OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La duquessa de Langeais

La duquessa de Langeais (en francès original Ne touchez pas la hache) és una pel·lícula franco-italiana de 2007, dirigida per Jacques Rivette, un dels creadors de la nouvelle vague dels anys 1950. Es basa en la novel·la homònima que Honoré de Balzac va escriure en 1834, publicant-se amb el títol Ne touchez pas l'hache. Rivette reflecteix en la seva pel·lícula la hipocresia de l'alta societat parisenca durant la Restauració Francesa. Ha estat doblada al català. Destaca la presència en el repartiment de director de cinema Barbet Schroeder en el paper de duc de Grandlieu.

## Sinopsi

Al París de la Restauració Francesa, el general Montriveau, personatge pintoresc pel seu passat aventurer a Àfrica, s'enamora de la seductora duquessa de Langeais. Ella decideix organitzar un calculat joc de seducció en el qual ho rebutja en diverses ocasions, per la qual cosa, insatisfet i humiliat, Montriveau decideix al seu torn venjar-se de la seva estimada. El desacord de tots dos personatges fa que la duquessa acabi ingressant en un convent a Espanya.

## Repartiment

* Jeanne Balibar - Antoinette de Langeais
* Guillaume Depardieu - Armand de Montriveau
* Michel Piccoli - Vidame de Pamiers
* Bulle Ogier - Princesse de Blamont-Chauvry
* Anne Cantineau - Clara de Sérizy
* Marc Barbé - Marquis de Ronquerolles
* Thomas Durand - Henri de Marsay
* Mathias Jung - Julien
* Julie Judd - Lisette
* Nicolas Bouchaud - Maxime de Trailles
* Beppe Chierici - Alcalde
* Victoria Zinny - Mare Superiora
* Barbet Schroeder - Duc de Grandlieu

## Recepció i premis

Estrenada a França el 28 de març de 2007, la pel·lícula s'ha exhibit en diversos festivals: Berlín, Viena, Istanbul, Praga, Toronto, Mèxic D.F., Rio de Janeiro... El lloc web d'agregació de revisions Rotten Tomatoes va informar d'una qualificació d'aprovació del 70%, basat en 66 ressenyes, amb una puntuació mitjana de 6,5 / 10. El consens crític del lloc diu que, "De vegades es plany i dialoga molt, "La duquessa de Langeais", és tanmateix una dissecció intrigant i gratificant de les relacions de classe i gènere." A Metacritic, que assigna una classificació normalitzada sobre 100 a les ressenyes de crítics principals, la pel·lícula va rebre una puntuació mitjana de 74, basada en 23 ressenyes, indicant "ressenyes generalment favorables".

### Nominacions

| Premi o Festival | Categoria | Nominat | Resultat |
| 57è Festival Internacional de Cinema de Berlín | Os d'Or | | Nominat |
| Premis Gaudí de 2009 | Millor pel·lícula europea | | Nominat |
| Premis Lumières | Millor Actor | Guillaume Depardieu | Nominat |

## Referències

* ↑ http://articles.courant.com/keyword/ifc-films Arxivat 2015-09-15 a Wayback Machine.
* ↑ La duquessa de Langeais a esadir.cat
* ↑ «The Duchess of Langeais (Ne Touchez Pas La Hache) (Don't Touch the Axe) (2007)». Fandango Media. [Consulta: 5 març 2018].
* ↑ «The Duchess of Langeais Reviews». CBS Interactive. [Consulta: 5 març 2018].
# Hackescher Markt

Hackescher Markt és una plaça situada al centre de Berlín, al districte de Mitte.
Originalment hi havia un pantà al nord de les fortificacions de la ciutat camí de Spandau. El rei Frederic II de Prússia va dissenyar al voltant de 1750 una plaça mercat, en el marc de la vigilància de Hacke en un context d'expansió de la ciutat de Berlín cap al nord. L'any 1882 la plaça va rebre accés a la línia de S-Bahn a través de l'estació Hackescher Markt, aleshores anomenada "Börse" per la proximitat del mercat de valors. Posteriorment, durant l'època de la República Democràtica Alemanya, l'estació va ser reanomenada com a "Marx-Engels-Platz".
Si bé antigament havia sigut una zona bastant descuidada, després de la reunificació alemanya Hackescher Markt va esdevenir un centre cultural i comercial. Actualment es caracteritza pel conjunt dels seus vells edificis, l'estació de S-Bahn i el pati de Hackesche Höfe. Així mateix, compta amb una ampla zona de restauració i bars que impulsen la seua vida nocturna.
La plaça també és servida per diverses línies de tramvia i autobús nocturn. Se celebra un mercat setmanal tots els dijous i dissabtes.

