OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cal Sistaré

Cal Sistaré és un edifici del municipi d'Igualada (Anoia) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

El més destacable d'aquest edifici és la façana on hi trobem els elements que s'aniran repetint quasi invariablement en totes les edificacions de l'autor, l'arquitecte Isidre Gili i Moncunill. Així trobem l'ornamentació floral en les llindes i brancals de les obertures, a base de relleus, la ceràmica de reflexos metàl·lics i rajoles decorades, així com l'ús del carreu en la planta baixa, i el treball de forja. La promotora de l'obra fou Francisca Sisteré i Gabarró.

## Referències

* 1 2 «Cal Sistaré». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2014].
# Capella del Roser del Col·legi del Roser

La Capella del Roser del Col·legi del Roser és la capella del Col·legi del Roser, situada al municipi de Sant Julià de Vilatorta (Osona). És una obra inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici religiós, una capella annexionada a la part dreta del col·legi. La capella és de nau única, segueix l'estètica neogòtica, sense trencar la línea modernista de l'edifici que l'acompanya. La façana presenta una portalada de forma ogival amb relleus de pedra. Al timpà hi trobem un baix relleu de guix, al damunt hi ha una rosassa amb vitralls i a la part de l'absis també s'hi obren òculs. Les parets laterals i l'absis són sostingudes per contraforts i la coberta està culminada amb pinacles. El material constructiu bàsic és la pedra sense polir. Accessoris: guix, pedra tallada, vitralls, etc.

## Història

La història de la capella va unida a la del col·legi d'orfes, fundat per Josep Puig i Cunyet, que es construí el 1897. La construcció d'aquesta s'inicià més tard i fou inaugurada el 1904 amb l'assistència del bisbe de Vic Torres i Bages.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Capella del Roser del Col·legi del Roser». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 febrer 2016].
# Font a la vora de l'antic Escorxador

La Font a la vora de l'antic Escorxador és una obra de Gandesa (Terra Alta) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Element gairebé perdut per la malesa i el nivell de sòl més elevat, a la vora d'un descampat. Per un llarg mur motllurat a la seva part superior, en el mig del qual hi ha el cos on estava el sortidor principal, sota un arc de mig punt, els bassis estan sota terra.
Sobre l'arc apareix l'escut de la vila amb la data de 1577. A la vora s'aprecien les restes d'una nau porxada que serví de rentador públic.

## Història

Sembla que el seu origen fou d'abeurador del bestiar, ja que a Gandesa tenien lloc en aquest descampat fires, on hi acudien grans ramats, cosa que explica la seva llargària.

## Referències

* 1 2 3 «Font a la vora de l'antic Escorxador». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 agost 2018].
# Núria Sebastián

Núria Sebastián és catedràtica de psicologia de la Universitat Pompeu Fabra. Doctora en psicologia experimental per la Universitat de Barcelona, va fer la formació post-doctoral a l'Institut Max Planck (Múnic) i al CNRS (París). El 1988 es va incorporar com a professora a la Universitat de Barcelona, fins al 2009, any en què es va incorporar a la Unitat de Cognició i Cervell, la Universitat Pompeu Fabra, a on dirigeix el grup de recerca SAP (Speech Acquisition and Processing). La seva recerca se centra en el procés d'aprenentatge de llengües, especialment en les poblacions bilingües. Ha estat investigadora convidada en diversos centres de recerca, com ara la Universitat de Pennsilvània, l'University College a Londres i la Universitat de Chicago. Ha estat reconeguda internacionalment amb el premi de la Fundació James S. McDonnell i va impartir les prestigioses «Nijmegen Lectures» el 2005. El 2009 i el 2014 va obtenir el premi Acadèmia de la ICREA i el 2012, la medalla Narcís Monturiol com a reconeixement de la seva contribució científica. Ha estat presidenta de la Societat Europea de Psicologia Cognitiva i és vicepresidenta del Consell Europeu de Recerca.

