OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jobo (equip ciclista)

L'equip Jobo va ser un equip ciclista francès que competí professionalment entre el 1974 i 1978, amb la pausa de l'any 1977.

## Principals resultats

* Gran Premi de Plumelec: Roger Pingeon (1974)

### A les grans voltes

* Volta a Espanya
** 0 participacions:
* Tour de França
** 4 participacions (1974, 1975, 1976, 1978)
** 2 victòries d'etapa:
*** 1 el 1974: Francis Campaner
*** 1 el 1978: Mariano Martinez
** 0 victòries final:
** 1 classificacions secundàries:
*** Gran Premi de la muntanya: Mariano Martinez (1978)
* Giro d'Itàlia
** 0 participacions

## Enllaços externs

* Plantilles 1 i Resultats a firstcycling.com
* Plantilles 2 i Resultats a firstcycling.com
* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilles i Resultats a cyclebase.nl
# Marta Vidal Crespo

Marta Vidal Crespo (Barcelona, 12 de febrer de 1977) és una advocada i política menorquina del Partit Popular.

## Biografia

És llicenciada en Dret per la Universitat de Barcelona i experta universitària en Administració Local per la UNED. També té dues titulacions de màster en Urbanisme i Dret Immobiliari, i en Administració Local.
El 14 de novembre de 2013 fou nomenada consellera insular executiva d'Ordenació del Territori del Consell Insular de Menorca en substitució de Cristòfol Huguet Sintes.
El 2023, i gràcies a un acord entre el Partit Popular i Vox que possibilità un govern en solitari del PP encapçalat per Margalida Prohens, fou nomenada Consellera d'Habitatge, Territori i Mobilitat. Un any després, dimiteix per motius familiars.

## Referències

* ↑ «La representació política menorquina en les institucions democràtiques - Marta Vidal Crespo». [Consulta: 12 juliol 2023].
* ↑ «La abogado Marta Vidal relevará a Cristóbal Huguet en Urbanismo» (en castellà). [Consulta: 12 juliol 2023].
* ↑ Margalida Prohens anuncia els nous consellers del Govern, en el qual es combina "l'experiència en l'Administració i en el sector privat", Govern de les Illes Balears, 10 de juliol de 2023
* ↑ «La consellera Marta Vidal plega del govern de les Illes per motius familiars». VilaWeb, 18-07-2024. [Consulta: 18 juliol 2024].
# Orquestra de Cambra de la Diputació de Girona

L'Orquestra de Cambra de la Diputació de Girona fou una orquestra de cambra de Girona que va néixer de l'ampliació del Quintet Vienès. Els principals promotors foren, com citen textualment els mateixos estatuts, "personalitats de reconegut prestigi musical". Alguns del més importants foren Gabriel Gómez, Àngel Bellsolà, Santiago Sobrequés i Bartomeu Vallmajó.

## Història

Des de la Diputació se li va oferir el suport institucional, amb el patrocini i una subvenció anual de 30.000 pessetes de l'època. El dia 3 de febrer de 1955 es va presentar en públic l'Orquestra de Cambra de la Diputació de Girona, dirigida, en aquell moment, per Rafael Tapiola i Gironella. Tot i això, anteriorment, el dia 28 de gener s'havia fet una presentació oficial i privada per a les autoritats al Saló de Pergamins, amb assistència del president de la Diputació, Pere Bretcha. L'orquestra estigué formada en aquestes primeres presentacions per Joan Guillaume, Josep Freixas i Consol Oliveras i Casademont com a violins primers, Joan Bataller i Admetlla, Antoni Bohigas, Joan Baró i Francesc Figueras com a violins segons, Ferran Prunell i Cruz, Josep Maria Carbonell i Martí Bagudà i Bellapart com a violes, Joan Prat i Josep Maria Serra com a violoncels i Mariano Corbí com a contrabaix.
Tapiola en va ser director des de l'any 1955 fins al 1964, quan Lluís Bevià Amat començà a exercir-la. Prèviament, el senyor Amat havia estat director de la banda de música militar. Fou llavors, l'any 1965, quan el violinista solista Joan Guillaume prengué la direcció, amb l'ajuda de Josep Maria Surrell, fins al 1982. Lluís Albert en va ser a partir d'aquell moment el director, i fins a la desaparició de la formació.
Entre totes les nombroses actuacions que va realitzar durant la seva trajectòria musical se'n destaquen una matinal al Palau de la Música de Barcelona, l'any 1958; dos concerts a l'Institut Britànic i un concert en honor de Pau Casals. Durant el seu període d'existència, l'orquestra va acompanyar corals de Girona i dels voltants, de les quals també en va prendre alguns instrumentistes. El seu repertori es basava en obres gironines, principalment d'Albert Cotó, Joan Carreras i Dagas i Melchor de Ferrer, moltes d'elles arranjades i/o adaptades per Lluís Albert. Els últims concerts van tenir lloc durant el 1996.