## Referències

* ↑ Jarausch, Konrad Hugo. After Unity: Reconfiguring German Identities. Berghahn Books, 1997, p. 132. ISBN 1-57181-040-4.
* ↑ Schlör, Joachim. Nights in the Big City: Paris, Berlin, London 1840-1930. Reaktion Books, 1998, p. 32. ISBN 1-86189-015-X.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de Hackescher Markt (alemany)
# Llegibilitat

* No s'ha de confondre amb lecturabilitat.
La llegibilitat és la facilitat amb la qual un lector pot reconèixer caràcters individuals dins d'un text. "La llegibilitat d'un cert tipus de lletra està relacionada amb les característiques inherents al seu disseny ... que es relacionen amb la capacitat de distingir una lletra de l'altra". Entre els aspectes del disseny dels tipus de lletra que afecten la llegibilitat s'hi poden incloure: la "x-height", la forma dels caràcters, el contrast del traç, la mida dels seus contra-espais, si té gràcies o serifs o no i el seu gruix de traç. La llegibilitat és diferent de la lecturabilitat, ja que la segona es defineix com: "la facilitat amb què un lector pot reconèixer paraules, frases i paràgrafs". De fet, tot i que la llegibilitat és un component molt important de la lecturabilitat, hi ha altres paràmetres tipogràfics que afecten aquesta última. Entre els més importants hi ha: l'elecció del tipus de lletra, la mida del punt, l'interlletratge o kerning (gestió de la interlletra), si és caixa alta o caixa baixa, l'espaiat, la longitud de la línia, l'interlineat i la justificació.

## Bibliografia

* Norbert Groeben: Aschendorff Verlag, Münster 1982, ISBN 3-402-04298-3.
* Christian Peirick: 4. Auflage. K.H. Bock Verlag, Honnef 2013, ISBN 978-3-86796-086-1.
* DIN 1450 Schriften; Leserlichkeit. Ausgabe 1993-07

## Vegeu també

* Tipografia
* Reconeixement òptic de caràcters (OCR)
* Despeckle
* Contraespai

## Referències

* ↑ John Wiley & Sons. Type Rules: The Designer's Guide to Professional Tipography, 2010, p. 73. ISBN 978-0-470-54251-4.

## Enllaços externs

* Jeremy York. «Llegibilitat i digitalització a gran escala». Biblioteca digital de Hathitrust, 01-11-2008. Arxivat de l'original el 2021-03-08. [Consulta: 12 agost 2012].
# Molí de formigues

Un molí de formigues és un fenomen observat quan un grup de formigues legionàries se separa del grup principal i perd la pista de feromones, llavors les formigues comencen a seguir-se unes a les altres tot formant un cercle en rotació contínua. Aquest cercle acostuma a rebre el nom de d'espiral de la mort perquè les formigues podrien arribar a morir d'extenuació. Ha estat reproduït en laboratoris i en simulacions de colònies de formigues. El fenomen és un efecte secundari de l'estructura autoorganitzada de les colònies de formigues. Com que cada formiga segueix la formiga que hi ha davant seu, això funciona fins que hi ha algun problema, típicament per causes mediambientals, i es forma el molí.
El molí de formigues fou descrit per primer cop el 1921 per William Beebe, que va observar un molí de 370 m de circumferència. Cada formiga tardava dues hores i mitja en fer una volta. Fenòmens similars han estat observats en grups d'erugues processionàries i peixos.
El fenomen és la font d'inspiració de la cançó "Spiral of ants" de Lemon Demon.