## Referències

* ↑ Núria Sebastián Arxivat 2015-02-01 a Wayback Machine., Web del CCCB (CC-BY-SA via OTRS)
* ↑ «SEBASTIAN GALLES Núria | ERC: European Research Council» (en anglès), 31-01-2013. Arxivat de l'original el 2015-09-18. [Consulta: 10 febrer 2017].
* ↑ «L'entrevista: Núria Sebastian Galles | ERC: European Research Council» (en anglès), 14-04-2014. Arxivat de l'original el 2017-02-11. [Consulta: 10 febrer 2017].
# Halichoeres argus

Halichoeres argus és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Sri Lanka fins a Fidji, Tonga, Taiwan i nord d'Austràlia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The diversity of fishes. Blackwell Science, Malden, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald (1985).
# Assassin's Creed III: Liberation

Assassin's Creed III: Liberation és un videojoc d'acció i aventura històrica desenvolupat per Ubisoft, inicialment publicat exclusivament per PlayStation Vita, i posteriorment remasteritzat i caracteritzat com un joc més de la saga amb el nom d'Assassin's Creed: Liberation. La història està ambientada a la Louisiana del segle xviii, on Aveline de Grandpré, filla criolla d'un comerciant francès i una esclava negra lluita contra l'esclavatge i la pobresa a Nova Orleans, els pantans del llac Pontchartrain i a Chichén Itzá, Mèxic. També viatja en un punt de la història als voltants de Nova York, on s'alia amb l'assassí Connor Kenway, protagonista d'Assassin's Creed III, per descobrir la identitat de l'anomenat "Home de Companyia".
El joc compta amb un breu spin-off presentat dins d'un DLC d'Assassin's Creed IV: Black Flag, en el qual Aveline és la protagonista i segueix les indicacions del seu amic Connor Kenway per trobar una esclava revolucionària que pretenen acceptar dins l'Ordre dels Assassins.
El joc va sé principalment estrenat exclusivament per PlayStayion Vita, i a l'adquirir popularitat per contenir la primera protagonista femenina de la saga, va ser renovat per ser jugable també a la PlayStayion 3, Xbox One i PC. Més tard, al setembre de 2018 Ubisoft Barcelona va anunciar que el joc seria novament remasteritzat, per segona vegada, juntament amb el seu predecessor Assassin's Creed III, formant part de la Season Pass d'Assassin's Creed Odyssey, i que en principi també es vendrà per separat com a videojoc individual a la data de la seva estrena, que serà al març del 2019.
# Ureilita

La ureilita és un tipus rar de meteorit rocós que té una composició mineralògica única molt diferent de la d'altres meteorits rocosos. Aquest tipus de meteorit, de color gris fosc o marró, rep el seu nom de la localitat de Novi Urei (en ciríl·lic: Новый Урей), a la República de Mordòvia, Rússia, on va caure un meteorit d'aquest tipus en el mes de setembre de l'any 1886.
Les ureilites més notables són les de Novo Urei i la de Goalpara, també anomenada per la ciutat on va aterrar: la localitat de Goalpara, a Assam, Índia). Més recentment, el 7 d'octubre de 2008, el petit asteroide 2008 TC3 va entrar en l'atmosfera de la Terra i va explotar en uns estimats 37 quilòmetres sobre el desert de Núbia, al Sudan. Fragments d'aquest asteroide es van recuperar el desembre següent i es va trobar que eren ureilites. Els científics van descobrir aminoàcids en aquest meteorit, on no s'esperava trobar-ne cap, tenint en compte les altes temperatures aconseguides en l'explosió, aproximadament d'uns 1000 °C.

