OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ayer fue primavera

Ayer fue primavera és una pel·lícula en blanc i negre de l'Argentina dirigida per Fernando Ayala sobre el guió de Rodolfo Manuel Taboada que es va estrenar el 20 d'octubre de 1955 i que va tenir com a protagonistes a Roberto Escalada, Analía Gadé, Duilio Marzio i Orestes Soriani.

## Sinopsi

Un home reviu el passat de la seva esposa, morta en un accident de trànsit, amb la sospita d'una infidelitat.

## Repartiment

* Roberto Escalada... Ricardo Aguilar
* Analía Gadé... Silvia
* Duilio Marzio... Aníbal Sagreras
* Orestes Soriani
* Jesús Pampín
* Tomás Simari
* Carmen Monteleone
* Armando de Vicente
* Marcela Sosa
* Panchito Lombard... Yuyo
* Leo Sassi
* Celia Ovejero
* María Rousset
* Carmen Giménez
* Víctor Martucci
* José Guisone
* Aída Villadeamigo
* Marcela Sola
* Emilio Vieyra
* Chela Castro

## Comentaris

Vair a Gente de Cine va dir:
| « | ”El film mostra la lluita d'un director sense experiència tractant de sobreposar-se a un tema esfilagarsat, a dominar l'organització general…Manca d'unitat, però excedeix en discreció. No és tasca fàcil escriure bé quan la ploma està vella. I Ayala fa molt amb els elements que disposa.” | » |
D'altra banda El Heraldo del Cinematografista va opinar sobre del filme:
| « | ”LEl film mostra la lluita d'un director sense experiència tractant de sobreposar-se a un tema deshilachado, a dominar l'organització general…Manca d'unitat, però excedeix en discreció. No és tasca fàcil escriure bé quan la ploma està vella. I Ayala fa molt amb els elements que disposa.” | » |
D'altra banda:
| « | ”Ayala es va revelar amb un realitzador amb futur en dirigir aquest assumpte romàntic que, malgrat uns certs amaneramientos, es destaca al cinema de l'època.” | » |

## Referències

* Manrupe, Raúl. Un diccionario de films argentinos (1930-1995) pág. 44. Buenos Aires, Editorial Corregidor, 2001.

## Enllaços externs

* Información sobre Ayer fue primavera en el sitio del cine nacional
* Ayer fue primavera a YouTube
# Ayene

Ayene és un municipi de Guinea Equatorial, de la província de Wele-Nzas a la Regió Continental. El 2005 tenia 12.289 habitants. Limita amb els municipis de Mongomo, Añisok, Evinayong, Akurenam, Mengomeyén, Aconibe i Nsork, així com amb la frontera de Gabon.
El municipi d'Ayene està format per vint-i-vuit poblats.

## Referències

* ↑ dominicasdc.org.mx. «Biografía de la Hna. Maryori del Socorro Vázquez González, OP.» (en castellà). Arxivat de l'original el 2014-10-31. [Consulta: 30 gener 2016].

## Bibliografia

* Klotchkoff, Jean-Claude. «Ayene». A: La Guinée équatoriale aujourd'hui. París: Éd. du Jaguar, 2009, p. 165. ISBN 978-2-86950-440-0.
# Auckland Grammar School

Auckland Grammar School és una escola d'educació secundària a Auckland, Nova Zelanda, establerta el 1869. Ofereix ensenyament a joves de 13 a 18 anys.
L'escola també té un determinat nombre d'edificis hospitalaris, que estan situats al costat de l'escola. És una de les escoles més grans de Nova Zelanda.