## Vegeu també

* Bucle de retroalimentació
* Estigmèrgia

## Referències

* ↑ PLOS Biology, 1, 2, 2003, pàg. e37. DOI: 10.1371/journal.pbio.0000037. PMC: 261877. PMID: 14624241.
* ↑ Couzin ID & NR Franks Proceedings of the Royal Society B, 270, 1511, 2003, pàg. 139–146. DOI: 10.1098/rspb.2002.2210. PMC: 1691225. PMID: 12590751.
* ↑ Beebe, William. Edge of the Jungle. Nova York: Henry Holt and Co., 1921, p. 291–294.
* ↑ Surowiecki, James. Wisdom of the Crowds. New York, New York, USA: Anchor Books, 2005, p. 40.
* ↑ American Museum Novitates, 1253, 1944, pàg. 1–26.
* ↑ «Spiral of Ants, by Lemon Demon».

## Enllaços externs

* Una simulació de programari d'un molí de formiga (en rus)
* "Untitled (Superorganism)", una obra d'art basada en molins de formiga
# Tuc de Sendrosa

El Tuc de Sendrosa és una muntanya de 2.482 metres que es troba al municipi de Naut Aran a la Vall d'Aran.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
# Luis Méndez (organista)

Luis Méndez fou un organista que ocupà el magisteri de l’orgue de la Catedral de Girona fins al 1633, any en què es traslladà a La Seu d'Urgell. El 1630 formà part del primer tribunal per dotar el magisteri de cant de la catedral juntament amb Jaume Coll i Llorenç Cruell, tribunal que va donar la plaça a Tomàs Cirera.

## Referències

* ↑ Gregori i Cifré, Josep Maria. «La Música a la Catedral de Girona». Bellaterra: Universitat Autònoma de Barcelona, Servei de Publicacions, 2019. [Consulta: 17 desembre 2020].
# La educación de las hadas

La educación de las hadas és una coproducció hispano-francesa-portuguesa-argentina, dirigida per José Luis Cuerda l'any 2006 i basada en la novel·la L'educació d'una fada de Didier van Cauwelaert. Va suposar la tornada a la direcció de José Luis Cuerda després de set anys de rodar La lengua de las mariposas, amb una història de personatges ferits, embolicats en vaivens d'alegria i patiment. Fou rodada al Montseny.

## Argument

Un matí, en un vol d'Alacant a Barcelona, Nicolás coneix a Ingrid, una ornitòloga vídua i al seu fill Raúl, un nen amb una fantasia fora del normal. En aquest moment sorgeix l'amor, un conte de fades entre la dona i l'inventor de joguines en el qual el petit juga un important paper. No obstant això tot es trenca sobtadament en el moment en el qual Ingrid decideix acabar amb la relació sense cap raó aparent.

## Repartiment

* Ricardo Darín - Nicolás
* Irène Jacob - Ingrid
* Bebe - Sezar
* Víctor Valdivia - Raúl
* Jordi Bosch - Matarredona

## Premis
### XXI Premis Goya

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor cançó original | Bebe | Guanyador |
| Millor guió adaptat | José Luis Cuerda | Nominat |
| Millor actriu revelació | Bebe | Nominat |

## Referències

* ↑ «Review: 'The Education of Fairies'». Variety.
* ↑ La educación de las hadas, El País, 23 de juny de 2006
* ↑ José Luis Cuerda rodarà al Montseny "La educación de las hadas", ccma.cat, 19 de setembre de 2005
* ↑ La educación de las hadas a Fotogramas
* ↑ La educación de las hadas, 20 Minutos,
* ↑ La educación de las hadas al web dels Premis Goya
# Can Company

Can Company és un mas de Sant Martí de Llémena (Gironès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Segons la llinda, la casa data de 1799.

## Descripció

El conjunt està format per una pallissa i la masia, situades al voltant de l'era. La masia és un únic cos de planta rectangular amb carener perpendicular a la façana principal. El carener coincideix amb la paret de càrrega interior. Té planta baixa i un pis. Les obertures són de llinda planera, de les que cal destacar la porta, al costat dret de la façana, amb la inscripció JE + S - 1799. La finestra lateral a la porta és de modillons, igual que la porta de la façana posterior.
La pallissa està situada al costat dret de la façana principal de Can Verdaguer, davant l'era que guanya un fort desnivell i que la relaciona amb una altra pallissa més senzilla situada al seu davant. És de planta rectangular, teulat a dues aigües, carener perpendicular a la façana principal i d'una nau, amb paret de pedra al costat dret i que enllaça amb la barana de l'era i dos pilars rodons a l'altre costat, proper a la masia. La paret posterior s'enrasa amb la façana principal de la masia. Els dos pilars rodons se situen, un al centre, aguantant el cairat central, i l'altre al costat esquerre, girant vers la masia.
També hi ha un forjat enmig dels cairats de fusta i una escala lateral a l'esquerra.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Company». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 febrer 2017].
# Luís Macedo Matoso

