OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fat·h-Alí Khan

Fat·h-Alí Khan, fou cap del clan aixakabaix dels qajar i ancestre de la dinastia qajar.
Al segle xviii governava la fortalesa de Mubarakabad, i fou atacat per Muhammad Khan, un cap turcman de Qazwin que havia estat nomenat governador d'Astarabad. Fath va poder fugir cap a territori dels yamut dirigits per Xain Khani, però els seus germans Fad·l Alí i Muhammad Alí Beg van morir a la lluita.
Amb l'ajut dels turcmans yamut va poder ocupar Astarabad (vers 1720). Vers 1722 va anar en ajut del xa safàvida Sultan Husayn I, atacat pels afgans ghilzay, però acusat per alguns cortesans el va abandonar. Una versió diu que al retorn, després d'enfrontar als afganesos a Varamin, es va unir a Tahmasp II que havia anat a Mazanderan, i el va portar cap a Astarabad, agafant el títol de naib-as-saltana i wakil-ad-Dawla; una segona versió diu que el xa Tahmasp II el va ordenar alliberar Teheran que estava ocupada pels afganesos, i que després d'un combat indecís a Varamin, es va apoderar de Damghan i es va girar contra Tahmasp i el va derrotar prop d'Ashraf el 1726 fent-lo presoner.
Tahmasp i Fat·h, units d'alguna manera (amb el xa com a ostatge o amb Fath com a lloctinent) es van dirigir al Khurasan i es van unir al cap dels afxar, Nadir Khan (després Nàdir-Xah Afxar) a Khabushan arribant la tardor prop de Mashad. Nadir Khan va convèncer el xa que Fath conspirava contra ell i el xa el va fer matar (11 d'octubre de 1726). Va tenir dos fills: Muhammad Hasan Khan i Muhammad Husayn Khan (aquest darrer va morir jove).

## Bibliografia

* William Bayne Fisher. Cambridge History of Iran, Cambridge University Press, 1993, p. 344, ISBN 0521200946
* ʿABD-AL-ḤOSAYN NAVĀʾĪ, "FATḤ-ʿALĪ KHAN QĀJĀR" a Encyclopaedia Iranica
# Lumbaiong

Lumbaiong és una serralada que forma part de les muntanyes Khasi, a l'estat de Meghalaya, Índia. El seu cim més alt es troba a 1.440 metres d'altura sobre el nivell de la mar.

## Referències

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Teresa Saborit

Teresa Saborit (Gurb, 1984) és una economista, escriptora i dinamitzadora de la creació literària en català.
Va estudiar Administració i Direcció d'Empreses a la UPF (2006) i va cursar postgraus en finances i control de gestió (UOC, EADA i AFI). Teresa ha estudiat, a més, gamificació i narratives transmèdia. L'any 2015 va decidir fer un salt definitiu de l'economia a la creació literària.
Com a dinamitzadora cultural, va crear el web VullEscriure.cat l'any 2012, que pretén fomentar la creació literària en català. Teresa és membre de l'Associació d'Escriptors en Llengua Catalana, del Col·legi d'Economistes de Catalunya i de l'Associació de Relataires en Català.
El 2016 Saborit va guanyar el premi literari "7lletres" amb el recull de contes Darrere la porta. El 2021 va guanyar el premi de novel·la Armand Quintana amb l'obra Casus Belli.

## Obra publicada

* 2005 : Relatsencatalà.com versió 1.0
* 2006 : Microrelats 10×10
* 2011 : Barcelona, t’estimo
* 2012 : Temps era temps
* 2016 : Els llops ja no viuen als boscos (premi 7lletres 2016)
* 2016 : El superheroi esguerrat i altres contes
* 2016 : 200 muses
* 2018 : La revolució de les formigues
* 2021: Barcelona, la rosa i el drac
* 2022: Casus Belli (XLII Premi Armand Quintana)

## Referències

* ↑ «La llibreta vermella - Teresa Saborit». La llibreta vermella. Arxivat de l'original el 11 de setembre 2017. [Consulta: 11 setembre 2017].
* ↑ «Teresa Saborit» (en espanyol). Comparte Libros. Arxivat de l'original el 11 de setembre 2017. [Consulta: 11 setembre 2017].
* ↑ «L'escriptora gurbetana Teresa Saborit guanya el premi literari 7lletres». Nació Digital, 18-07-2016 [Consulta: 11 setembre 2017].
* 1 2 «Uns premis literaris de Calldetenes de rècord». Nació digital, 20-09-2021 [Consulta: 22 octubre 2021].
* ↑ «Surt a la venda "Barcelona: La rosa i el drac", novetat literària de Teresa Saborit». Catalonia Talent, 06-12-2021. [Consulta: 1r febrer 2022].