## Referències

* ↑ History of Education Society bulletin (en anglès), 1999, p. 8.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de l'escola
# Baro (Nigèria)

Baro és una ciutat al centre de Nigèria a uns 650 km amunt del riu Níger al límit del curs navegable. És estació final de la branca del ferrocarril que connecta amb el Nigerian railway system. La major part del comerç local de la ciutat està en la melca, nyam, arròs, mill, peix, oli de palma, nous de karité, cacauet, i cotó. Arròs d'inundació es conrea comercialment tant pels agricultors de la rodalia i pel projecte del govern d'arròs irrigat a Loguma (15 km al nord-oest) i Badeggi, 55 quilòmetres al nord-oest.
Originalment un petit llogaret de població nupe, fou escollit pels britànics com a enllaç entre la navegació fluvial i la ferroviària; el seu banc sòlid, rar al baix Níger, podia ser utilitzat per a la càrrega d'embarcacions fluvials amb la collita de cotó del nord de Nigèria. Tot i que els 565 quilòmetres de la línia Baro-Kano es van completar el 1911, aquest servei ferroviari va ser eclipsat aviat per un ferrocarril construït més al nord, i la línia es va acabar deixant d'utilitzar. De juliol a març, però, Baro se segueix utilitzant com lloc per embarcar els cacauets i el cotó en vaixells aigües avall cap als ports del delta del Níger de Burutu (abans Forcados) i Warri.

## Referències

* Baro
# María Bárbara Delgado

María Bárbara Delgado (Madrid, ca. 1614-Boadilla del Monte?, 18 de febrer de 1677), de nom religiós María Bárbara de la Concepción, va ser una religiosa carmelita descalça espanyola.
Nascuda el 1611 o 1614, era filla de Felipe Delgado i de María Gabriela i germana de la també religiosa Juliana Delgado.
El 1628 o 1629 va prendre l'hàbit de les carmelites descalces al convent de la Imatge d'Alcalá de Henares, on va ser model d'observança, penitència, silenci i oració. El 1644 és enviada, juntament amb altres germanes, a reformar el convent de Nuestra Señora de las Maravillas de Madrid, fins llavors pertanyent a l'orde de les recol·lectes, on va exercir de mestra de novícies i establí l'orde carmelita descalça.
Després va ser restituïda a Alcalá de Henares, on va ser elegida priora l'1 de setembre de 1669. L'any següent, va liderar amb un grup de monges la fundació d'un nou convent a Boadilla del Monte, sota el patrocini del matrimoni Juan González de Uzqueta, membre del Consell de Castella, i María Vera de la Gasca. Allà ocupà el càrrec de priora durant un any, però hi va renunciar a causa de la seva mala salut, tot i que continuà treballant en l'establiment del convent fins a la seva mort, el 18 de febrer de 1677.

## Referències

* 1 2 3 4 5 AADD. Biografía eclesiástica completa (en castellà). vol. 4. Madrid i Barcelona: D. Eusebio Aguado i D. J. M. de Grau y Compañía, 1851, p. 623-624.
* 1 2 3 4 Ballesteros Robles, Luis. Diccionario biográfico matritense (en castellà). Madrid: Ajuntament de Madrid, 1912, p. 456-457.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 Álvarez y Baena, José Antonio. Hijos de Madrid, ilustres en santidad, dignidades, armas, ciencias y artes (en castellà). Vol. 4. Madrid: Oficina de D. Benito Cano, 1791, p. 54-55.
# Federico Marchetti

Federico Marchetti (7 de febrer de 1983, Bassano del Grappa, Itàlia) és un futbolista italià que juga com a porter.

## Carrera en clubs
### Torino

Un jove Marchetti del planter del Torino FC va fer el seu debut internacional cedit al Pro Vercelli, sent després cedit a una sèrie d'equips de la Serie C1 i la Serie C2 en els següents anys: va passar la temporada 2003–04 com a porter de segona opció en el FC Crotone i més tard en el Treviso, sense jugar un sol partit en aquest equips. Va començar la temporada 2004–05 com a porter de tercera opció en el Torino, jugant un sol partit durant el seu temps com granata eixint de substitut.

## Internacional

Va debutar amb la selecció de futbol d'Itàlia el 6 de juny del 2009 enfront d'Irlanda del Nord en una victòria azzurra per 3 a 0. Uns mesos després va debutar en eliminatòries enfront de Xipre on li van fer dos gols.En 2010 va jugar enfront del Camerun el 3 de març i l'1 de juny va ser inclòs per Marcello Lippi en el planter italià per a afrontar la Copa Mundial de Futbol de 2010.