## Composició

El nom tècnic per les ureilites seria acondrita olivina-pigeonita. En comparació amb la majoria d'altres meteorits, les ureilites tendeixen a tenir un alt percentatge de carboni (amb una mitjana de 3% en pes) en forma de grafit i nanodiamants. Els diamants, que poques vegades són més que d'uns pocs micròmetres de diàmetre, són probablement el resultat d'ones d'alta pressió produïdes per col·lisions del cos progenitor ureilita amb altres asteroides.
Les ureilites es poden dividir en dues subcategories: monomictes i polimictes:
* Les ureilites monomictes són de gra gruixut amb olivina, generalment més abundant que el piroxè.
* Les ureilites polimictes són una barreja de clasts de composició diferent.

## Referències

* ↑ «Life's Building Blocks Found on Surprising Meteorite».
* ↑ Norton, O. Richard. The Cambridge Encyclopedia of Meteorites (en anglès). Cambridge University Press, 2002-03-11. ISBN 9780521621434.
# Cantó de Cergy-2

El cantó de Cergy-2 és un cantó francès del departament de Val-d'Oise, situat al districte de Pontoise. Creat amb la reorganització cantonal del 2015.

## Municipis

* Boisemont
* Cergy (en part)
* Éragny
* Jouy-le-Moutier
* Neuville-sur-Oise

## Referències

* ↑ Décret n° 2014-168 du 17 février 2014 portant délimitation des cantons dans le département du Val-d'Oise
# Font Xica de la Plaça Bartomeu

La font Xica de la Plaça Bartomeu és una obra de Caldes de Montbui (Vallès Oriental) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

La font Xica està encastada o adossada a la paret del carrer d'en Bellit cantonada amb el carrer de Vic, justament a la casa de la família Sentmenat. La font presenta tant en planta com en alçat un ordre compositiu força marcat. Està formada per dues pilastres, acabades en forma de piràmide, que se situen als extrems i que rematen i emmarquen l'element, relligades o unides per un muret una mica més baix, que fa la funció de jardinera. Les pilastres són d'alçades iguals però de gruixos diferents, però això no impedeix que el conjunt presenti un eix de simetria central força marcat, tant en planta com en alçat. Les aixetes per on surt l'aigua es disposen a cada una de les pilastres. Tot el conjunt està relligat per una espècie de vorada que forma per una banda les piques que hi ha sota cadascuna de les dues aixetes i el doble abeurador disposat a dos nivells i que era utilitzat pel bestiar. Cal destacar les inscripcions de les dues dades que fan referència al 1692, i a la que fa referència al 1842, així com l'escut de Caldes que hi ha treballat en relleu a la pedra de la part esquerra de la font, que dona al carrer de Vic.

## Història

Coneguda principalment amb el nom de font Xica encara que al llarg del temps ha tingut diversos noms com per exemple: la font d'en Ventura, les Fonts o la font del Carrer d'en Bellit, i la font o les fonts de Can Berenguer. Possiblement és del segle xvii, ja que a la part esquerra de la font hi ha una inscripció a la pedra de l'escut de Caldes i dues dates que fan referència al 1692. També és molt possible que fos restaurada més tard, en el 1842, ja que a la dreta de la font hi ha una altra inscripció que fa referència a aquesta data.
La font se situa al bell mig del nucli antic de Caldes, en el carrer d'en Bellit cantonada de Vic, justament al costat de l'antiga plaça de Sant Vicenç, ara desapareguda i incorporada al carrer de Vic. Està en una de les zones més monumentals de la vila. Es deia plaça de Sant Vicenç perquè estava davant de l'antiga capella de Sant Vicenç (citada des del 1162). Està documentat que el 1436 la plaça es digué de Sant Bartolomei i, el 1549, de Sant Bartomeu, degut al nom que prengué la Capella de Sant Vicenç a causa de la major popularitat d'un dels seus altars. A principis de segle XX la placeta desapareix i s'incorporà al carrer de Vic.