## Enllaços externs

* Vull escriure (pàgina creada per Teresa Saborit, dedicada a la dinamització de la creació literària en català.
* Perfil de Teresa Saborit a Twitter
# Khimlasa

Khimlasa és una població del districte de Saugor a Madhya Pradesh, 67 km al nord-oest de Saugor i uns 180 km al sud de Jhansi. La població el 1881 era de 2.726 habitants quasi tots hindús amb alguns jains i musulmans. La població actual no consta però pel nombre de cases seria superior als deu mil. Destaca la muralla de 6 metres d'altura que rodeja la vila i la fortalesa al centre amb alguns edificis destacats: un de musulmà que sembla un lloc d'enterrament d'un santó, i un d'hindú que sembla haver estat un palau amb una sala de miralls.
Originalment era possessió dels emperadors mogols però el 1695 se'n va apoderar el raja de Panna; aquest va morir sense hereus el 1746 i el representant del peshwa maratha a Sagar o Saugor va aprofitar i la va ocupar. Va ser cedida als britànics amb Saugor el 1818 i convertida en capçalera d'un tehsil que el 1834 es va traslladar a Kurai. L'1 de juliol de 1857 el rebel raja de Bhanpur va ocupar Kurai i Khimlasa; aquesta va quedar força damnada en les lluites, i vint anys després encara no s'havia recuperat.

## Referències

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Khimki BC

El Khimki Basketball Club és un club rus de basquetbol de la ciutat de Khimki, Regió de Moscou, Rússia. La temporada 2019-2020 participa en la VTB United League i en l'Eurolliga.

## Història

El club va ser fundat el 5 de gener de 1997, i el primer any d'existència ja va guanyar la seva lliga regional, la qual cosa li permeté accedir a la Lliga russa de bàsquet. La següent temporada ja se situà en el top 10 del bàsquet rus i obtingué una plaça per disputar la Copa Korac. L'any 2006, fou finalista de la FIBA EuroCup essent derrotat pel Joventut de Badalona. Hi ha jugat Raül López.

## Palmarès

* Campió de la VTB United League (2011)
* Campió de la ULEB EuroCup (2012)
* Campió de la Copa russa de bàsquet (2008)

## Referències

* ↑ About Club: BC Khimki Seasons Arxivat 2013-03-09 a Wayback Machine. (anglès)

## Vegeu també

* FK Khimki

## Enllaços externs

* Khimki BC - Lloc web oficial (anglès)
# Khindanu

Khindanu fou un estat arameu a la vora de l'Eufrates que tenia per capital la ciutat de Khindanu (la Kindani o Khindani esmentada en la inscripció assíria dels annals d'Assurnasirpal II). La seva situació és discutida entre la desembocadura del Balikh al Khabur a uns quants quilòmetres al sud de la desembocadura del Khabur (a la zona de Mari), o prop de d'aquesta mateix desembocadura, però sembla clar que la darrera situació és la més probable.
L'estat s'hauria establert vers l'any 1000 aC i hauria estat independent durant el segle x aC però després del 900 aC, potser vers 895 aC, fou sotmès a tribut per Adadnirari II d'Assíria.
El príncep Khayanu va pagar tribut a Assurnarsipal II (884 i 859 aC). Vers el 879 o 878 aC es va produir la revolta dels arameus de Laqi o Lakhi (els lakheus/laqueus), Khindanu (els khindanites) i Shuhi (els shuhites o suhites). El rei estava preparat pel combat perquè havia fet construir uns bots a Sura i podia seguir als fugitius cap a les illes del riu on fins llavors es refugiaven i no se'ls podia seguir; va sortir de Kalah (Nimrud) el 9 de juny i es va presentar a la zona i va causar una devastació enorme que fou recordada per segles; les ciutats foren cremades i destruïdes fins als fonaments i els habitants que foren capturats foren massacrats i els dipòsits d'aliments foren també eliminats de manera que els que van sobreviure no tenien res a menjar. Els prínceps rebels eren Khinti Ilu i Azi Ilu. A la desembocadura del Khabur va conquerir la ciutat de Sibati al país de Shuhi i va seguir cap a Kharidu on va derrotar a forces dels lakheus, sunheus i khindaneus matant a 3.600 homes i assolant el territori entre Kharidu i Kipina. Un guerrer laqueu, Aziel, va ocupar els passos de l'Eufrates a Kipin, però fou derrotat i va haver de fugir cap a la muntanya Bisuru (després Jebel Bishri) que el van empaitar fins a les ciutats de Dummitu i Azmu al límit del territori de Bit Adini, que foren destruïdes, però Aziel no va poder ser capturat (si que ho fou un príncep laqueu de nom Ilai). Dues ciutats foren fundades: una a la riba sud de l'Eufrates anomenada Kar-Ashur-nazir-pal (Fortalesa d'Ashur), i l'altra a l'altre costat del riu, anomenada Nibarti-Ashur (el Pas d'Ashur) les dues amb proposits militars.
El país ja no torna a ser esmentat i hauria passat a formar part dels dominis assiris directes.
La ciutat de Kindani o Khindanu seria la clàssica Giddan, després Eddana, que correspon a la moderna Anqa a 26 km més avall de Tell Hariri i a 51 km més avall de Dura.