### Participacions en Copes del Món

| Mundial | Seu | Resultat |
| Copa Mundial de Futbol de 2010 | Sud-àfrica | - |

## Clubs

| Club | País | Any |
| Torino F.C. | Itàlia | 2002-2006 |
| Unione Sportiva Pro Vercelli Calcio | Itàlia | 2002-2003 |
| Football Club Crotone | Itàlia | 2003 |
| Treviso Foot-Ball Club 1993 | Itàlia | 2004 |
| Unione Sportiva Pro Vercelli Calcio | Itàlia | 2005 |
| Associazione Sportiva Biellese 1902 | Itàlia | 2005-2006 |
| U.C. AlbinoLeffe | Itàlia | 2006-2009 |
| Cagliari Calcio | Itàlia | 2009- |

## Referències

* ↑ «Federico Marchetti» (en (anglès)). soccernet.espn.go.com. Arxivat de l'original el 2012-10-21. [Consulta: 2010].

## Enllaços externs

* Fitxa a Espndeportes.com (castellà)
Federico Marchetti amb la selecció italiana - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol d'Itàlia – Copa del Món de futbol 2010
1 Buffon •
2 Maggio •
3 Criscito •
4 Chiellini •
5 Cannavaro (c) •
6 De Rossi •
7 Pepe •
8 Gattuso •
9 Iaquinta •
10 Di Natale •
11 Gilardino •
12 Marchetti •
13 Bocchetti •
14 De Sanctis •
15 Marchisio •
16 Camoranesi •
17 Palombo •
18 Quagliarella •
19 Zambrotta •
20 Pazzini •
21 Pirlo •
22 Montolivo •
23 Bonucci •
Entrenador: Lippi
Selecció de futbol d'Itàlia – Copa Confederacions 2013
1 Buffon (c) •
2 Maggio •
3 Chiellini •
4 Astori •
5 De Sciglio •
6 Candreva •
7 Aquilani •
8 Marchisio •
9 Balotelli •
10 Giovinco •
11 Gilardino •
12 Sirigu •
13 Marchetti •
14 El Shaarawy •
15 Barzagli •
16 De Rossi •
17 Cerci •
18 Montolivo •
19 Bonucci •
20 Abate •
21 Pirlo •
22 Giaccherini •
23 Diamanti •
Entrenador: Prandelli
Selecció de futbol d'Itàlia – Eurocopa 2016
1 Buffon (c) •
2 De Sciglio •
3 Chiellini •
4 Darmian •
5 Ogbonna •
6 Candreva •
7 Zaza •
8 Florenzi •
9 Pellè •
10 Motta •
11 Immobile •
12 Sirigu •
13 Marchetti •
14 Sturaro •
15 Barzagli •
16 De Rossi •
17 Éder •
18 Parolo •
19 Bonucci •
20 Insigne •
21 Bernardeschi •
22 El Shaarawy •
23 Giaccherini •
Entrenador: Conte :
# Dysgonia

Dysgonia és un gènere de lepidòpters ditrisis de la família dels erèbids (Erebidae), subfamília Erebinae. És membre de la tribu Ophiusini.

## Taxonomia

Moltes espècies anteriorment d'aquest gènere van ser mogudes a altres gèneres, com Bastilla, Buzara, Pindara i Macaldenia, per Holloway & Miller el 2003. Altres espècies anteriors de Dysgonia van ser mogudes al gènere Parallelia.

## Espècies

* Dysgonia algira (Linnaeus, 1767)
* Dysgonia calefasciens (Walker, 1858)
* Dysgonia conficiens (Walker, 1858)
* Dysgonia constricta (Butler, 1874)
* Dysgonia coreana (Leech, 1889)
* Dysgonia correctana (Walker, 1865)
* Dysgonia dulcis (Butler, 1878)
* Dysgonia duplexa (Moore, 1883)
* Dysgonia hercodes (Meyrick, 1902)
* Dysgonia hicanora (Turner, 1903)
* Dysgonia interpersa (Guenée, 1852)
* Dysgonia latifasciata Warren, 1888
* Dysgonia mandschuriana (Staudinger, 1892)
* Dysgonia monogona (Lower, 1903)
* Dysgonia obscura (Bremer & Grey, 1853)
* Dysgonia orbata Berio, 1955
* Dysgonia properata (Walker, 1858)
* Dysgonia renalis (Hampson, 1894)
* Dysgonia rigidistria (Guenée, 1852)
* Dysgonia rogenhoferi (Bohatsch, 1880)
* Dysgonia senex (Walker, 1858)
* Dysgonia stuposa (Fabricius, 1794)
* Dysgonia torrida (Guenée, 1852)
* Dysgonia uvarovi (Wiltshire, 1949)
* Dysgonia valga (Prout, 1919)

