aquesta planta conté glucòsids feniletanoide.

## Il·lustracions

* Lamium purpureum, Flora von Deutschland, Österreich und der Schweiz 1885
* L. purpureum Essex, England, United Kingdom
* L. purpureum Vancouver Island, British Columbia, Canadà
* Fulla

## Referències

* ↑ «BSBI List 2007» (xls). Botanical Society of Britain and Ireland. Arxivat de l'original el 2015-01-25. [Consulta: 17 octubre 2014].
* ↑ Martin, W. Keble, 1965. The Concise British Flora in Colour. George Rainbird Limited.
* 1 2 3 Parnell, J. and Curtis, T. 2012. Webb's An Irish Flora. Cork University Press. ISBN 978-185918-4783
* ↑ Flamini, G.; Cioni, P. L.; Morelli, I. «Composition of the essential oils and in vivo emission of volatiles of four Lamium species from Italy: L. Purpureum, L. Hybridum, L. Bifidum and L. Amplexicaule». Food Chemistry, 91, 2005, pàg. 63. DOI: 10.1016/j.foodchem.2004.05.047.
* ↑ Ito, N.; Nihei, T.; Kakuda, R.; Yaoita, Y.; Kikuchi, M. «Five new phenylethanoid glycosides from the whole plants of Lamium purpureum L». Chemical & pharmaceutical bulletin, 54, 12, 2006, pàg. 1705–1708. DOI: 10.1248/cpb.54.1705. PMID: 17139106.

## Enllaços externs

* Jepson Manual Treatment
* Photo gallery
# Cubavisión

Cubavisión és el canal principal de la Televisió Cubana. Transmet per aire amb abast nacional durant les 24 hores del dia i té una versió per cable d'abast global anomenada Cubavisión Internacional.
# Bertha von Brukenthal

Bertha von Brukenthal (Viena, 14 de març de 1846 - Gainfarn, 18 de juliol de 1908) fou una compositora austríaca.
Bertha von Brukenthal era la filla menor del funcionari Karl Ludwig Freiherr Czekelius von Rosenfeld de Transsilvània i de la seva dona Caroline, née comtessa von Gatterburg. De petita va rebre classes de piano i violí i després va estudiar amb el pianista Julius Epstein. També va prendre lliçons de cant de la cantant Betty Bury. El 1865 es va casar amb Hermann Freiherr von Brukenthal, que va morir de pneumònia set anys després. Després va començar a estudiar amb Otto Müller, que era professor d'harmonia i composició a l'escola de música religiosa de l'Associació General de Música Religiosa de Viena.
La primera de les seves composicions, la Marche funèbre per a piano, va ser publicada per Wiener Verlag el 1866. Fins al 1877 va publicar altres obres per a Bösendorfer a Viena, J. Gross a Innsbruck, Julius Schuberth & Co. i Breitkopf & Härtel a Leipzig. Després de 1890 va publicar nombrosos lieder. Moltes de les seves obres s'han perdut, i només s'ha conservat un petit nombre de lieder, una Missa solemnis (1871), un Ave Maria, un ofertori, una romança per a violoncel i piano, una serenata per a violí i piano, una col·lecció de sis peces per a cor masculí i algunes peces de piano.

## Referències

* 1 2 «Bertha von Brukenthals "Missa Solemnis" wird in München aufgeführt» (en alemany). [Consulta: 20 juliol 2020].
* ↑ «Klassika: Bertha von Brukenthal (1846-1908)». [Consulta: 20 juliol 2020].
* ↑ «Brukenthal». [Consulta: 20 juliol 2020].
# Múscul estilohioidal

El múscul estilohioidal (musculus stylohyoideus) és un múscul prim, prop del ventre posterior del múscul digàstric. Comparteix la innervació d'aquest múscul, a càrrec del nervi facial, i la seva funció és la d'elevar l'os hioide cap enrere i aixecar la llengua.
Sorgeix de la part posterior i la superfície lateral de l'apòfisi estiloides de l'os temporal, prop de la base i, passant per sota i per davant, s'insereix en el cos de l'os hioide i just per sobre del múscul omohioidal. Per tant, pertany al grup dels músculs suprahioidals.
Quan es contreu, eleva l'os hioide, una acció important principalment durant la deglució. Està travessat, prop de la seva inserció, pel tendó intermedi del múscul digàstric.