## Referències

* ↑ Brugués i Agustí, Lluís. La Música a Girona. Primera: 2008. Girona: Editat per la Diputació de Girona, 2008, p. 462. ISBN 978-84-96747-34-0.
# Torre de don Carles

La Torre de don Carles, també coneguda com a Torre de la Presó, és una torre situada entre la Plaça Major i el carrer de Vic de Taradell, a la comarca d'Osona, Catalunya. Tot i haver-se edificat durant el segle xvi, encara mostra una clara fesomia medieval.

## Història

La torre va ser construïda sota les ordres de va fer construir Don Carles de Cruïlles i Vilademany, baró de Taradell, ja que les poblacions amb el títol de vila havien d'estar fortificades. En un principi, l'objectiu era que fos una torre de guaita, part d'una fortalesa més gran. Les obres van començar el 1545, i no s'acabà fins al 1550. Les obres de la fortalesa no es van acabar perquè don Carles va morir abans de finalitzar-les. Com que no es pogué finalitzar el projecte, l'ús principal de la torre fou el de presó, per això també es coneix com a Torre de la Presó.
La torre va quedar bastant malmesa, però el 1960 s'hi va fer una primera restauració, recuperant els merlets i l'aparença original. L'any 2000 es va fer una segona restauració, restaurant la torre, adequant els voltants i recuperant l'accés a la base, que s'havia perdut.

## Descripció

Es tracta d'una fortalesa que es comunica, mitjançant un corredor, amb l'angle nord-est de la Plaça Major de Taradell. És una torre de defensa de planta quadrada, que es troba al mig de les cases del carrer. Fa, aproximadament, 4,5 x 4,5 metres a la base, i arriba fins als 15 metres d'alçada.
Els materials constructius utilitzats són pedra basta sense polir de color gris, amb alguns elements de ressalt de pedra vermella. A més, està coronada per merlets. El mur de llevant, que segurament és el que es conserva millor, presenta una finestreta a mitjana alçada emmarcada per quatre carreus i, a baix, una espiera amb una rodona a per a apuntar. Tot i que es troba envoltada per altres edificis, l'estat de conservació és força bo.

## Referències

* ↑ «Torre de don Carles». Ajuntament de Taradell.
* 1 2 «Torre de don Carles». Generalitat de Catalunya.
* ↑ «Torre de don Carles». Taradell.com.

## Bibliografia

* Pladevall-Baucells-Vilacis-Izquierdo. Sintesi Historica de Taradell (1974).
* Pladevall i Font, Antoni. Taradell, Passat i prsent d'un terme i vila d'Osona. (1995).
# Thieu

Thieu o en való Tî és un antic municipi de Bèlgica, a la província d'Hainaut de la Regió valona que el 1977 va integrar-se al municipi del Roeulx. El Thirau i el canal del Centre reguen el poble.
El nom s'emparenta amb els mots való thier, neerlandès dorp o terp, anglès thorpe o alemany Dorf que a l'inici significa cimadal i que va evolucionar fins a significar poble, com que molts pobles van construir-se als cims de turons.

## Llocs d'interès

* L'antic Canal del Centre i l'ascensor naval n°4 (Patrimoni de la Humanitat) i el parc natural de 14 hectàrees als seus marges
* L'ascensor naval de Strépy-Thieu
* La masia i la capella de la Renardise

## Enllaços externs

* Web de la ciutat del Roeulx (en francès)
             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Thieu
# Thiessen (cràter)

Thiessen és un cràter d'impacte que es troba en latituds septentrionals de la cara oculta de la Lluna. A l'oest de Thiessen es troba el cràter més recent Riccò, i al sud-sud-oest es localitza Roberts. Més a l'est apareix Heymans.
* Localització de Thiessen (centre esquerra de la imatge)
* Cràters satèl·lit (vista polar)
És un cràter molt desgastat, especialment amb nombrosos impactes superposats a la vora en els seus sectors nord-est, nord-oest i oest. Un petit cràter ocupa el sòl interior de la banda nord-oest. La vora restant està desgastada i arrodonida, i el cràter és ara essencialment una depressió a la superfície.

