OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Eleccions legislatives italianes de 1987

Les eleccions legislatives italianes de 1987 se celebraren el 14 de juny. Es caracteritzaren per un augment del PSI, liderat per Bettino Craxi, i del MSI-DN. Aquest fet i el petit retrocés del PCI donarien força al pentapartit que governava Itàlia. També entra per primer cop al Parlament italià els Verds.

## Cambra dels Diputats

← Eleccions legislatives italianes, 1987 → :
| Partits | vots | % | escons |
| Democràcia Cristiana Italiana (DC) | 13.241.188 | 34,31 | 234 |
| Partit Comunista Italià (PCI) | 10.254.591 | 26,57 | 177 |
| Partit Socialista Italià (PSI) | 5.505.690 | 14,27 | 94 |
| Moviment Social Italià - Dreta Nacional (MSI-DN) | 2.282.256 | 5,91 | 35 |
| Partit Republicà Italià (PRI) | 1.429.628 | 3,70 | 21 |
| Partit Socialista Democràtic Italià (PSDI) | 1.140.910 | 2,96 | 17 |
| Partit Radical (PR) | 988.180 | 2,56 | 13 |
| Llistes Verdes | 969.330 | 2,51 | 13 |
| Partit Liberal Italià (PLI) | 810.216 | 2,10 | 11 |
| Democràcia Proletària (DP) | 642.161 | 1,66 | 8 |
| Südtiroler Volkspartei (SVP) | 202.022 | 0,52 | 3 |
| Lliga Llombarda | 186.255 | 0,48 | 1 |
| Partit Sard d'Acció | 170.040 | 0,44 | 2 |
| UV - ADP - PRI | 41.707 | 0,11 | 1 |
| altres | 728.209 | 1,89 | 0 |
| Total | 38.592.383 | 100,00 | 630 |

## Senat d'Itàlia

| Partits | vots | vots (%) | escons |
| Democràcia Cristiana Italiana (DC) | 10.897.036 | 33,62 | 125 |
| Partit Comunista Italià (PCI) | 9.181.579 | 28,33 | 101 |
| Partit Socialista Italià (PSI) | 3.535.457 | 10,91 | 36 |
| Moviment Social Italià - Dreta Nacional (MSI-DN) | 2.121.026 | 6,54 | 16 |
| Partit Republicà Italià (PRI) | 1.248.641 | 3,85 | 8 |
| PSI - PSDI - PR | 962.215 | 2,97 | 9 |
| Partit Socialista Democràtic Italià (PSDI) | 764.370 | 2,36 | 5 |
| Partit Liberal Italià (PLI) | 700.330 | 2,16 | 3 |
| Llistes Verdes | 634.182 | 1,96 | 1 |
| Partit Radical (PR) | 572.461 | 1,77 | 3 |
| Democràcia Proletària (DP) | 493.667 | 1,52 | 1 |
| Südtiroler Volkspartei (SVP) | 171.539 | 0,53 | 2 |
| Lliga Llombarda | 137.276 | 0,42 | 1 |
| Partit Sard d'Acció | 124.266 | 0,38 | 1 |
| Aliança Laico Socialista | 84.883 | 0,26 | 1 |
| PSI - PSDI - PR - Verds | 58.501 | 0,18 | 1 |
| UV - ADP - PRI | 35.830 | 0,11 | 1 |
| altres | 690.602 | 2,13 | 0 |
| Total | 32.413.861 | 100,00 | 315 |

## Notes

* 1 2 candidatura presentada a Vall d'Aosta
* ↑ candidatura presentada a Ligúria, Emília-Romanya, Toscana i Calàbria
* ↑ candidatura presentada a Sardenya de la coalició formada per Partit Socialista Italià, Partit Socialista Democràtic Italià, Partit Republicà Italià, Partit Liberal Italià i Partit Radical
* ↑ candidatura presentada a Trentino-Tirol del Sud (Verdi = Lista Verde / Grüne Liste)
# L'Scooby-Doo! Abracadabra-Doo