## Imatges

* Os temporal esquerre. Superfície exterior.
* Os hioide, cara anterior. Ampliació.
* Músculs extrínsecs de la llengua (costat esquerre).
* Dissecció: s'indica el múscul estilohioidal.
* Dissecció: s'indica el múscul estilohioidal.

## Referències

* 1 2 Rea, Paul (2016-01-01), Rea, Paul, ed., Chapter 2 - Head, Academic Press, pàg. 21–130, ISBN 978-0-12-803633-4, doi:10.1016/b978-0-12-803633-4.00002-8, <http://www.sciencedirect.com/science/article/pii/B9780128036334000028>. Consulta: 11 novembre 2020
* 1 2 Felten, David L.; O'Banion, M. Kerry & Maida, Mary Summo (2016-01-01), Felten, David L.; O'Banion, M. Kerry & Maida, Mary Summo, eds., 11 - Brain Stem and Cerebellum, Philadelphia: Elsevier, pàg. 247–287, ISBN 978-0-323-26511-9, doi:10.1016/b978-0-323-26511-9.00011-4, <http://www.sciencedirect.com/science/article/pii/B9780323265119000114>. Consulta: 11 novembre 2020
* ↑ Chokroverty, Sudhansu (2009-01-01), Chokroverty, Sudhansu, ed., Chapter 7 - Physiologic Changes in Sleep, Philadelphia: W.B. Saunders, pàg. 80–104, ISBN 978-0-7506-7584-0, doi:10.1016/b978-0-7506-7584-0.00007-0, <http://www.sciencedirect.com/science/article/pii/B9780750675840000070>. Consulta: 11 novembre 2020
Aquest article incorpora text de l'edició de l'Anatomia de Gray en domini públic.

## Enllaços externs

* LUC styh
* 510328910 al GPnotebook
* Figura anatòmica: 34:02-04 a Human Anatomy Online, SUNY Downstate Medical Center
# Drac de ferro forjat

El Drac de ferro forjat és una obra de ferro forjat del municipi de Mataró (Maresme) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un drac de ferro forjat que, tot i ésser un element decoratiu, fa de reclam a la ferreteria del número 300 del Camí Ral. Com la reixa de l'immoble del carrer Lepant 80, el treball de la forja del ferro, ja a principis del segle xx, ha ultrapassat la funció tècnica i mecànica per a incorporar-se tant a l'art decoratiu com a l'art per amb fins comercials. Malgrat tot, l'escultura inventariada no trenca amb la temàtica usual en l'art del ferro forjat de finals del XIX i principis del XX -dracs, monstres, elements naturals...-.

## Referències

* 1 2 3 «Drac de ferro forjat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 abril 2015].
# Marhinde Verkerk

Marhinde Verkerk (Rotterdam, 21 de novembre de 1985) és una esportista neerlandesa que competeix en judo,
Ha guanyat tres medalles al Campionat Mundial de Judo entre els anys 2009 i plata el 2015, i quatre medalles al Campionat Europeu de Judo entre els anys 2010 i 2015. Als Jocs Europeus de Bakú 2015 va aconseguir una medalla d'or en la categoria de –78 kg.