## Referències

* 1 2 3 «Font Xica de la Plaça Bartomeu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 desembre 2016].
# Néman

Néman (rus: Не́ман) és una població russa de l'óblast de Kaliningrad. Fins a la Segona Guerra Mundial formava part de la Prússia Oriental alemanya i era coneguda amb el nom alemany de Ragnit (lituà: Ragainė; polonès: Ragneta).
Està situada a la riba sud del riu Néman del qual porta el seu nom actual i que fa de frontera amb Lituània.
Malgrat que durant segles Ragnit va ser una població de parla alemanya, també era un important centre de la cultura lituana. Martynas Mažvydas, un dels primers escriptors en lituà va viure i ser prevere a Ragnit (Ragainė). Quan, al segle xix el lituà va ser prohibit a l'Imperi Rus després de l'Aixecament de gener, la producció de llibres en lituà es va traslladar a Ragnit i Tilsit. Aquests llibres eren després portats a Lituània pels contrabandistes de llibres anomenats knygnešiai.

## Referències

* ↑ «Neman, Nemansky, Kaliningrad, Russia - City, Town and Village of the world» (en anglès). [Consulta: 25 juny 2023].
# Hermülheim

Hermülheim és un barri de Hürth situat en Rhein-Erft-Kreis en l'estat federal de Renània del Nord-Westfàlia, prop de Colònia. Compta amb una població de 14.423 habitants (dades del 31 d'octubre de 2008).

## Història

Gràcies al seu favorable accés a l'aigua i sòl fèrtil, és de suposar que va estar poblat molt abans de què hi hagi constància d'això.
En el centre de la ciutat pot contemplar-se unes fosses franc romanes que demostren la presència d'aquestes civilitzacions. La localitat Hermülheim se cita per primera vegada en un document escrit en 943, l'abadia de Prüm cedeix a les famílies Ramengarius i Adalgarda béns en Molinen.
* Parc del castell en Hermülheim, es conserva un arc de l'antic castell de l'Orde Alemany de Cavallers
* Escut d'armes de l'ordre (aprox. 1760)
* Arc al carrer Luxemburger
* Deutschherrenmuehle-Hermuelheim

## Persones cèlebres

* Michael Schumacher, 7 vegades campió de Fórmula 1
* Ralf Schumacher

## Referències

* ↑ «Einwohnerstatistik» (en alemany). Alemania: Huerth, 29-03-2024. [Consulta: 29 març 2024].
* ↑ «Beschreibung bei Inschriftendatenbank» (en alemany). Alemanya: Memento, 29-03-2024. Arxivat de l'original el 2014-04-13. [Consulta: 29 març 2024].
# Antonis Antoniadis

Antonis Antoniadis (grec: Αντώνης Αντωνιάδης, 25 de maig de 1946) és un exfutbolista grec de la dècada de 1970.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Aspida Xanthi, Panathinaikos, Olympiakos i Atromitos Atenes.
Fou 21 cops internacional amb la selecció grega.

## Palmarès
### Panathinaikos

* Lliga grega de futbol: 4
       1968-69, 1969-70, 1971-72, 1976-77
* Copa grega de futbol: 2
       1968-69, 1976-77
* Copa balcànica de clubs:
       1977

### Grècia

* Copa del Món Militar de futbol:
       1969

## Referències

* ↑ http://www.xanthisports.gr/san-simera-45-chronia-prin-otan-o-antonis-antoniadis-ipegrafe-apo-tin-aspida-xanthis-ston-panathinaiko/ Arxivat 2015-02-23 a Wayback Machine.
* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 23 February 2015. [Consulta: 28 gener 2015].
* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 23 February 2015. [Consulta: 28 gener 2015].
* ↑ «ΕΘΝΙΚΕΣ ΟΜΑΔΕΣ > Εθνική Ομάδα Ανδρών» (en greek). Hellenic Football Federation. Arxivat de l'original el 30 November 2009. [Consulta: 15 novembre 2009].
# Avinguda de Josep Tarradellas