Luís Macedo Matoso (São Paulo, 29 de setembre de 1901 - São Paulo, 23 d'agost de 1985), conegut com a Feitiço, fou un futbolista brasiler de la dècada de 1920.
Fou sis cops el màxim golejador del campionat paulista, amb més de 400 gols marcats en la seva carrera, destacant als clubs AA São Bento i Santos FC.
Només jugà un partit amb la selecció brasilera per la competència d'homes com Arthur Friedenreich, Nilo i Leônidas da Silva.

## Referències

* ↑ Gustavo Grohmann: Feitiço: Ex-atacante do Santos, Palmeiras e Corinthians, Terçeiro Tempo: Que fim levou? (per 2013-09-27)
* ↑ Marcelo Leme de Arruda: Seleção Brasileira (Brazilian National Team) 1923-1932, RSSSF Brazil, 2012-12-19.
# Corral de comèdies

El corral de comèdies és l'espai per excel·lència on es representa el teatre del Segle d'Or espanyol. Sorgeixen al segle XVI (teatre del Renaixement) i és al segle xvii (teatre barroc) quan aconsegueixen el major èxit i popularitat.
Els "Corrals de comèdies" estan situats als patis interiors de les cases de l'època. Al fons s'ubicava el petit escenari rectangular on es representaven les diferents obres de teatre. Al davant, la denominada "cazuela" (actual platea), on s'acomodaven les dones de classe mitjana separades dels homes, els quals se situaven al fons, dempeus, eren els anomenats "mosqueteros". A les parts superiors, als "palcos" es trobava la noblesa, tant els homes com les dones, junts en aquest cas.
L'únic "Corral de comèdies" conservat a Espanya tal com era al segle xvii es troba a Almagro, poble de Castella La Manxa amb una gran tradició teatral i, on cada any, durant el mes de juliol se celebra el Festival Internacional de Teatre Clàssic.
# Trévé

Trévé (en bretó Treve) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 2006 tenia 1.430 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1207 | 1217 | 1115 | 1276 | 1345 | 1312 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Joseph Collet | |
# Làfries

Les Làfries (en grec antic: Λάφρια) eren un festival que se celebrava cada any a Patres (Acaia) en honor d'Àrtemis Làfria.
Pausànies descriu la manera de com se celebrava el festival. Quan s'acostava la data de la festa, entorn de l'altar de la deïtat i en cercle es col·locaven trossos grossos de fusta verda d'uns setze metres de longitud formant una barrera i llenya seca damunt l'altar, i construïen una mena d'esgraons que conduïen a l'altar, recoberts amb una capa lleugera de terra. El primer dia del festival una processó anava al temple d'Àrtemis i al final de tot entrava una jove que feia de sacerdotessa per l'ocasió, pujada en un carruatge que estiraven cervos. Al segon dia es feien nombrosos sacrificis oferts per l'estat i pels particulars. Les víctimes eren ocells, senglars, cervos i de vegades llops i ossos, i també els animals domèstics vells. Totes les víctimes es posaven vives a l'altar, i llavors s'encenien les fustes o llenya seca. Els animals fugien embogits i, encesos, miraven de fugir, però la fusta verda col·locada a l'entorn, que no prenia, els impedia la fugida. Llavors, tornaven a agafar als animals i els llençaven altre cop a les flames. No consta que mai cap persona resultàs ferida.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Laphria». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 24-XI-2020].
# La escondida

La escondida eés una pel·lícula mexicana dirigida per Roberto Gavaldón, basada en la novel·la homònima escrita per Miguel N. Lira en 1947 i adaptada per Gunther Gerzso i José Revueltas. Forma part de la producció cinematogràfica de l'Època d'Or del cinema mexicà. Es va filmar a partir del 4 de novembre de 1955 als Estudios Churubusco i es va estrenar el 18 de juliol de 1956 al cinema Mèxic i va romandre sis setmanes en cartellera.
S'ambienta en l'època de la Revolució Mexicana i el discurs històric és present en la narrativa dels personatges. Fou exhibida al 9è Festival Internacional de Cinema de Canes.