## Cràters satèl·lit

Per convenció aquests elements són identificats en els mapes lunars posant la lletra en el costat del punt central del cràter que està més proper a Thiessen.
| Thiessen | Coordenades | Diàmetre |
| Q | 73° 54′ N, 174° 36′ O﻿ / ﻿73.9°N,174.6°O﻿ / 73.9; -174.6﻿ (Thiessen Q) | 39 km |
| W | 76° 18′ N, 173° 12′ O﻿ / ﻿76.3°N,173.2°O﻿ / 76.3; -173.2﻿ (Thiessen W) | 24 km |

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Tiàpkino (Tula)

* Per a altres significats, vegeu «Tiàpkino».
Tiàpkino (en rus: Тяпкино) és un poble de l'óblast de Tula, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 26 habitants.

## Referències

* ↑ «Закон Тульской области от 14 марта 2005 года № 555-ЗТО «О переименовании муниципального образования „город Богородицк и Богородицкий район“ Тульской области, установлении границ, наделении статусом и определении административных центров муниципальных образований на территории Богородицкого района Тульской области»». Arxivat de l'original el 2021-11-23.
* ↑ «Закон Тульской области от 27 декабря 2007 года N 954-ЗТО «Об административно-территориальном устройстве Тульской области»». Arxivat de l'original el 2017-04-27.
* ↑ ОКАТО Plantilla:ОКАТО
* ↑ «Церковь Параскевы Пятницы (1834г.) в Балахне». Arxivat de l'original el 2015-04-02.
# Tizqar

Tizqar va ser el dinovè rei de la primera dinastia de Kish a Sumer, esmentat a la llista de reis sumeris. La llista li assigna un mític regnat de 305 anys.
Va governar en un període posterior al diluvi que s'acostuma a datar cap a l'any 2900 aC. Va succeir al seu pare Zamug.

## Referències

* ↑ Jacobsen, Thorkild. The Sumerian king list. Chicago (Ill.): University of Chicago Press, 1973, p. 82.
# Tot va bé si acaba bé

Tot va bé si acaba bé o A bon fi, tot li és camí (All's Well That Ends Well en anglès) és una obra de William Shakespeare escrita, segurament, entre el 1604 i el 1605, i publicada per primera vegada a l'edició de Folio del 1623.
Els experts la classifiquen com a comèdia pel seu final feliç, ja explicitat al títol, tot i que conté elements de drama.

## Personatges

| El Rei de França El Duc de Florència Bertran, Comte del Rosselló Comtessa del Rosselló, mare de Bertran Lavaca, un bufó de la Comtessa Helena, dama protegida de la Comtessa000 Lafeu, un vell cavaller | Paraules, un seguidor de Bertran Una Vídua de Florència Diana Capulet, filla de la Vídua Majordom de la Comtessa Violenta i Mariana, veïnes i amigues de la Vídua Un patge Senyors, Oficials, Soldats francesos i florentins |

## Argument

Helena, una dona de classe baixa, aconsegueix casar-se amb el seu estimat Bertran, fill d'un noble, com a premi per haver guarit el rei de França. Ell, però, no està satisfet amb el matrimoni i li diu que només es comportarà com un espòs si ella aconsegueix quedar-se embarassada d'ell i treure-li l'anell que sempre du a sobre. Dit això, fuig a la guerra, on sedueix diverses noies. La jove esposa el segueix, amb connivència de la sogra, i es disfressa com una de les amants per aconseguir l'anell i la consumació del matrimoni. Així, quan ell torna a casa es troba que ha de complir la promesa. Llavors comencen una nova vida matrimonial feliç.

## Anàlisi

La història està inspirada en el conte novè de la tercera jornada del Decameró i va ser jutjada com a provocadora pel paper actiu de la dona, inusual a l'època. L'enginy de la protagonista per a aconseguir l'anell és propi dels contes de fades i té el seu premi en un matrimoni feliç amb ascens social, com també passa a les històries tradicionals. Aquí, però, amb el suport de la futura sogra, un fet anòmal.
L'obra és de les menys representades de Shakespeare, i alguns crítics afirmen que el canvi final de l'home no és versemblant. A ulls moderns tampoc no sembla raonable l'amor de la noia per un home bastant inferior en qualitats.