L'Scooby-Doo! Abracadabra-Doo (títol original en anglès, Scooby-Doo! Abracadabra-Doo) és una pel·lícula animada fantàstica de terror còmic del 2010 i la catorzena entrega d'una sèrie de films distribuïts directament a vídeo basadts en els dibuixos animats d'Scooby-Doo. La pel·lícula està dirigida per Spike Brandt i Tony Cervone. Va ser produïda l'any 2009 per Warner Bros. Animation i es va estrenar el 16 de febrer de 2010. Es va emetre per primer cop a televisió el 10 de juliol de 2010 a Cartoon Network. La pel·lícula va tenir un bon rendiment a iTunes, on va arribar a ser una de les deu pel·lícules familiars més venudes. El DVD va vendre 61.341 unitats en la seva primera setmana i, al gener de 2013, se n'havien venut aproximadament 433.000. S'ha doblat al català.
Aquesta és la primera pel·lícula d'animació d'Scooby-Doo que compta amb Matthew Lillard donant la veu d'en Shaggy Rogers (que abans havia interpretat el personatge a les pel·lícules d'imatge real d'Scooby-Doo), així com la primera pel·lícula d' Scooby-Doo directe a vídeo des de L'Scooby-Doo i la ciberpersecució a no incloure com a veu l'actor de veu original de Shaggy, Casey Kasem. Això va marcar el paper final d'Scooby-Doo de John Stephenson abans de la seva mort el 2015.
L'estil artístic i les imatges tenen un format diferent, amb un aspecte més fosc i realista semblant a L'Scooby-Doo a l'illa dels zombis i L'Scooby-Doo i el fantasma de la bruixa, i aquesta és la tercera pel·lícula on els personatges es troben amb els seus vestits i dissenys originals de la sèrie Scooby-Doo, on ets?, després de L'Scooby-Doo i la llegenda del vampir i Scooby-Doo! and the Monster of Mexico.

## Referències

* ↑ «Scooby-Doo! Abracadabra-Doo». Turner Classic Movies. Turner Broadcasting System (Time Warner). Arxivat de l'original el July 3, 2018. [Consulta: July 11, 2016].
* ↑ «Scooby-Doo! Abracadabra-Doo DVD - Warner Bros.: WBshop.com - The Official Online Store of Warner Bros. Studios». WBshop.com, 18-03-2010. Arxivat de l'original el 2012-03-03. [Consulta: 21 maig 2011].
* ↑ «Scooby Doo: Abracadabra-Doo - DVD Sales». The Numbers. [Consulta: 21 maig 2011].
* ↑ «L'Scooby-Doo! Abracadabra-Doo». ésAdir. [Consulta: 9 juliol 2024].
# Eiterfeld

Eiterfeld és un municipi situat al land de Hessen a la República Federal d'Alemanya amb 7468 habitants.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de Eiterfeld
* Pàgina de Burg Fürsteneck
# Paul Neri

Paul Neri o Néri (Reggio di Calabria, 26 de març de 1917 - Marsella, 28 de gener de 1979) va ser un ciclista d'origen italià que es naturalitzà francès l'any 1955. Nascut com a Paolo Faldutto va emigrar de nen amb els seus pares a França. En aquest país feu la seva carrera professional i on va aconseguir els seus principals triomfs.

## Palmarès

* 1944
** 1r a la Marsella-Toló-Marsella
* 1946
** 1r al Gran Premi de Canes
** 1r a la París-Camembert
** 1r al Débarquement Sud
* 1948
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Catalunya
** 1r a la Ronda d'Aix-en-Provence
* 1946
** 1r al Gran Premi de Niça
* 1951
** 1r al Gran Premi de Constantine i vencedor d'una etapa

### Resultats al Tour de França

* 1947. Abandona
* 1948. 37è de la classificació general.
* 1949. Eliminat
* 1950. Abandona

## Referències

* ↑ La curiosa storia di Paolo Falduto alias Paul Neri

## Enllaços externs

* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Psychoda cristata

Psychoda cristata és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Austràlia: Victòria.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Duckhouse, D. A., 1966. Psychodidae (Diptera, Nematocera) of Southern Australia: subfamily Psychodinae. Transactions of the Royal Entomological Society of London, 118: 153–220.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Checklist to the Australian species - Psychodidae (anglès)
* ↑ Australian Faunal Directory (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Ituren