### Espècies de les quals la col·locació en Dysgonia és incerta

* Dysgonia abnegans (Walker, 1858)
* Dysgonia adunca (L.B. Prout, 1919)
* Dysgonia albilinea Hampson, 1918)
* Dysgonia albocincta (Walker, 1865)
* Dysgonia analamerana (Griveaud, 1981)
* Dysgonia anetica (Felder and Rogenhofer, 1874)
* Dysgonia ankalirano Viette, 1982
* Dysgonia arcifera (Druce, 1912)
* Dysgonia aviceps (Warren, 1915)
* Dysgonia banian (Griveaud, 1981)
* Dysgonia berioi Viette, 1968
* Dysgonia chiliensis (Guenée, 1852)
* Dysgonia conjunctura (Walker, 1858)
* Dysgonia conspicua (Warren, 1915)
* Dysgonia curvilimes (Warren, 1915)
* Dysgonia delphinensis (Viette, 1968)
* Dysgonia diffusa (A.E. Prout, 1921)
* Dysgonia diplocyma (Gaede, 1917)
* Dysgonia eclipsifera (Hampson, 1918)
* Dysgonia erectata (Hampson, 1902)
* Dysgonia expediens (Walker, 1858)
* Dysgonia fallax (Hulstaert, 1924) (syn: Dysgonia septentrionis (Hulstaert, 1924))
* Dysgonia fruhstorferi Swinhoe, 1918
* Dysgonia galphyra (A.E. Prout, 1927)
* Dysgonia goniophora (Hampson, 1910) (syn: Dysgonia diamesa (A.E. Prout, 1927))
* Dysgonia humilis Holland, 1894
* Dysgonia insignifica (Bethune-Baker, 1906)
* Dysgonia iotrigona (Zerny, 1916)
* Dysgonia irregulata (Berio, 1956)
* Dysgonia isotima (L.B. Prout, 1919)
* Dysgonia latifascia Warren, 1888
* Dysgonia laurentensis (Viette, 1968)
* Dysgonia leucogramma (Hampson, 1913)
* Dysgonia lilacea (Bethune-Baker, 1906)
* Dysgonia macrorhyncha (Hampson, 1913)
* Dysgonia malgassica (Viette, 1968)
* Dysgonia manillana Swinhoe, 1918
* Dysgonia masama (Griveaud, 1981)
* Dysgonia mesonephele (Hampson, 1910)
* Dysgonia multilineata (Holland, 1894)
* Dysgonia muza (Strand, 1919)
* Dysgonia nesites (A.E. Prout, 1927)
* Dysgonia orodes (Cramer, 1777) (syn: Dysgonia perfinita (Möschler, 1880))
# Viladeperdius

Viladeperdius és un petit poble, agregat a Pontils (Conca de Barberà). És al cim d'un tossal que domina la vall del barranc de Sant Magí. S'hi accedeix per un trencall de la carretera de Pontils a la Llacuna. Destaca l'antiguitat d'algunes cases, amb portalada romànica.

## Referències

* ↑ «Viladeperdius». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Viladeperdius, un poblet a la vall de la riera de Sant Magí». tribusdelasegarra.cat. [Consulta: 17 maig 2019].
# Viridasius

Viridasius és un gènere d'aranyes araneomorfes de la família dels viridàsids (Viridasiidae). Fou descrit per primera vegada per Eugène Simon el 1889. És una aranya endèmica de Madagascar.
Viridasius té una única espècie, Viridasius fasciatus, descrit inicialment per Lenz el 1886. Anteriorment formava part de la família dels ctènids (Ctenidae). Però l'any 2015, a partir d'un estudi de Polotow et al es va crear la nova família dels viridàsids (Viridasiidae).
Té les potes llargues, amb ratlles en blanc i negre que s'estenen des d'un cos blanc amb taques negres. Les femelles poden fer de 2 a 2,5 cm; els mascles són més petits.