L'avinguda de Josep Tarradellas és una avinguda de Barcelona que separa els districtes de l'Eixample de les Corts i Sants-Montjuïc. Té forma de rambla, amb un bulevard central i dues calçades pels dos sentits, una a cada costat. Està dedicada a Josep Tarradellas i Joan, president de la Generalitat de Catalunya a l'exili i durant la restauració de 1980.
Surt de la plaça dels Països Catalans, a la cruïlla del carrer de Provença amb el carrer de Numància. Aquí és on comença la numeració de les cases. El carrer segueix la direcció cap al nord en un traçat quasi recte. En aquest primer tram separa els barris de Sants (a l'oest) de la Nova Esquerra de l'Eixample (a l'est), i passa per una cantonada de l'antiga presó Model. Després de creuar el carrer de Berlín, el seu costat oest canvia de barri i districte, passant a les Corts. Al costat est també hi ha un canvi de barri a l'avinguda de Sarrià, on passa a ser l'Antiga Esquerra de l'Eixample. L'avinguda acaba a la plaça de Francesc Macià.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Plànol BCN: carrers, equipaments | Ajuntament de Barcelona». [Consulta: 2 juliol 2022].
* ↑ «B Nomenclàtor». [Consulta: 2 juliol 2022].
* ↑ «ICGC - Vissir3». [Consulta: 2 juliol 2022].
# Urea (mineral)

La urea és un mineral de la classe dels minerals orgànics.

## Característiques

La urea és un compost de fórmula química CO(NH₂)₂. Químicament és idèntica a la urea, d'on rep el nom. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1972, sent publicada per primera vegada el 1973. Cristal·litza en el sistema tetragonal.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al Museu d'Austràlia Occidental, a Perth (Austràlia), amb el número de catàleg: s4688.

## Formació i jaciments

És un derivat de guano de ratpenat i orina, estable només en condicions molt àrides. Va ser descoberta a Toppin Hill, a Lake Rason, dins el comtat de Laverton (Austràlia Occidental, Austràlia). També ha estat descrita en altres indrets dels Estats Units, l'Aràbia Saudí i els Emirats Àrabs Units.

## Referències

* ↑ «Urea» (en anglès). Mindat. [Consulta: 10 gener 2022].

## Vegeu també

* Urea (compost químic)
# Campaner collnú

El campaner collnú (Procnias nudicollis) és una espècie d'ocell passeriforme de la família de les cotíngids pròpia del Paraguai, Argentina, Brasil, i el Perú. El seu hàbitat són selves subtropicals a tropicals humides baixes. Està amenaçada per la destrucció de l'hàbitat i per l'excés de caça.
# Némtsevo (Marí El)

* Per a altres significats, vegeu «Némtsevo».
Némtsevo (en rus: Немцево) és un poble de la República de Marí El, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 90 habitants. Pertany al districte rural de Kozmodemiansk.

## Referències

* ↑ «Деревня АЛДЕЕВО (АЛДИСОЛА)» (en rus). Информационный ресурс Республики Марий Эл «12rus.ru». [Consulta: 12 abril 2016].
# Font Vella de Canyelles

La Font Vella de Canyelles és una font d'aigua de mina situada al torrent de Canyelles de la serra de Collserola, al barri de Les Roquetes de Barcelona.

## Història

Antiga font, documentada l'any 1005. El 1993 va ser arranjada per l'entitat ecologista Grodema i l'Arxiu Històric de Nou Barris, però poc després en un acte vandàlic es va obstruir la sortida d'aigua i des d'aleshores no raja. El juliol de 2022 el Districte de Nou Barris va fer una neteja de vegetació invasora i va restaurar els murs i el banc de pedra seca.