Ituren és un municipi de Navarra, pertanyent a la comarca de Malerreka dins la merindad de Pamplona. Limita amb Arantza al nord, Elgorriaga i Doneztebe a l'est, Oitz i Urrotz al sud, i Zubieta a l'oest.
Està format per la vila homònima, els barris d'Auritz i Lasaga units des de 1536, i de nombrosos caserius dispersos. Ho travessa el riu Ezcurra i aquesta dominat per la foresta Mendaur. Poble ramader i agricultor. Ituren es compenetra amb el seu veí Zubieta a l'hora de celebrar el carnaval que el Zanpantzar surt amb les seves esquelles i els seus hisops de crinera de cavall per a arruixar als dolents esperits.

## Evolució demogràfica

Evolució demogràfica :
| 1860 | 1900 | 1950 | 1991 | 2006 |
| 692 | 638 | 533 | 479 | 481 |

## Vegeu també

* Carnavals d'Ituren i Zubieta
# Eleccions presidencials belarusses de 2001

Les eleccions presidencials de 2001 van tenir lloc a Belarús el 9 de setembre de 2001. Les eleccions s'haurien d'haver celebrat el 1999, però les esmenes a la constitució que van entrar en vigor el 1996 van estendre el mandat de titular Alexander Lukaixenko dos anys més.
Lukaixenko va ser còmodament reelegit amb el 77,4% dels vots per sobre dels altres dos candidats. La participació electoral va ser del 83,9%. L'Organització per a la Seguretat i la Cooperació a Europa va assenyalar que les eleccions van ser "no democràtiques", ni lliures ni justes.

## Resultats

| Candidat | Partit | Vots | % |
| Aleksandr Lukaixenko | Independent | 4,666,680 | 77.4 |
| Vladimir Goncharik | Independent | 965,261 | 16.0 |
| Sergei Gaidukevich | Partit Democràtic liberal | 153,199 | 2.5 |
| En contra tot | En contra tot | 245,241 | 4.1 |
| Vots/d'espai nul | Vots/d'espai nul | 138,706 | – |
| Total | Total | 6,169,087 | 100 |
| Font: ||||

## Referències

* 1 2 Stöver, Philip. Dieter Nohlen. Elections in Europe: A Data Handbook (en anglès). Nomos, 2010, p. 2102. ISBN 3832956093 [Consulta: 19 octubre 2015].
* 1 2 «Belarus vote 'neither free nor fair'» (en anglès). BBC news, 10-09-2001 [Consulta: 20 octubre 2015].
# Paul de Arzila

Paul de Arzila és una reserva natural portuguesa que ocupa una àrea al municipi de Coïmbra (Arzila), i municipis veïns de Condeixa-a-Nova i Montemor-o-Velho. És una reserva biogenètica amb una superfície de 150 hectàrees emmarcada en una àrea protegida de 535 hectàrees, on es van inventar 119 espècies d'ocells, 12 de mamífers, 10 de rèptils, 13 de peixos i 201 d'aranyes.

## Referències

* ↑ «icnb.pt». Arxivat de l'original el 2022-01-22. [Consulta: 27 juliol 2022].
# Patagosaure

El patagosaure (Patagosaurus, 'llangardaix de la Patagònia') és un gènere de dinosaure sauròpode que va viure al Cal·lovià, fa entre 163 i 161 milions d'anys, al Juràssic mitjà. Arribava a mesurar 18 metres de longitud. Les seves restes fòssils es van trobar a l'Argentina.
Sauropodomorpha :
Regne: Animalia
Filum: Chordata
Classe: Sauropsida
Clade: Avemetatarsalia
Clade: Dinosauria :
Sauropodomorpha :
Sauropoda :
Neosauropoda :
Macronaria :
Titanosauria :
# Martí Grau i Segú