## Sinopsi

En la Hisenda El Vergel a Tlaxcala (1909), Gabriela (María Félix) i Felipe Rojano (Pedro Armendáriz) s'enamoren profundament. Tots dos fills de peons planegen casar-se i veuen minvat el pla quan se separen perquè Felipe es culpa d'un delicte inculpat a ella.

## Repartiment

* María Félix - Gabriela
* Pedro Armendáriz - Felipe Rojano
* Andrés Soler - general Nemesio Garza
* Arturo Martínez - don Cosme
* Domingo Soler - Tata Agustino
* Jorge Martínez de Hoyos - Máximo Tepal
* Carlos Agostí - Octavio Moreno
* Sara Guash - Hortensia
* Miguel Manzano - señor Chente
* Carlos Riquelme - doctor Herrerías
* Eduardo Alcaraz - Ariza, funcionario
* Rafael Alcayde - don Esteban
* Manuel Dondé - El Tuerto, peón
* Nora Veryán - venedora de auguamiel
* Alicia del Lago - venedora de auguamiel
* Arturo "Bigotón" Castro - conductor del tren
* Alfredo "Wally" Barrón - don Ventura
* Hernán Vera - recaptador de rentas

## Premis
### Premis Ariel

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor Edició | Jorge Bustos | Guanyador |

## Referències

* ↑ «Festival de Cannes: The Hidden One». festival-cannes.com.
* ↑ la escondida a Fotogramas
La Escondida Expediente A-02208 del acervo del centro de documentación de la Cineteca Nacional. México, D.F.

## Enllaços externs

* Ficha de Autor en la página del cinema mexicà de ITESM
* La escondida a YouTube
# Can Comes (Castelló d'Empúries)

Can Comes és una zona de salobrars i aiguamolls situada entre l'estany de Túries i la Rogera i el Cortalet, dins el Parc Natural dels Aiguamolls de l'Empordà, ocupa una superfície aproximada de 146,63 hectàrees als terme municipal de Castelló d'Empúries.
La vegetació de l'espai està formada sobretot per salicornars, jonqueres de Juncus maritimus, de sòls poc salins, llargament inundats, comunitats de dunes, reredunes i platges i comunitats aigualoses pròpies de basses i estanyols d'aigües salabroses o salines.
Pel que fa als hàbitats d'interès comunitari, hi són presents els hàbitats:
* 1410 Prats i jonqueres halòfils mediterranis (Juncetalia maritimi).
* 1420 Matollars halòfils mediterranis i termoatlàntics (Sarcocornetea fruticosae).
* 2110 Dunes movents embrionàries.
* 1150 Llacunes litorals.
Pel que fa a la fauna, es tracta d'una zona d'alt interès per a la reproducció i la hivernada d'ocells aquàtics, com la resta de la Reserva Natural Integral II, les Llaunes. Actualment (2008) es regula l'accés de vianants a la platja els mesos d'interès per a la reproducció del corriol camanegra (Charadrius alexandrinus). No obstant, a l'estiu, la freqüentació de la platja de Can Comes és molt elevada.
L'espai presenta diverses figures de protecció. Forma part del Parc Natural dels Aiguamolls de l'Empordà i s'inclou també dins l'espai del PEIN i la Xarxa Natura 2000 ES0000019 Aiguamolls de l'Empordà. A més, pertany a la Reserva natural integral II, de "Les Llaunes".