## Bibliografia

* http://www.sacred-texts.com/ane/rp/rp202/rp20230.htm (anglès)
* Peter M. Edwell, Between Rome and Persia: the middle Euphrates, Mesopotamia and Palmyra under roman control
# L'Empire éclaté

L'Empire éclaté. La révolte des nations en U.R.S.S. (que es podria traduir com a L'imperi esmicolat. La revolta de les nacions a l'URSS) és una de les obres més famoses de la historiadora francesa d'origen georgià, Hélène Carrère d'Encausse.
En el llibre, que es va publicar el 1978 a l'editorial Flammarion, l'autora preveia, com ho havia fet el sociòleg Emmanuel Todd dos anys abans a La Chute finale, la fi pròxima de l'URSS. Aquesta anàlisi era una mena de continuació de la tesi doctoral de l'autora Réforme et révolution chez les musulmans de l'empire russe. Boukhara ; 1867-1924 que es va publicar el 1966.
La seva teoria es fonamentava sobre el fet que l'URSS cediria sota la pressió de la puixança de les repúbliques asiàtiques de l'URSS amb altes taxes de natalitat, a diferència de les repúbliques d'Europa amb taxes de fecunditat baixes. D'acord amb aquest raonament, la població d'origen musulmà es convertiria en majoria a la Unió Soviètica, mentre que la classe dirigent del Partit, l'Exèrcit i la indústria eren en gran part russos, de cultura europea. Aquesta distorsió hauria estat necessàriament un problema de legitimitat del poder polític.
Arran de l'èxit del llibre que es va vendre a més d'un centenar de milers d'exemplars del llibre en algunes setmanes, Hélène Carrère d'Encausse assolí la glòria mediàtica
La història nogensmenys s'encarregà d'invalidar la seva teoria, ja que el desafiament a l'URSS va arribar en realitat per primera vegada de Polònia a l'agost de 1980 amb la creació del sindicat Solidaritat i als països bàltics al juliol de 1989, amb la formació d'una cadena humana de més de 500 km i que va atraure 2 milions de persones per protestar contra el pacte nazi-soviètic de 1939, i finalment, l'Alemanya Oriental l'octubre de 1989, que portà a la caiguda del mur de Berlín (9 de novembre).

## Enllaços externs

* L'empire éclaté, d' H. Carrère d'Encausse per Yves Florenne, a Le Monde Diplomatique (1978)
* "L'Empire éclaté", per Daniel Vernet, a Le Monde
* Hélène Carrère d'Encausse, perpétuellement perspicace Arxivat 2014-12-26 a Wayback Machine. a Le Courrier de Russie

## Referències

* ↑ «El llibre de l’Hélène». Vilaweb, 12-05-2023 [Consulta: 13 maig 2023].
* 1 2 «"L'Empire éclaté", par Daniel Vernet» (en francès). Le Monde, 12-08-2008 [Consulta: 13 maig 2023].
* ↑ Mascotto, Jacques «Compte-rendu de Carrère D'Encausse Helène : L'empire éclaté. La révolte des nations en U.R.S.S.» (en francès). Études internationales, 1980, p. 187-188 [Consulta: 13 maig 2023].
* ↑ He, J. «Compte-rendu : L'empire éclaté. La révolte des nations en U.R.S.S.» (en francès). Population, 1979, p. 1169-1170 [Consulta: 13 maig 2023].
# Koke Vegas

Jorge Ruiz Ojeda (Antequera, Espanya, 27 de setembre de 1995), conegut esportivament com a Koke Vegas, és un futbolista que juga com a porter pel Rhode Island FC.