## Sinònims

Segons el World Spider Catalog amb data de 23 de gener de 2019 hi ha les següents sinonímies:
* Phoneutria fasciata Lenz, 1886
* Viridasius pulchripes Simon, 1889
* Vulsor fasciatus Lehtinen, 1967

## Referències

* 1 2 3 Simon, E. «Etudes arachnologiques. 21e Mémoire. XXXI. Descriptions d'espèces et the genres nouveaux de Madagascar et de Mayotte». Annales de la Société Entomologique de France, 8, 6, 1889, pàg. 233.
* 1 2 (anglès) World Spider Catalog: Viridasius Simon, 1889 en la família Viridasiidae +base de dades. Accés el 23 de gener de 2019.
* 1 2 Lenz, H. «Beiträge zur Kenntniss der Spinnenfauna Madagascars». Zoologische Jahrbücher, Abteilung für Systematik, Geographie und Biologie der Tiere, 1, 1886, pàg. 404.
* ↑ Polotow, D.; Carmichael, A.; Griswold, C.E. «Total evidence analysis of the phylogenetic relationships of Lycosoidea spiders(Araneae, Entelegynae)». Invertebrate Systematics, 29, 2015, pàg. 152.
* ↑ «Viridasius fasciatus (Lenz, 1886)» (en polish). Arachnea.org. Arxivat de l'original el 2016-01-18. [Consulta: 18 febrer 2016].
* ↑ Silva, D. «Higher-level relationships of the spider family Ctenidae (Araneae: Ctenoidea)». Bulletin of the American Museum of Natural History, 284, 2003, pàg. 49.
* ↑ Simon, E. Histoire naturelle des araignées. 2, 1897, p. 127.
# Vetili

Gai Vetili o Marc Vetili (Caius o Marcus Vetilius) fou pretor el 147 aC i va lluitar a Hispània contra Viriat a la guerra lusitana. Fou derrotat per Viriat a la batalla de Tribola, on fou fet presoner i finalment fou executat.

## Referències

* ↑ de Morales, Ambrosio. Coronica general de España que continuaba Ambrosio de Morales (en castellà). Oficina de Don Benito Cano, 1791, p. 352.
# Vicenç Reig i Falomir

Vicenç Reig i Falomir (Borriol, 1866 - Barcelona, 18 de desembre de 1918) fou un futbolista i dirigent esportiu valencià. Fou jugador i president del FC Barcelona, en aquest darrer càrrec romangué durant 22 dies, el mandat més breu en la història de l'entitat.

## Trajectòria

Es va incorporar al FC Barcelona la tardor de l'any 1900, quan tenia al voltant de 33 o 34 anys. Prèviament havia practicat el ciclisme i la pilota basca. Fou el titular de la porta blaugrana durant les tres temporades que romangué al club, encara que puntualment també jugà de defensa. En aquestes temporades participà en la primera edició de la Copa del Rei (Copa de la Coronació) l'any 1902. Aquest mateix any guanyà la Copa Macaya (el campionat català). La seva darrera temporada, el 1903, guanyà la Copa Barcelona. En total disputà 40 partits amb el club.
En l'assemblea de socis de l'11 de novembre de 1908 fou elegit president per aclamació, substituint Juli Marial. El club vivia un dels seus pitjors moments, amb només 38 socis i amb risc de desaparèixer. El 2 de desembre convocà una assemblea al Gimnàs Solé, on presentà la seva dimissió irrevocable només 22 dies després del seu nomenament. Joan Gamper acceptà aleshores la presidència del club per evitar-ne la desaparició. Reig passà a continuació a formar part de la Comissió de teams, la qual era l'encarregada de seleccionar els jugadors per a cada partit.
Segons va publicar el diari Sport el novembre de 2016, Reig va morir d'una pneumònia el 18 de desembre de 1918. En aquest mateix article, el periodista David Salinas explicava que l'expresident del Barça havia nascut a Borriol (País valencià), el seu segon cognom era Falomir, i que havia regentat una empresa anomenada Reig & Puig (S. en C.) dedicada a la de moda per dones, i que estava domiciliada al carrer del Call, número 9. Gràcies a la direcció, que coincidia amb la que tenia Vicenç Reig a la llista de socis més antiga que conserva el Centre de Documentació i Estudis del Futbol Club Barcelona (del 1916), es va poder relacionar les dues persones. En aquesta llista, Reig hi apareix amb el número 3, mentre que en la del 1920 no hi figura, ja que havia mort el 1918.