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Comes». Fitxes descriptives de zones humides. Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural de la Generalitat de Catalunya (CC-BY-SA). [Consulta: 14 juliol 2014].
# Hans Rosendahl

Hans Rosendahl (Katrineholm, 27 de desembre de 1944 - Katrineholm, 23 de novembre de 2021) va ser un nedador suec, especialista en estil lliure, que va competir durant la dècada de 1960.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Tòquio, on va disputar dues proves del programa de natació. Fou cinquè en els 4x100 metres lliures, mentre en els 400 metres lliures quedà eliminat en semifinals.
En el seu palmarès destaquen una medalla d'or i una de plata al Campionat d'Europa de natació de 1962.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Hans Rosendahl». [Consulta: 2 juliol 2021].
* ↑ Hans Rosendahl. Comitè Olímpic Suec
* ↑ «European Swimming Championships (Men)». [Consulta: 20 juliol 2020].
# Arrúbal

Arrúbal és un municipi de la Rioja, a la regió de la Rioja Mitjana. El 1953 es va independitzar d'Agoncillo.

## Referències

* ↑ Govern de La Rioja. «Listado de municipios» (en castellà), 2016. Arxivat de l'original el 20 de gener 2022. [Consulta: 15 febrer 2021].
# Harris (Missouri)

Harris és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 105 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Harris tenia 105 habitants, 44 habitatges, i 28 famílies. La densitat de població era de 253,4 habitants per km².
Dels 44 habitatges en un 36,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40,9% hi vivien parelles casades, en un 20,5% dones solteres, i en un 34,1% no eren unitats familiars. En el 34,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,39 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33,3% tenia menys de 18 anys, un 7,6% entre 18 i 24, un 26,7% entre 25 i 44, un 10,5% de 45 a 60 i un 21,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.500 $ i la renda mediana per família de 28.438 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.625 $ mentre que les dones 13.750 $. La renda per capita de la població era de 7.952 $. Entorn del 20% de les famílies i el 15,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Harris». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Harris». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Montbrú (Moià)

Montbrú és una masia situada en el terme municipal de Moià, a la comarca catalana del Moianès.
Està situada a ponent de la vila de Moià, a migdia i bastant separada de la carretera N-141c prop de la fita quilomètrica número 25. És al sud de la Talaia i al sud-est de Vilarjoan. Es troba al capdamunt del Serrat de Montbrú.
La masia és la seu d'una empresa familiar dedicada a la fabricació de formatges artesans.

## Etimologia

Montbrú és un topònim romànic compost, de caràcter descriptiu. Procedeix de mont (muntanya) i bru (fosc de pell), topònim relacionat amb l'abundor de boscos de l'entorn, que confereixen un aspecte morè, bru, al paisatge on es dreça la masia.

## Referències

* ↑ «Montbrú | enciclopedia.cat». [Consulta: 12 octubre 2022].

## Enllaços externs

* Pàgina web de Formatges Montbrú
# Antònia Macià i Gómez

Antònia Macià i Gómez (Barcelona, 12 d'octubre de 1904 - Barcelona, 9 de setembre de 2001) fou l'esposa del 125è president de la Generalitat de Catalunya, Josep Tarradellas.
Als catorze anys, Antònia Macià treballava de modista a Barcelona quan va conéixer Josep Tarradelles a l'Orfeó Gracienc, amb qui es casaria el 1927. Després de la Guerra Civil espanyola, va acompanyar el seu marit durant l'exili a Suïssa i França fins al seu retorn a Catalunya el 1977.
Des de la mort de Tarradellas el juny del 1988, només aparegué en alguns actes públics per a defensar-ne la memòria, i també en algun acte del PSC.
El 1998 va rebre la Medalla d'Honor de Barcelona.

## Vegeu també

* Arxiu Montserrat Tarradellas i Macià

## Referències

* 1 2 3 «Una vida junto a Tarradellas». La Voz de Galicia, 08-09-2001.
* ↑ Medalles d'honor de Barcelona. 1997, p. 11.

## Enllaços externs

* Obituari a El País
# Montrove

Montrove és una localitat del municipi d'Oleiros, a la província de la Corunya. Pertany a la parròquia de Liáns. El 2012 tenia una població de 1.442 habitants segons l'IGE.
La localitat té diverses urbanitzacions i un parc-jardí que antigament va pertànyer a una casa senyorial. A prop d'aquests jardins es va produir un accident aeri el 13 d'agost de 1973, quan el vol 118 d'Aviaco que es dirigia a l'aeroport d'Alvedro es va estavellar sense que hi hagués supervivents.

## Referències

* ↑ IGE
* ↑ «El accidente aéreo de Montrove, la otra gran tragedia de Galicia». La Voz de Galicia, 13-07-2013.