## Trajectòria

Va disputar el torneig de Brunete de Canal + amb el Sevilla FC, i el campionat internacional Danone. Es formaria en el planter de l'Antequera CF, Màlaga CF, Sevilla FC, i Puerto Malagueño, i de nou a l'Antequera, on sent juvenil ja intercalava les seves actuacions amb el primer equip de Tercera Divisió.
Més tard jugaria al filial del RCD Espanyol, on en les seves dues temporades en Segona B va disputar un total de 17 partits en el club perico en la segona temporada, mentre que en l'anterior va defensar l'elàstica de l'equip entrenat en aquell temps per Sergio González en 16 ocasions.
Al començament de la temporada 2016-17, el 5 de setembre de 2016 davant l'absència d'Alex Remiro, concentrat amb la selecció espanyola sub-21, i Raúl Fernández, acabat de recuperar d'una lesió en el gluti de la cama dreta, va debutar en la Segona Divisió en partit davant el Nàstic.
El juliol de 2019 va completar la porteria del Real Club Deportivo de La Corunya cedit pel Llevant UE per a la temporada 2019-20, després de renovar amb els granotes.
Al febrer de 2021 va tornar a sortir cedit, marxant al RCD Mallorca de la Segona Divisió fins a final de temporada. El 31 d'agost va rescindir el seu contracte amb els granotes.

## Referències

* ↑ Koke Vegas, feliz por su debut con el Levante
* ↑ Koke Vegas completa la portería del Deportivo
* ↑ «Koke Vegas refuerza la portería del RCD Mallorca». RCD Mallorca, 01-02-2021. [Consulta: 21 febrer 2021].
* ↑ «El Levante UD rescindix el contracte amb Koke Vegas» (en castellà). Levante UD, 31-08-2021. [Consulta: 31 agost 2021].
# Kidwel·lita

La kidwel·lita és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el nom en honor d'Albert Lewis Kidwell (1 de gener de 1919 - 16 d'agost de 2008), col·leccionista de minerals i investigador geòlogic amb la Carter Oil Company i posteriorment amb la Exxon Oil.

## Característiques

La kidwel·lita és un fosfat de fórmula química NaFe$^{3+}$$_{9+x}$(PO₄)₆(OH)$_{11}$·3H₂O, x = 0.33. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1974. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la kidwel·lita pertany a «08.DK - Fosfats, etc, amb cations de mida mitjana i gran, (OH, etc.):RO₄ > 1:1 i < 2:1» juntament amb els següents minerals: richelsdorfita, bariofarmacosiderita, farmacosiderita, natrofarmacosiderita, hidroniofarmacosiderita, farmacoalumita, natrofarmacoalumita, bariofarmacoalumita, burangaïta, dufrenita, natrodufrenita, matioliïta, gayita, bleasdaleïta, matulaïta i krasnovita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al mont Fodderstack, situat a la localitat de Norman, al comtat de Montgomery (Arkansas, Estats Units). Tot i no tractar-se d'una espècie gens habitual, ha estat descrita en diferents indrets repartits per tots els continents tret de l'Antàrtida.

## Referències

* ↑ «Kidwellite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 15 juny 2019].
# Khangai

Les muntanyes Khangai són una serralada de la Mongòlia central, a 400 km de la capital, Ulaanbaatar. S'estenen des del nord-oest fins al centre del país, aproximadament uns 100 km a l'est de les muntanyes Altai i són un dels cinturons de muntanyes més grans de l'Àsia interior, amb una extensió de 150.000 km$^{2.}$
El pic més alt n'és l'Otgon Tenger Uul, que té una alçada de 3.905, 4.021, o 4.031 m segons diferents fonts i que és l'únic amb neu permanent. El segon cim en alçada és el mont Erkhet, de 3.535 m.
Les muntanyes Khangai alimenten els principals rius que discorren en direcció nord i que pertanyen a la conca de l'Àrtic, com ara l'Orkhon, Selenge, Ideriin, Zavkhan, Orog, i Böön tsagaan.