## Palmarès internacional

Campionat Mundial :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2009 | Rotterdam ( Països Baixos) | 1 | –78 kg |
| 2013 | Rio de Janeiro ( Brasil) | 2 | –78 kg |
| 2015 | Astanà ( Kazakhstan) | 3 | –78 kg |
| Jocs Europeus ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2015 | Bakú ( Azerbaidjan) | 1 | –78 kg |
| Campionat Europeu ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2010 | Viena ( Àustria) | 2 | –78 kg |
| 2013 | Budapest ( Hongria) | 3 | –78 kg |
| 2014 | Montpeller ( França) | 2 | –78 kg |
| 2015 | Bakú ( Azerbaidjan) | 1 | –78 kg |

## Referències

* ↑ «Marhinde Verkerk» Arxivat 2012-12-16 a Wayback Machine. en Sports-reference.com (SR/Olympic Sports) (anglès)
* ↑ «Marhinde Verkerk» en Judoinside.com (anglès)
# Acrídids

Els acrídids (Acrididae) són una família d'ortòpters celífers coneguts popularment com a llagostes i saltamartins. Conté unes 10.000 de les 11.000 espècies de tot el subordre dels celífers.

## Subfamílies i gèneres seleccionats

* Subfamília Acridinae
* Subfamília Calliptaminae
* Subfamília Catantopinae
* Subfamília Copiocerinae
** Chlorohippus
** Monachidium
* Subfamília Coptacrinae
** Epistaurus
** Eucoptacra
* Subfamília Cyrtacanthacridinae
** Acanthacris
** Austracris
** Nomadacris
** Schistocerca
** Valanga
* Subfamília Egnatiinae
** Egnatius
** Leptoscirtus
* Subfamília Eremogryllinae
** Eremogryllus
** Notopleura
* Subfamily Euryphyminae
** Acrophymus
** Phymeurus
* Subfamília Eyprepocnemidinae
** Eyprepocnemis
** Heteracris
* Subfamília Gomphocerinae
** Achurum (a vegades emplaçat en Acridinae)
** Chorthippus
** Cibolacris (a vegades emplaçat en Oedipodinae)
** Dociostaurus
** Mermiria (a vegades emplaçat en Acridinae)
** Omocestus
** Paragonista
* Subfamília Habrocneminae
** Habrocnemis
* Subfamília Hemiacridinae
** Hemiacris
** Hieroglyphodes
* Subfamília Leptysminae
* Subfamília Marelliinae
* Subfamília Melanoplinae
* Subfamília Oedipodinae
* Subfamília Ommatolampinae
* Subfamília Oxyinae
** Oxya
** Oxycrobylus
** Praxibulus
* Subfamília Pauliniinae
* Subfamília Proctolabinae
* Subfamília Rhytidochrotinae
* Subfamília Spathosterninae
* Subfamília Teratodinae
* Subfamília Tropidopolinae
** Afroxyrrhepes
** Tristria

## Vegeu també

* Odontopodisma rubripes

## Galeria d'imatges

* Femella Cataloipus cymbiferus dels Eyprepocnemidinae
* Anacridium aegyptum: Cyrtacanthacridinae
* Femella adulta (esquerra) i mascle de Oxya yezoensis (Oxyinae: Oxyini)
* Teratodes monticollis
* Acrida ungarica, coneguda en català com a llagosta bisbe
# La Tolla (Bóixols)

La Tolla és un indret i partida del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà, en territori del poble de Bóixols.
Està situat al nord de Bóixols, al començament del Camí del Tossal, a migdia de Les Solanetes. És a llevant del barranc de Cal Mascarell, al nord-est de Cal Mateu.
Es tracta d'una partida formada per camps de conreu.

## Etimologia

Tal com estableix Joan Coromines, el mot tolla, o toll prové del mot comú que significa gorg o clot d'aigua.

## Referències

* ↑ Coromines, 1997.

## Bibliografia

* COROMINES, Joan. "Tollos, Tollo". A Onomasticon Cataloniae. VIII Vi-Z. Barcelona: Curial Edicions Catalanes i Caixa d'Estalvis i Pensions de Barcelona "La Caixa", 1997. ISBN 84-7256-858-X.