Martí Grau i Segú (Cerdanyola del Vallès, 26 de juny de 1972) és un historiador, politòleg, polític i professor universitari català.
L'any 1994 es llicencià en Història i l'any 1998 en Ciències polítiques, amb premi extraordinari, ambdós casos per la Universitat Autònoma de Barcelona. Posteriorment, cursà estudis de postgrau, obtenint l'any 2000 un diploma de la SAIS-Bolonya de la Universitat Johns Hopkins i l'any 2002 un màster en Estudis internacionals a la Universitat Pompeu Fabra. L'any 2015 culminà els seus estudis amb un doctorat en Història per la Universitat Pompeu Fabra, presentant la tesi doctoral Relat històric i multilateralisme: la construcció de l'espai euromediterrani (1995-2012), que fou dirigida pels professors Josep Fontana i Joaquim Albareda. També realitzà tasques docents sobre Política Internacional Europea a la Universitat Autònoma de Barcelona entre 2002 i 2003 i, com a professor visitant, a la Universitat d'Indiana entre 2009 i 2011. D'ençà, fou membre del grup acadèmic de la Casa de la Història Europea de Brussel·les i formà part del comitè científic de l'Observatori Europeu de Memòries, així com del comitè d'experts de l'ampliació del Memorial d'Alsàcia-Mosel·la.
Entre 1998 i 2002 estigué professionalment vinculat a la Unió Europea com a tècnic de l'Oficina Parlamentària Europea del Partit dels Socialistes de Catalunya (PSC). L'any 2002 treballà com a tècnic de Cooperació de l'Institut Europeu de la Mediterrània (IEMed). Entre 2003 i 2004 ho feu de nou al Parlament Europeu com a responsable de l'àrea de Societat i Economia del grup socialista i, entre 2004 i 2008, com a assistent parlamentari a la cambra legislativa de la UE gràcies a la seva concurrència a les eleccions al Parlament Europeu de 2004 pel PSC. En substitució de Joan Calabuig Rull, el 7 d'abril de 2008 fou nomenat eurodiputat, càrrec que mantingué fins al 13 de juliol de 2009.

## Referències

* 1 2 «Martí Grau i Segú» (en anglès). Europarl.Europa.eu. [Consulta: 29 octubre 2020].
* 1 2 3 4 5 «Grau Segú, Martí». UPF.edu. Arxivat de l'original el 2020-07-21. [Consulta: 27 setembre 2017].
* 1 2 3 «Martí Grau i Segú». Europarl.Europa.eu. [Consulta: 27 setembre 2017].

## Enllaços externs

* Quadern europeu de Martí Grau (blog)
* Martí Grau's European Notebook (blog) (anglès)
# Pedro Ventura Enciso

Pedro Ventura Enciso († 1698) fou un compositor i mestre de capella natural de Tarragona.
L'any 1654, havent arribat a la Catedral de Burgos acompanyat del mestre de capella Francisco Ruiz Samaniego, exercí de "racionero cantor". En el documentari de la Catedral esmentada, López-Calo ens mostra l'extraordinària formació musical d'Enciso.
   “Constralto. Los señores abad de Cervatos y don Pedro Barrantes de Aldana, a quienes se cometió el examen de Pedro de Enciso, natural de Tarazona, contralto, hicieron relación de lo que les había parecido según los actos que había hecho, y para más conocimiento y justificación el Cabildo mandó que el maestro de capilla informase, para lo cual fue llamado, y hubiendo entrado hizo buena relación de la voz, destreza, habilidades y partes del sujeto, y en particular con el arpa, con lo cual se fue hablando sobre ello, y el Cabildo resolvió de recibirle dándole una media ración y el salario que ajustaren dichos señores diputados con el señor fabriquero, con asistencia del maestro de capilla, procurando que, pues es organista, se encargue de suplor por el propietario en ausencia y enfermedades y el demás tiempo que fuere necesario y que estando conformes se dé cuenta al señor arzobispo por lo que toca a la media ración.”
El març de 1684 va aconseguir la plaça de mestre de capella de la Catedral de Sigüenza, després que aquesta quedés vacant el 6 d'octubre d'aquell mateix any, per la mort de l'antic ocupant, el mestre Lillo, i es presentés a l'oposició amb altres concursants.