## Relleu

L'estructura actual de la serralada és heterogènia. Hi ha zones amb valls fluvials en forma de V envoltades per muntanyes que s'alcen 1.000 m o més sobre el fons de la vall. En altres zones, els pendents envolten valls amples de fons pla per on circulen rius que es divideixen en branques i formen meandres amplis.
Actualment, només hi ha proves d'una petita glacera moderna, tot i que durant el Pleistocè estaven més esteses.
Durant el Cenozoic, hi van esdevenir nombrosos episodis volcànics de laves basanítiques que recorrien desenes de quilòmetres a través de relleus poc pronunciats, com a colades de vall.

## Vegeu també

* Ötüken.

## Referències

* 1 2 Yarmolyuk, V.V., Kudryashova, E.A., Kozlovsky, A.M., Lebedev, V.A. (2008) "Late Cenozoic volcanism of Khangai (Central Mongolia): Evidence for recent orogeny in Central Asia", Doklady Earth Sciences Vol. 422 n. 7 p. 1032-1036. DOI:10.1134/S1028334X08070064.
* ↑ Lehmkuhl, F., Klinge, M., Stauch, G. (2004) The extent of Late Pleistocene glaciations in the Altai and Khangai Mountains a Quaternary Glaciations - Extent and Chronology, Part III, p. 243-255. Elsevier B.V. ISBN 0-444-51593-3.
# Kunheim

Kunheim (en alsacià Kuene) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2002 tenia 1.720 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 600 | 752 | 1.035 | 1.179 | 1.113 | 1.569 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1971-2008 | Raymond Gantz | |
| 2008- | Eric Scheer | |

## Agermanaments

* Castèlgelós
# Kunice

Kunice és un poble del districte de Blansko a la regió de Moràvia Meridional, República Txeca, amb una població calculada a principi de l'any 2018 de 171 habitants.
Es troba al nord de la regió, a poca distància al nord de Brno, i prop de la riba del riu Svratka —un afluent del Dyje que, al seu torn, ho és del Danubi— i de la frontera amb les regions de Pardubice i Olomouc.

## Referències

* ↑ Citypopulation.de. Estadístiques del districte de Blansko. Consultat el 29 de juliol de 2018.
# Kunihiko Kodaira

Kunihiko Kodaira (japonès: 小平 邦彦) (Tòquio, 16 de març de 1915 - Kōfu, 26 de juliol de 1997) va ser un matemàtic japonès, conegut per les seves contribucions en la geometria algebraica i en la teoria de la varietat complexa. Els seus primers treballs van ser sobre l'anàlisi funcional. Durant la Segona Guerra Mundial, treballà en solitari a Tòquio, preparant una tesi doctoral sobre la conjectura de Hodge, que va presentar el 1949. Pels seus treballs ha rebut la Medalla Fields, atorgada per la Unió Matemàtica Internacional el 1954 i el Premi Wolf el 1984/85.

## Obra destacada

* Morrow, James; Kodaira, Kunihiko. Complex manifolds. AMS Chelsea Publishing, Providence, RI, 2006. ISBN 978-0-8218-4055-9.
* Kodaira, Kunihiko. Kunihiko Kodaira: collected works. I. Iwanami Shoten, Publishers, Tokyo; Princeton University Press, Princeton, N.J., 1975. ISBN 978-0-691-08158-8.
* Kodaira, Kunihiko. Kunihiko Kodaira: collected works. II. Iwanami Shoten, Publishers, Tokyo; Princeton University Press, Princeton, N.J., 1975. ISBN 978-0-691-08163-2.
* Kodaira, Kunihiko. Kunihiko Kodaira: collected works. III. Iwanami Shoten, Publishers, Tokyo; Princeton University Press, Princeton, N.J., 1975. ISBN 978-0-691-08164-9.
* Kodaira, Kunihiko. Complex manifolds and deformation of complex structures. Berlin, New York: Springer-Verlag, 2005. review. ISBN 978-3-540-22614-7.
* Kodaira, Kunihiko. Complex analysis. 107. Cambridge University Press, 2007. ISBN 978-0-521-80937-5.

## Referències

* ↑ «Kodaira Kunihiko» (en anglès). britannica.com. [Consulta: 3 setembre 2014].