## Traduccions catalanes

* 1909: Tot va bé si acaba bé, traducció de Francesc Girbal Jaume
* 1945: A bon fi, tot li és camí, traducció de Josep M. de Sagarra
* 1987: Tot va bé si acaba bé, traducció de Salvador Oliva

## Enllaços externs

* Tot va bé si acaba bé a xtec
# Trachinotus blochii

Trachinotus blochii és una espècie de peix de la família dels caràngids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 110 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Mar Roig i l'Àfrica oriental fins a les Illes Marshall, Samoa, el sud del Japó i Austràlia.

## Referències

* ↑ ITIS
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lacepède, B. G. E. 1801. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 3: i-lxvi + 1-558, Pls. 1-34.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Roue Tourangelle

La Roue tourangelle és una cursa ciclista que es disputa anualment al departament de l'Indre i Loira (França). Fins al 2004 la cursa la disputaren ciclistes amateurs. Des del 2005 forma part de l'UCI Europe Tour.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| ediciones amateur ||||
| 2002 | Mariusz Wiesiak | Serguei Lagutin | Daniel Okruciński |
| 2003 | Serguei Lagutin | Maurizio Biondo | Yohann Gène |
| ediciones profesionales ||||
| 2004 | Błażej Janiaczyk | Arnaud Gérard | Sébastien Minard |
| 2005 | Gilles Canouet | Julien Belgy | Tim Cassidy |
| 2006 | Serguei Kolésnikov | Mikel Gaztañaga Etxeberria | Michael Reihs |
| 2007 | Iuri Trofímov | David Tanner | Дмитро Кривцов |
| 2008 | Vitali Kondrut | Roman Chuchulin | Jarosław Marycz |
| 2009 | Arnaud Molmy | Médéric Clain | Dmitri Samokhvalov |
| 2010 | Yann Guyot | Nicolas Baldo | Dmitri Samokhvalov |
| 2011 | David Veilleux | Anthony Delaplace | Sébastien Chavanel |
| 2012 | Viatxeslav Kuznetsov | Rafaâ Chtioui | Ígor Bóiev |
| 2013 | Mickaël Delage | Benjamin Giraud | Iauhèn Hutaròvitx |
| 2014 | Angélo Tulik | Iauhèn Hutaròvitx | Adrien Petit |
| 2015 | Lorrenzo Manzin | Clément Venturini | Jan Dieteren |
| 2016 | Samuel Dumoulin | Olivier Pardini | Julien Duval |
| 2017 | Flavien Dassonville | Fabien Grellier | Anthony Delaplace |
| 2018 | Marc Sarreau | Samuel Dumoulin | Hugo Hofstetter |
| 2019 | Lionel Taminiaux | Robin Carpenter | Marc Sarreau |
| 2020 | suspesa | suspesa | suspesa |
| 2021 | Arnaud Démare | Nacer Bouhanni | Marc Sarreau |
| 2022 | Nacer Bouhanni | Bryan Coquard | Sandy Dujardin |
| 2023 | Rory Townsend | Gerben Thijssen | Pierre Barbier |
| 2024 | Jason Tesson | Gerben Thijssen | Jenthe Biermans |

## Referències

* ↑ «La Roue Tourangelle (1.1), France». bikeraceinfo.com. [Consulta: 13 novembre 2015].

## Enllaços externs

* Palmarès a memoire-du-cyclisme.eu
* Web oficial (francès)
# Tokyo Metropolitan Television

Tokyo Metropolitan Television Broadcasting Corporation (東京メトロポリタンテレビジョン株式会社 Tōkyō Metoroporitan Terebijon Kabushiki Kaisha, abreujat Tokyo MX i en català Corporació de televisió metropolitana de Tòquio) és una emissora de televisió amb seu a Tòquio. És l'única televisió que emet per a la ciutat i l'àrea metropolitana en exclusiva. Fou fundada el 30 d'abril de 1993 però no començà a emetre fins l'1 de novembre de 1995. Entre els co-propietaris es troben Tokyo FM i el Govern Metropolità de Tòquio entre d'altres.
Cada setmana, Tokyo MX emet les rodes de premsa i compareixences públiques del Governador de Tòquio. És un membre de l'Associació Japonesa d'Emissores Independents de Televisió.