## Enllaços externs

* La Tolla en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Donald Evan McAllister

Donald Evan McAllister (Victoria, 23 d'agost de 1934 - 17 de juny de 2001) fou un ictiòleg canadenc que publicà més de 625 articles científics i llibres durant la seva carrera, que va durar 45 anys, des de 1958 fins a la seva jubilació anticipada el 1993.

## Referències

* ↑ Cook, Francis R.; Coad, Brian W.; Renaud, Claude B. «Donald Evan McAllister 1934–2001» (en anglès). Copeia, 2002, 3, 01-08-2002, pàg. 890–894. DOI: 10.1643/0045-8511(2002)002[0890:DEM]2.0.CO;2. ISSN: 0045-8511.
* ↑ Coad, Brian W. «Bibliography of Donald Evan McAllister». The Canadian Field-Naturalist, 124, 4, 01-10-2010, pàg. 336. DOI: 10.22621/cfn.v124i4.1106. ISSN: 0008-3550.
* ↑ Necrologia

## Enllaços externs

* A tribute to Don E.McAllister
* Some reflections on the life and work of Don E. McAllister
# Athanàsios Miaülis

Athanàsios Miaülis (en grec: Αθανάσιος Μιαούλης) (Hidra, 1815 - París, 7 de juny de 1867) fou un polític grec, que exercí de Primer Ministre de Grècia entre 1857 i 1862.

## Biografia

Va ser fill de l'almirall Andreas Miaülis del qual va adquirir les seves habilitats de mariner. Tanmateix, Athanàsios també va aprendre molt de la lectura de les cartes de Phillip Ioannou. Va acabar l'escola militar a Múnic i va servir com a oficial a la marina grega. Va ser Ministre de la Marina el 1855 i entre el 1857 i el 1862 va ser el primer ministre de Grècia. Va morir el 7 de juny de 1867 a París víctima d'una aturada cardíaca.

## Vegeu també

* Primer Ministre de Grècia

## Referències

* Koumoulides, John T. A.; Visvizē-Donta, Domna. Greece in transition: essays in the history of modern Greece, 1821-1974. Zeno, 1977, p. 213. ISBN 978-0-7228-0013-3 [Consulta: 13 maig 2014].
# Acréixer

Acréixer és fer augmentar l'herència. Es produeix quan un hereu no accepta la seva part d'herència i ha de repartir-se entre la resta hereus encara que el testador ho hagi prohibit. El cohereu que accepta la quota d'herència que li correspon, adquireix també la que acreix a favor seu. Igual serà entre els legataris cridats conjuntament en un mateix llegat si el testador no ho ha prohibit o no ha ordenat una substitució vulgar. Està regulat en el Codi Civil de Catalunya Llibre IV, Títol VI, Capítol II.

## Referències

* ↑ «dret d'acréixer | enciclopèdia.cat». [Consulta: 8 desembre 2020].
Viccionari
# La pell de brau

La pell de brau és un poemari de Salvador Espriu publicat el 1960. Es tracta d'una al·legoria crítica amb l'Espanya de la postguerra i la seva intransigència amb els diferents pobles de la península Ibèrica. Utilitza el mite de Sepharad, lloc d'origen dels sefardites per referir-se a Espanya. Degut al seu contingut, es tracta d'una de les obres més populars i citades de l'autor. Salvador Espriu es va convertir, després de la publicació de La pell de brau, en tot un símbol de la lluita antifranquista.
El 2012 fou utilitzat per l'Assemblea Nacional Catalana en un espot promocional de la manifestació "Catalunya, nou estat d'Europa".

## Referències

* 1 2 «La pell de brau». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Miquel Martí i Pol». Culturcat (Generalitat de Catalunya). Arxivat de l'original el 2013-11-02. [Consulta: 24 març 2013].
* ↑ «"Els homes no poden ser si no són lliures", l'espot de l'ANC per la Diada recita 'La pell de brau'». Ara, 28-08-2012.