## Descripció

Construcció de pedra vista formada pel frontal i un lateral que serveix de banc. Al frontal hi queda una capelleta on hi havia una petita estàtua. A sota hi ha el tub de ferro, que no raja, i la pica amb un canal de desguàs. Uns metres més amunt hi ha una cabana de pedra que ha estat tancada amb una porta de ferro i que protegeix la mina que nodreix la font.

## Vegeu també

* Font Nova de Canyelles

## Referències

* ↑ «Enllestida la rehabilitació del torrent i la font vella de Canyelles». Betevé, 05-07-2022.
* ↑ «Font Vella de Canyelles». Ajuntament de Barcelona.
# Hayes Microcomputer Products

Hayes Corporation companyia nord-americana fundada per Dennis Hayes, va desenvolupar el primer mòdem per ordinador. Des de 1981, va ser una de les empreses que més va contribuir al desenvolupament de la telemàtica. Però va tenir importants dificultats econòmiques el 1996 i finalment va fer fallida en no saber-se adaptar a les noves realitats del mercat de les telecomunicacions. Hayes Corporation va arribar a tenir 250 empleats, i encara que no va assolir mai les dimensions d'altres grans fabricants de productes de telecomunicacions, tots els mòdems havien de ser "compatibles Hayes", és a dir, amb el llenguatge creat per Hayes, basat en les famoses comandes i paràmetres AT. Malgrat el seu prestigi, la potència de Hayes Corporation es va anar desdibuixant fins a la seva desaparició. En l'actualitat, el seu web segueix actiu, però ofereix productes d'altres fabricants.
# Antoniotto I Adorno

Antoniotto I Adorno (Gènova vers 1340 - Finale 5 de juny de 1398), fou fill d'Adornino Adorno (patrici que va ocupar alguns càrrecs a la república i va morir el 1370). Home d'estat genovès, que fou dux de Gènova per un dia el 17 de juny de 1378 i després del 15 de juny de 1384 al 3 d'agost del 1390, del 5 d'abril de 1391 al 15 de juny de 1392 i del 3 de setembre de 1394 al 27 de novembre de 1396.
Fou senyor de Valle Arroscia, Grimault i Saint Tropez el 1386 i de Serravalle Scrivia el 1391, que va comprar al ducat de Milà per una mica més de 22.000 ducats, per les necessitats financeres de Joan Galeàs Visconti per fer front a la seva guerra amb la República de Florència. També fou baró del Regne de Sicília (i Jerusalem) el 1390.
Durant la revolta a Palerm d'Andrea Chiaramonte contra Martí el Jove va ordenar d'aïllar els rebels i no proveir-los.
Va entregar la senyoria de Gènova a Carles VI de França a causa de la inestabilitat interna i fou nomenat governador de Gènova pel rei el 27 de novembre de 1396, que va exercir fins als 18 de març de 1397.
Va morir de pesta a Finale el 1398. Un fill seu, Teramo Adorno, fou elegit dux a l'exili el 1418 però mai va governar.

## Referències

* ↑ (anglès) D.M. Bueno de Mesquita, Giangaleazzo Visconti, p.128
* ↑ Nef, Anneliese. A Companion to Medieval Palermo (en anglès). Brill, 2013, p. 342. ISBN 9004252533.
# Avenal

Avenal és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2010 tenia 16.236 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Avenal tenia 15.689 habitants, 1.928 habitatges, i 1.640 famílies. La densitat de població era de 296,3 habitants per km².
Dels 1.928 habitatges en un 60,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,5% hi vivien parelles casades, en un 16,8% dones solteres, i en un 14,9% no eren unitats familiars. En l'11,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 4,14 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,9% tenia menys de 18 anys, un 13,5% entre 18 i 24, un 46,5% entre 25 i 44, un 15% de 45 a 60 i un 3,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 403,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.710 $ i la renda mediana per família de 28.019 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.802 $ mentre que les dones 20.852 $. La renda per capita de la població era de 14.090 $. Entorn del 28,3% de les famílies i el 30,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Avenal». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Avenal». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].