## Referències

* ↑ «Enciso, Pedro Ventura». IFMuC: Inventari dels Fons Musicals de Catalunya. [Consulta: 10 octubre 2017].
* ↑ Suárez-Pajares, Javier. La música en la catedral de Sigüenza, 1600-1750 (Vol.1) (en castellà). Madrid: Ediciones del ICCMU. ISBN 84-89457-05-0.
* ↑ Suárez-Pajares, Javier. La música en la catedral de Sigüenza (en castellà). Madrid: ICCMU, 2003. ISBN 9788489457041.
* ↑ Ramos Ahujado, Sonsoles. La catedral de Ávila como institución musical durante la segunda mitad del siglo XVII. Ediciones Universidad de Salamanca, 1 de novembre de 2011, p. 139. ISBN 978-84-9012-027-9 [Consulta: 10 octubre 2017].
# Pedro Villar

Pedro Villar, va ser un escultor, format dintre de l'escultura aragonesa des dels anys 1541 al 1560, on va entrar a treballar al taller de Nicolás Lobato, i que segons consta a la documentació del contracte es va realitzar l'any 1541.
Va estar influït per l'obra de Damià Forment i per Arnao de Brussel·les, als qui podria haver conegut durant la seva estada amb Lobato. Va ser cridat pel capítol de la catedral de Barcelona per a la continuació del treball del rerecor, començat per Bartolomé Ordóñez i que a causa de la defunció d'aquest havia quedat sense acabar. El relleu de santa Eulàlia, demostra un gran classicisme. El que sí que és clar, és que la demanda de la continuació del treball de la catedral, el relleu de la Crucifixió de santa Eulàlia, l'obligava a l'harmonització amb el treball deixat per Bartolomé Ordóñez.
Segons l'historiador Justi va precisar que Villar havia treballat al rerecor de Barcelona durant els anys 1562-1563, «els relleus de la flagel·lació i crucifixió, encara que ben fets, però freds, tanmateix, com a obra d'un imitador». També era d'aquesta opinió José Camón Aznar. Estudis posteriors han donat com a obra de Pedro Villar solament el relleu de la Crucifixió de Santa Eulàlia, i l'altre relleu de la Flagel·lació de Santa Eulàlia és obra posterior a la mort de Villar i realitzada per l'escultor Claudio Perret, el 1619-1621.

## Referències

* ↑ Triadó, Joan Ramon (1998) pp.33-34

## Bibliografia

* Ramon Triadó, Joan. «Segle XVI: de l'humanisme culte a l'humanisme reformat». A: Art de Catalunya, Escultura moderna i contemporània. Barcelona, Edicions L'isard, 1998. ISBN 84-89931-03-8.
# Pedro Vera

Pedro Vera Gómez (San Pedro del Pinatar, Múrcia, 1967) és dibuixant de còmic espanyol.
Va créixer amb historietes populars com "Mortadelo i Filemón", "Vampus" i "Rufus", així com Auraleón, Leo Durañona, José Ortiz, Richard Corben... El seu favorit, Jack Kirby, per adaptar al comic 2001: Una odissea de l'espai. En el seu imaginari tampoc falta el cinema, des de les pel·lícules del duo Bud Spencer/Terence Hill fins a les de Stanley Kubrick, David Lynch i Francis Ford Coppola.
En 1993 va rebre el premi al millor guió en el Concurs "Murcia Joven", i el 1994 guanyà el Concurs de Còmic Ciutat de Cornellà. Va ser fundador de la revista murciana "El tío Saín", i va col·laborar també en publicacions nacionals de l'època: "La Comictiva", "Kovalski Fly", "Annabel Lee" i "Subterfuge" (Subterfuge Records).
El treball de Pedro Vera va ser reconegut el 1995 en ser nominat a "Autor revelació" al Saló del Còmic de Barcelona. El 1996 va tornar a guanyar el Concurs "Murcia Joven" i va començar a publicar la seva sèrie "Ortega i Pacheco" al diari La Opinión de Múrcia. Un any després va col·laborar a la revista Ruta 66 i va continuar fent historietes per a "El tío Saín", creant per a aquesta en Nick Platino.
Des de 1998 dibuixa per El Jueves corrosives pàgines, normalment protagonitzades per les seves dues creacions més populars: Nick Platino i Ortega i Pacheco.
També ha participat en nombroses xerrades i exposicions, ha realitzat cartells, portades de discos (pack dels "Reis del crim" per a Manga Films), etc.
El seu estil és el dibuix en blanc i negre i traç gruixut, i de vegades inclouen muntatges entre fotos i dibuixos. En la seva labor exorcitza la societat actual, amb la telebasura en un lloc destacat, a cop de gag iconoclasta i surrealista.