## Referències

* ↑ Takahashi, T. «Japanese Young People». A: The international handbook of children, media and culture. SAGE, 2008, p. 416. ISBN 9781446206645.
# Timetes

* No s'ha de confondre amb Timetes (rei d'Atenes).
Timetes (en grec antic Θυμοίτης), va ser, segons la mitologia grega, un fill de Laomedont, i, per tant, un dels germans de Príam. Aquesta és la versió que transmet Diodor. Normalment, però se'l considera marit de Cil·la, una germana de Príam, i llavors Timetes és cunyat del rei de Troia, en lloc de germà.
Timetes havia tingut un fill amb Cil·la, Munip, quan Hècuba estava embarassada de Paris. L'endeví Èsac havia predit que un infant mascle que havia de néixer causaria la ruïna de Troia, i Príam va interpretar erròniament l'oracle. Va creure que Munip, en comptes de Paris, era aquest noi i el va fer matar, juntament amb la seva mare Cil·la. Timetes no va perdonar mai aquestes morts, i, en venjança, va ser un dels que van introduir primer a la ciutat el cavall de fusta.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 526. ISBN 9788496061972.
# Tumor de Pancoast

Un tumor de Pancoast és un càncer del vèrtex pulmonar, és a dir, un tipus de càncer de pulmó que es defineix principalment per la seva ubicació en l'extrem superior de qualsevol dels dos pulmons.
Quan el tumor creix pot provocar la compressió de la vena braquiocefálica, l'artèria subclàvia, el nervi frènic, el nervi laringi recurrent, el nervi vague, o, típicament, la compressió d'un gangli simpàtic que resulta en una sèrie de símptomes coneguts com a síndrome de Bernard-Horner.
Els tumors de Pancoast porten el nom de Henry Pancoast, radiòleg dels EUA, que els va descriure el 1924 i 1932.

## Referències

* ↑ synd/2953 a Who Named It

## Enllaços externs

* Pancoast Tumor a eMedicine
* UCSD-Xray Arxivat 2006-02-08 a Wayback Machine.
# Tumor de la beina del nervi

Un tumor de la beina del nervi o tumor de la beina nerviosa és un tipus de neoplàsia del sistema nerviós que està format principalment per la mielina que envolta els nervis. Des de neoplàsies benignes com el schwannoma fins a neoplàsies malignes d'alt grau conegudes com a tumors malignes de la beina del nervi perifèric, els tumors de la beina del nervi perifèric inclouen una sèrie d'entitats clinicopatològiques clarament caracteritzades. Un tumor de la beina del nervi perifèric és una neoplàsia de la beina del nervi al sistema nerviós perifèric. Les neoplàsies de la beina dels nervis perifèrics benignes inclouen els schwannomes i els neurofibromes.
Un tumor maligne de la beina del nervi perifèric és un càncer, que sovint és resistent als tractaments convencionals.

## Referències

* ↑ Louis, DN.; Ohgaki, H.; Wiestler, OD.; Cavenee, WK., editors. WHO Classification of Tumours of the Central Nervous System. International Agency for Research on Cancer; Lyon: 2007.
* ↑ «Spinal Cord Tumors -- Nerve Sheath Tumors (Schwannomas and Neurofibromas)». Mayo Clinic. [Consulta: 6 agost 2007].
* ↑ Slomiany MG, Dai L, Bomar PA, Knackstedt TJ, Kranc DA, Tolliver L, Maria BL, Toole BP. Abrogating drug resistance in malignant peripheral nerve sheath tumors by disrupting hyaluronan-CD44 interactions with small hyaluronan oligosaccharides. Cancer Res. 2009; 69:4992–4998. [PubMed: 19470767]
# Turó de la Font del Forn

El Turó de la Font del Forn és un turó de 1.607,2 metres d'altitud del terme actual de Conca de Dalt, pertanyent a l'antic municipi de Toralla i Serradell, en territori del poble de Serradell.
Està situat en el sector nord-oest del terme municipal, a la part més alta i occidental de la Vall alta de Serradell. És al nord-oest del Tallat dels Bassons, i és el límit nord-oriental de la Pleta Verda. En el seu vessant sud-occidental hi ha la Font del Forn, lloc per on discorre també la Pista de Salàs de Pallars a Pleta Verda. El Turó de la Font del Forn és el contrafort oriental del Pic de Lleràs.
# Txatxalaca de plana

La txatxalaca de plana (Ortalis vetula) és una espècie d'ocell de la família dels cràcids (Cracidae). Aquest txatxalaca habita les zones de matoll i arbusts al vessant del Carib, des del sud de Texas, a través de Mèxic (incloent la Península del Yucatán) i Amèrica Central, fins a Nicaragua.
# Rylee Goodrich

Rylee Erika Goodrich (9 de setembre de 2002-26 de juliol de 2021) va ser una nena estatunidenca que va ser assassinada a trets durant la projecció de The Forever Purge.
Rylee va rebre un tret juntament amb el seu nuvi, Anthony Barajas, qui va morir a l'hospital la setmana següent.