## Palmarès

* Copa Macaya:
** 1902
* Copa Barcelona:
** 1903

## Referències

* 1 2 «Vicente Reig, presidente del FC Barcelona en 1908, recupera su identidad». Sport, 03-11-2016. [Consulta: 29 gener 2017].
* ↑ «Siluetas». Los Deportes, pàgina 22, 12-01-1902. [Consulta: 1r juliol 2014].
* ↑ Closa, Antoni [et al.].. Diccionari del Barça. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1999. ISBN 978-84-412-0126-2.
* ↑ «La junta del «Foot-ball Club Barcelona»». Mundo Deportivo, 19-11-1908. [Consulta: 1r juliol 2014].
* ↑ Closa, Antoni; Jaume Rius i Joan Vidal. Un segle de fútbol català: 1900-2000, 2001.
* ↑ «El Foot-ball Club «Barcelona»». Mundo Deportivo, 17-12-1908. [Consulta: 1r juliol 2014].

## Enllaços externs

* Biografia a la web oficial del FC Barcelona Arxivat 2014-09-12 a Wayback Machine.

## Bibliografia

* Folch, Guifré; Demetrio González i Francesc Gordo-Guarinos. El quaranta-vuit presidents del FC Barcelona. Barcelona: Toisón, 2006.
# Vulpes (banda)

Vulpes (també conegut com Las VulpeSS) va ser la primera banda espanyola de punk rock totalment femenina, formada a Barakaldo (Gran Bilbao, País Basc) l'estiu del 1982. Es van fer famoses l'any següent quan van aparèixer al programa de televisió Caja de ritmos interpretant la cançó "Me gusta ser una zorra". La cançó és una versió de la cançó de The Stooges "I wanna be your dog", amb lletra en castellà adaptada. Molts espectadors es van queixar de la seva actuació, cosa que va provocar un escàndol mediàtic i un cas judicial.
Per capitalitzar l'atenció, la cançó va ser gravada i llançada com a senzill per Dos Rombos Records, que va arribar a vendre 12.000 còpies. Tot i això, les dificultats legals van crear problemes al grup en la gira promocional. La banda es va dissoldre el 1983, encara que hi van tornar breument el 1985 per tocar en alguns concerts.
Lupe Vázquez va morir el 1993. Els membres restants es van reagrupar per a un concert el 2005. El 2006 van editar un àlbum de regravacions, Me Gusta Ser.

## Membres

* Loles Vázquez, "Anarkoma Zorrita" - guitarra
* Mamen Rodrigo, "Evelyn Zorrita" - veu
* Begoña Astigarraga, "Ruth Zorrita" - baix
* Lupe Vázquez, "Pigüy Zorrita" - bateria

## Discografia

* "Me gusta ser una zorra" / "Inkisición" (7", Dos Rombos, 1983).
* Barbarela '83 (LP, Punk Away, 2012)
* Me gusta ser (CD, Oihuka, 2006).

## Referències

* ↑ «Las Vulpes: Me gusta ser una zorra (I like being a whore)». Actipedia, March 31, 2015.
* ↑ «Vulpess». Discogs.
* ↑ «Biografía de Vulpess - La Fonoteca». lafonoteca.net.
* ↑ «Me Gusta Ser - Vulpes | Songs, Reviews, Credits». AllMusic.