## Bibliografia

* Atiyah, M.F.. «Obituary: Kunihiko Kodaira». A: Sir Michael Atiyah, Daniel Iagolnitzer (eds.). Fields Medallists' Lectures (en anglès). World Scientific, 2003, p. 47-56. ISBN 981-238-259-3.
* Hirzebruch, F. «Kunihiko Kodaira: Mathematician, Friend, and Teacher» (en anglès). Notices of the American Mathematical Society, Vol. 45, Num. 11, 1998, pàg. 1456-1462. ISSN: 0002-9920.
* Sols Lucía, Ignacio «La obra de Kunihiko Kodaira» (en castellà). Gaceta de la Real Sociedad Matemática Española, Vol. 16, Num. 1, 2013, pàg. 169-183. ISSN: 1138-8927.
* Spencer, Donald C. «Kunihiko Kodaira (1915-1997)» (en anglès). Notices of the American Mathematical Society, Vol. 45, Num. 3, 1998, pàg. 388-389. ISSN: 0002-9920.

## Enllaços externs

* Kunihiko Kodaira al Mathematics Genealogy Project.
* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Kunihiko Kodaira» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* «Kunihiko Kodaira». Encyclopaedia Britannica, 2002. [Consulta: 4 setembre 2022]. (anglès)
* Macho, M. «Kunihiko Kodaira (1915-1997)». Euskal Herriko Unibertsitatea. [Consulta: 4 setembre 2022]. (castellà)
* Miyaoka, Yoichi. «Kunihiko Kodaira (Fields Medal 1954)». School of Science - Tokyo University. Arxivat de l'original el 3 de novembre 2022. [Consulta: 4 setembre 2022]. (anglès)
# Kheri

Kheri és una ciutat i nagar panchayat al districte de Kheri a Uttar Pradesh, Índia. Dona el nom al districte però no és la seva capital. Està situada a 27° 54′ N, 80° 48′ E﻿ / ﻿27.9°N,80.8°E﻿ / 27.9; 80.8 i consta al cens del 2001 amb una població de 25.017 habitants. La població el 1901 era de 6.223. Fou fundada al segle xvi i hi ha una tomba construïda sobre les restes de Sayyid Khurd, mort el 1563.

## Vegeu també

* Kewani.

## Referències

* ↑ Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Kwere (llengua)

El kwere (o nghwele) és una llengua bantu parlada a Tanzània. El kwere es parla al districte de Bagamoyo, a la Província Costanera i a la regió de Morogoro a Tanzània.

## Referències

* ↑ Möller 2011, p. 1.

## Bibliografia

* (anglès) Mirjam Möller, 2011, The noun phrase in Kwere, a Bantu language of Tanzania, SPL 2011-023, Göteborg.
# La Pietat (Girona)

La Pietat és una església de Girona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Dedicada a la Mare de Déu de la Pietat, frontis a la façana, damunt de la porta i en mal estat, és d'una sola nau amb coberta de volta de canó amb una llanterna al mig. Té un cor amb balustrades de pedra d'estil renaixentista, tot i que les voltes que el sostenen tenen reminiscències gòtiques. La seva façana és sòbria i senzilla de pedra polida, amb accés per porta de llinda planera i una lluneta al damunt amb guardapols de motllures. Al damunt rellotge, aigual que la lluneta anterior, del 1926. La façana es clou amb una cornisa de motllures i un campanar al costat dret, rectangular. Al 1978 fou reformada i adequada als temps actuals. A la nau hi dona una petita sagristia.
Cal destacar a l'interior una imatge de la Pietat de l'artista gironí FITA, igual que el Crist de l'altar que és de l'escultora Pia Crozet.
La rectoria annexa a la dreta és de la mateixa època que l'església.

## Història

A la façana, a banda i banda de la porta d'accés, hi ha dues finestres tapiades amb data de 1572 i dins la nau la data de 1582. A la façana, al costat dret, hi ha la inscripció: "A TRES DE NOVEMBRE DE L'ANY 1617, PRESIDINT LA PARROCHIA DE STA LLOGAYA. DESTERPIAEN. LA ARRIBAR. FINS. ASL. LA. AIGUADA. DE DILUVI", referent a un aiguat molt fort que feu fugir la gent a les muntanyes, en què l'aigua arribà a l'alçada de 16 pams. Al 1928 passà a ser parròquia que agafava fins Montjuïc.

## Referències

* ↑ «Goigs a la Mare de Déu de la Pietat de Pont Major». [Consulta: 2020].
* 1 2 3 4 5 6 «La Pietat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].

## Enllaços externs

* La Pietat, fitxa del catàleg de l'Ajuntament