## Referències

* ↑ Pedro Vera: “Lo rancio y lo cuñao no entienden de ideologías, razas, sexos, religiones ni clases sociales” Arxivat 2017-04-26 a Wayback Machine., entrevista a Público
* ↑ Pedro Vera a entrecomics.com
* ↑ Pedro Vera a El Jueves (castellà)
* ↑ Rancio no, lo siguiente per Ramón de España, El Periódico, 17 de gener de 2017
* ↑ El cuñadismo explicado a los niños, elconfidencial.com
* ↑ ENTREVISTA A PEDRO VERA, HISTORIETISTA: “SIENTO UNA PERTURBACIÓN EN LO RANCIO” a fabulantes.com

## Enllaços externs

* Pedro Vera - Lloc web oficial
* Pedro Vera Arxivat 2013-12-17 a Wayback Machine. a Guía del cómic (castellà)
* Pedro Vera a El Cómic en la Región de Murcia (castellà)
* Pedro Vera: «Bud Spencer ha sido un hombre del Renacimiento», entrevista a Jot Down, desembre de 2013 (castellà)
# Maquillaje (obra de teatre)

Maquillaje és un muntatge teatral de la Companyia de Núria Espert i Romero basada en l'obra homònima del dramaturg japonès Hisashi Inoue i dirigit pel japonès Koichi Kimura, a qui va anar a cercar al Japó per tal d'impregnar-se de la cultura japonesa i del ritme del teatre japonès. Fou estrenada el 23 de maig de 1990 a la Sala Rialto del Centre Dramàtic de la Generalitat Valenciana. Va suposar la tornada a l'escenari de Núria Espert i Romero després de dedicar-se a la direcció d'òpera i teatre des de 1985.
Es tracta d'un monòleg on l'Espert interpretava el paper de Yoko Satsuki, una vella actriu d'una companyia de teatre popular japonès, endurida i desesperada, reflexiona sobre la seva situació en una modesta sala que serà demolida i on cada nit es deixava la pell en l'escenari.

## Referències

* ↑ Maquillaje, de hisashi inoue/lola balsalobre, El País, 23 de maig de 1990
* ↑ Nuria Espert estrena en Valencia una obra de Hisashi Inoue, El País, 23 de maig de 1990
* ↑ Nuria Espert dejará esta noche la piel en el escenario

## Enllaços externs

* Fotografies de l'actuació de Núria Espert a teatro.es
# Eleccions legislatives italianes de 1976

Les Eleccions legislatives italianes de 1976 se celebraren el 20 de juny. Donada la possibilitat que per primer cop guanyés les eleccions el PCI els militants democristians es mobilitzaren electoralment per a capgirar el resultat i donar una nova victòria als democristians.

## Cambra dels Diputats

← Eleccions legislatives italianes, 1976 → :
| Partits | vots | % | escons |
| Democràcia Cristiana Italiana (DC) | 14.218.298 | 38,71 | 263 |
| Partit Comunista Italià (PCI) | 12.622.728 | 34,37 | 227 |
| Partit Socialista Italià (PSI) | 3.542.998 | 9,65 | 57 |
| Moviment Social Italià - Dreta Nacional (MSI-DN) | 2.245.376 | 6,11 | 35 |
| Partit Socialista Democràtic Italià (PSDI) | 1.237.270 | 3,37 | 15 |
| Partit Republicà Italià (PRI) | 1.134.936 | 3,09 | 14 |
| Democràcia Proletària (DP) | 556.022 | 1,51 | 6 |
| Partit Liberal Italià (PLI) | 478.335 | 1,30 | 5 |
| Partit Radical (PR) | 394.212 | 1,07 | 4 |
| Südtiroler Volkspartei (SVP) | 184.390 | 0,50 | 3 |
| PCI – PSI – PdUP | 26.748 | 0,07 | 1 |
| altres | 85.960 | 0,23 | 0 |
| Total | 36.727.273 | 100,00 | 630 |