## Enllaços externs

* La pell de brau a elpoderdelapalabra.com
* La pell de brau a nosaltresllegim.com
* Anàlisi de Maria Aurèlia Capmany
# Cyphocharax gangamon

Cyphocharax gangamon és una espècie de peix de la família dels curimàtids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,7 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Tapajós al Brasil.

## Referències

* ↑ Fowler H. W. 1906. Further knowledge of some heterognathus fishes. Part I. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 58. 293-351.
* ↑ Vari, R. P. 1992. Systematics of the neotropical Characiform genus Cyphocharax Fowler (Pisces, Ostariophysi). Smithson. Contrib. Zool. Núm. 529: i-iv + 1-137.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Oyakawa, O.T. 1998. Catalogo dos tipos de peixes recentes do Museu de Zoologia da USP. I. Characiformes (Teleostei: Ostariophysi). Pap. Avuls. Zool. 39(23):443-507.
* Vari, R. P. 1983: Phylogenetic relationships of the families Curimatidae, Prochilodontidae, Anostomidae, and Chilodontidae (Pisces: Characiformes). Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 378: i-iii + 1-60.
* Vari, R. P. 1988: The Curimatidae, a lowland neotropical fish family (Pisces: Characiformes); distribution, endemism, and phylogenetic biogeography. Proceedings of a workshop on Neotropical distribution patterns. 343-377.
* Vari, R. P. 1989: A phylogenetic study of the neotropical characiform family Curimatidae (Pisces: Ostariophysi). Smithsonian Contributions to Zoology No. 471: i-iv + 1-71.
* Vari, R. P. 1992: Systematics of the neotropical characiform genus Curimatella Eigenmann and Eigenmann (Pisces, Ostariophysi), with summary comments on the Curimatidae. Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 533: i-iii + 1-48.
* Venere, P.C. i P.M. Galetti, 1989. Chromosome evolution and phylogenetic relationships of some neotropical Characiformes of the family Curimatidae. Brasil. J. Genet. 12:17-25.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Economia de Trinitat i Tobago

L'economia de Trinitat i Tobago durant l'any 2002, ha experimentat un índex de creixement del 3,2%. Això es deu a 9 anys consecutius de veritable creixement després de 8 anys de recessió. El govern del primer ministre Patrick Manning ha seguit la política macroeconòmica del govern anterior, tractant d'atreure les inversions al país. A llarg termini, sembla que va a produir-se un gran creixement, un creixement que anirà estretament lligat al desenvolupament dels hidrocarburs, la petroquímica, i el sector siderúrgic, que suposarà augments significatius en les exportacions de Trinitat i Tobago. A més, el país segueix els seus esforços en la diversificació de serveis, el turisme, la indústria i l'agricultura.
Així doncs, el gran índex de creixement de Trinitat i Tobago ha produït excedents que són exportats, encara sense deixar d'importar, ja que l'extensió industrial i l'augment de consum així ho requereixen. Per tant, la ràtio de deutes ha passat d'un 15,4% en 1997 a un 4,4% en 2002. L'atur disminueix lentament: ha passat d'un 12,1% en 2001 a un 10,4% en 2002.
El país va guanyar reputació de lloc excel·lent per a negocis internacionals, i ha tingut una de les més altes taxes de creixement de Llatinoamèrica. Són extensos els camps petroliers, i el país compta amb tres plantes de refineria i petroquímica en l'oest; el petroli és el principal producte d'exportació; també en l'oest s'obté gas natural i asfalt; és notable el llac d'asfalt de 46 ha prop de La Brea, en el sud-oest de l'illa; a més s'extreu bauxita. Entre les Antilles Menors, Trinitat i l'holandesa Curaçao són les que han aconseguit major desenvolupament industrial, però en el cas de Trinitat la industrialització està associada a una notable producció agrícola, de la qual manca Curaçao.
Les xarxes de ferrocarrils (12,9 km) i carreteres (7.258 km en 1968) permeten el transport de les mercaderies de producció nacional cap a Port of Spain, el principal port d'altura, i de les mercaderies importades d'altres països. Donada la seva excel·lent situació geogràfica, Trinitat compta amb el servei de nombroses empreses de navegació marítima i de companyies de transport aeri.