## Fonts

* Álvaro Heras Gröh “Lluvia, Hierro y Rock&Roll”. Historia de las bandas de rock de Bilbao" (Ediciones Sirimiri - Vudumedia) ISBN 978-84-612-5979-3

## Vegeu també

* Rock basc radical

## Enllaços externs

* Entrada Discogs
* Vídeo "Me Gusta Ser una Zorra".
# Volta a Califòrnia femenina

La Volta a Califòrnia femenina és una competició ciclista per etapes que es disputa a l'estat de Califòrnia. Des del 2016 forma part del calendari de l'UCI Women's WorldTour. Igual que la seva homònima masculina, es corre el mes de maig.

## Palmarès

| Any | Vencedora | Segona | Tercera |
| 2015 | Trixi Worrack | Leah Kirchmann | Lauren Komanski |
| 2016 | Megan Guarnier | Kristin Armstrong | Evelyn Stevens |
| 2017 | Anna van der Breggen | Katie Hall | Arlenis Sierra Cañadilla |
| 2018 | Katie Hall | Tayler Wiles | Katarzyna Niewiadoma |
| 2019 | Anna van der Breggen | Katie Hall | Ashleigh Moolman |

## Referències

* ↑ «Preview: What you need to know about the Women’s Tour of California» (en anglès). Outside, 26-10-2023. [Consulta: 31 desembre 2023].

## Vegeu també

* Volta a Califòrnia

## Enllaços externs

* Web de la cursa Arxivat 2015-05-11 a Wayback Machine.
* Palmarès a cyclingarchives.com
* Palmarès a cyclebase.nl
# Víctor Tormo Grau

Víctor Tormo Grau (València, 1965) és un polític valencià d'EUPV, diputat a les Corts Valencianes a les VIII Legislatura (2011-2015). És sindicalista de CGT i treballa com a mestre d'educació especial a Castelló de la Plana.
L'any 2011 va ser condemnat per dues faltes d'injúries cap a Carlos Fabra, expresident de la Diputació de Castelló, per cridar-li corrupte al creuar-se'l pel carrer. En 2013 va tornar a ser condemnat amb una multa de 100 euros per insultar dos policies. L'abril de 2014 el Jutjat d'Instrucció número 2 de Castelló va obrir un judici oral contra ell per un presumpte delicte de vulneració i difusió de la intimitat, per publicar en Facebook una fotografia sobre l'actuació policial en una manifestació en protesta per la detenció d'un estudiant de la Universitat Jaume I l'any 2012, despés d'haver-los dem anat que s'identificaren i davant la negativa d'aquests. És diputat en les Corts Valencianes per la província de Castelló des de 2014, substituint a Marina Albiol quan esta va ser escollida eurodiputada a les Eleccions al Parlament Europeu de 2014.

## Referències

* ↑ «Fitxa de diputat» (en valencià). Corts Valencianes. Arxivat de l'original el 14 de juliol 2014. [Consulta: 12 juny 2014].
* ↑ «Absolució per a Víctor Tormo! Solidaritat amb els solidaris!». Acontracorrent, 14-04-2014.
* ↑ Efecto mariposa en Les Corts y el Congreso tras las elecciones europeas notícia a Valencia Plaza del 26 de maig de 2014 (castellà)
* ↑ «Un dirigente de IU, en el banquillo por llamar "corrupto" a Fabra» (en castellà). Público.es, 02-02-2011.
* ↑ «Víctor Tormo rep altra citació judicial per les injúries contra Fabra ja jutjades». EUPV, 03-03-2011. Arxivat de l'original el 2014-05-29. [Consulta: 28 maig 2014].
* ↑ Condenado al llamar “perros” a dos policías de Castellón La Audiencia ha confirmado la pena de 100 € de multa contra Víctor Tormo - notícia a Mediterráneo del 25 de juliol de 2013 (castellà)
* ↑ «Juicio contra Víctor Tormo, militante de EUPV, por publicar fotos de policías en Facebook» (en castellà). Totgrau.com, 09-04-2014. Arxivat de l'original el 2014-05-29. [Consulta: 28 maig 2014].