## Senat d'Itàlia

| Partits | vots | vots (%) | escons |
| Democràcia Cristiana Italiana (DC) | 12.226.768 | 39,27 | 135 |
| Partit Comunista Italià (PCI) | 10.640.471 | 34,17 | 116 |
| Partit Socialista Italià (PSI) | 3.209.987 | 10,31 | 29 |
| Moviment Social Italià - Dreta Nacional (MSI-DN) | 1.780.950 | 5,72 | 15 |
| Partit Socialista Democràtic Italià (PSDI) | 966.771 | 3,10 | 6 |
| Partit Republicà Italià (PRI) | 846.505 | 2,72 | 6 |
| Partit Liberal Italià (PLI) | 436.751 | 1,40 | 2 |
| PLI – PRI – PSDI | 334.995 | 1,08 | 2 |
| Partit Radical (PR) | 265.397 | 0,85 | 0 |
| Südtiroler Volkspartei (SVP) | 158.659 | 0,51 | 2 |
| PCI – PSI | 52.922 | 0,17 | 1 |
| DC – RV – UV – UVP – PRI | 22.917 | 0,07 | 1 |
| altres | 195.403 | 0,63 | 0 |
| Total | 31.138.496 | 100,00 | 315 |

## Notes

* ↑ candidatura presentada a la Vall d'Aosta
* ↑ candidatura presentada a Ligúria i Toscana
* ↑ candidatura presentada a Molise
* ↑ candidatura presentada a la Vall d'Aosta
# La Salle Horta

La Salle d'Horta és un col·legi dels Germans de les Escoles Cristianes de La Salle fundat el 8 de gener de 1912 per uns germans provinents de França a petició del mossèn Joan Icart, rector de la parròquia d'Horta, i Joan Josep Laguarda, bisbe de Barcelona, ubicat al carrer Combinació amb tan sols quatre aules. Rápidament, es traslladà al carrer Chapí 74 de Barcelona en un nou espai on el centre era conegut per Col·legi Sant Joaquim.

## Història

Els anys de la Guerra Civil l'activitat queda interrompuda, quedant fins i tot, un germà mort. El 1961 el Germà Saturnino Salor, amb la col·laboració d'un grup d'antics alumnes, proposen a La Salle l'adquisició d'un nou emplaçament situat al carrer Hedilla número 67, al districte de la ciutat de Barcelona d'Horta-Guinardó, on es troba actualment. L'any 1963 s'inicia el curs escolar amb el nivells d'ingrés i de primer i segon curs de batxillerat.
El 2001, davant la necessitat de tenir un parvulari, i en no disposar de l'espai per a aquestes aules, es lloguen uns locals a la plaça Karl Marx, on les Germanes Hospitalàries de la Santa Creu havien tingut una escola. L'any 2012, celebra el seu centenari, on hi participaren entre d'altres l'Arquebisbe de Barcelona, Lluís Martínez i Sistach, i la Consellera d'Educació de la Generalitat de Catalunya, Irene Rigau. El 2012 també va complir 50 anys d'activitat esportiva a l'escola.

## Referències

* 1 2 3 García Gargallo, Manuel. Director: Buenaventura Delgado. L'Ensenyament de l'Església a la ciutat de Barcelona: directori estadístic (tesi). Barcelona: Universitat de Barcelona. Departament d'Història Contemporània, 2002. ISBN 846-89835-43.
* ↑ Arquebisbat de Barcelona - Notícies
* ↑ Generalitat de Catalunya - Premsa Arxivat 2016-08-07 a Wayback Machine. (24 de febrer de 2012)
* ↑ «Mig segle d'esport a la Salle d'Horta». BTV, 07-05-2012 [Consulta: 20 juliol 2016].