## Referències

* ↑ CIA. «The World Factbook». Arxivat de l'original el 2017-11-24. [Consulta: 18 juliol 2013].
# Arxiu fosc

Un arxiu fosc també anomenat arxiu profund és un arxiu electrònic d'objectes digitals fora de l'accés de qualsevol públic per tal de protegir-lo contra atacs exteriors o desgràcies. El seu objectiu és assegurar la possibilitat de reconstituir una còpia igual a l'original en cas d'incidències greus o desastre.
De fet, al cas d'arxius i fons bibliotecaris de paper de publicacions periòdiques o llibres impresos, per la multitud d'exemplars la desaparició d'una còpia (per un incendi, un acte terrorista, una catàstrofe natural…) no és gaire problemàtic quan hi ha molts exemplars arreu al món. La conservació per a les generacions futures d'arxius electrònics, posa altres reptes als arxivers. Publicacions que només existeixen en format immaterial fàcilment es poden perdre si no hi ha diferents llocs protegits on es conserven còpies, independents de l'editor original. Amb el mètode de subscripció en línia, el subscriptor ja no té còpia material «a can seva» de la publicació que pogués consultar si de cas l'editorial atura el servei en línia, desapareix per fallida, o qualsevol altra incidència. No només cal conservar-les en un lloc segur, protegits d'atacs materials o virtuals, queda tant important preservar la llegibilitat. Documents electrònics «antics», escrits en llenguatge de programació obsolet, aviat poden tornar-se il·legibles per a ordinadors moderns.
Tot i quedar inaccessible directament, un arxiu fosc pot esdevenir una font per a la creació d'arxius en línia accessibles dins dels límits posats pel dret d'autor o de reproducció. A la manera de les biblioteques que proposen còpies consultables de manuscrits als cercadors o lectors - i només atorguen rarament i amb moltes precaucions l'accés a l'original, els imperatius de la conservació digital imposen de separar físicament arxius d'ús quotidià, accessibles als usuaris autoritzats i l'arxiu fosc, només accessible en cas de necessitat major.

## Uns arxius foscs

* CLOCKSS
* JSTOR
* Europeana, combinació d'arxiu fosc i d'arxiu públic.
* Tesis doctorals en xarxa TDX), combinació d'arxiu fosc i d'arxiu d'accés obert.

## Referències

* ↑ Evens, G.Edward; Intner, Sheila S. «Preservation». A: Introduction to Technical Services. Abc-Clio, 2011 (Library and information science text series). ISBN 9781591588894.
* ↑ Gallart, Nuria; Keefer, Alice. Preservació de dipòsits digitals (pdf). Barcelona: Consorci de Biblioteques Universitàries de Catalunya, 2007, p. 38.
* ↑ Payne, Lizanne. «Els dipòsits d'emmagatzematge bibliotecari i el futur de les col·leccions impreses a Amèrica del Nord». A: Traduccions del CBUC (pdf). vol. 37. Barcelona: Consorci de Biblioteques Universitàries de Catalunya, 2008, p. 174-175 [Consulta: 6 abril 2015 (2015-04-06)].
* ↑ Serra, Eugènia «Europeana i el Renaixement digital europeu: la visió de la Comissió Europea». Blok de la Facultat de Biblioteconomia i Documentació, 11 maig 2011 (2011-05-11) [Consulta: 6 abril 2015]. «[…] Proposen que a mitjà termini Europeana esdevingui un repositori digital per a materials digitalitzats i un arxiu fosc per a recursos nascuts digitals.»