OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rose Tyler

Rose Tyler és un personatge de la sèrie de ciència-ficció britànica Doctor Who, interpretat per l'actriu Billie Piper. És una jove humana que coneix el Doctor al primer episodi de la sèrie nova. Essent perseguida per maniquins de plàstic que han pres vida, el Doctor li salva la vida i fa explotar el seu lloc de treball. Posteriorment, Rose investiga aquest personatge misteriós per trobar-lo de nou. Quan ho aconsegueix, l'ajuda a salvar el món d'una invasió de plàstic vivent. Quan el Doctor li proposa que s'uneixi a ell, ella refusa l'oferta, però quan ell afegeix que el TARDIS també pot viatjar en el temps, decideix acompanyar-lo.
Rose quedà separada del Doctor després de la Batalla de Canary Wharf, quan caigué a través d'un passatge que la portà a un univers paral·lel. A la temporada 4 de la nova sèrie, Rose tornà a l'episodi Turn Left, ajudant Donna Noble a tornar enrere en el temps i fer la bona elecció.
# Phrynobatrachus sulfureogularis

Phrynobatrachus sulfureogularis és una espècie de granota que viu a Burundi.

## Referències

* Pickersgill, M. & Drewes, R. 2004. Phrynobatrachus sulfureogularis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 18 de gener de 2008.
# MMK

MMK té els següents significats:
* Mising Mimag Kcbang, organització revolucionària de la nació mising d'Assam
* Combinat Metal·lúrgic de Magnitigorsk (del seu nom en rus Магнитогорский Металлургический Комбинат, transliterat: Magnitogorski Metallurgitxeski Kombinat), empresa siderúrgica amb seu a Magnitogorsk (Rússia)
* Museum für Moderne Kunst, museu d'art modern situat a Frankfurt del Main (Alemanya)
* MMK també és el codi ISO 4217 del kyat, moneda oficial de Myanmar
# Rio Branco Atlético Clube

El Rio Branco Atlético Clube és un club de futbol brasiler de la ciutat de Vitória a l'estat d'Espírito Santo.

## Història

El 21 de juny de 1913, un grup de joves liderats per Antônio Miguez, José Batista Pavão, Edmundo Martins, Nestor Ferreira Lima, Gervásio Pimentel, i Cleto Santos fundaren un club anomenat Juventude e Vigor. El 10 de febrer de 1914 adoptà el nom Rio Branco Football Club, en referència al baró de Rio Branco. El 18 de març de 1941 adoptà l'actual nom, Rio Branco Atlético Clube. És el club amb més campionats estatals, amb més de 35 títols fins a l'any 2010.

## Palmarès

* Campeonato da Cidade de Vitória:
** 1919, 1921, 1922, 1924, 1929
* Campionat capixaba:
** 1930, 1934, 1935, 1936, 1937, 1938, 1939, 1941, 1942, 1945, 1946, 1947, 1949, 1951, 1957, 1958, 1959, 1961, 1962, 1966, 1968, 1969, 1970, 1971, 1973, 1975, 1978, 1982, 1983, 1985, 2010
* Campionat de Cariacica:
** 1964, 1965, 1967, 1969, 1971
* Torneio Início do Espírito Santo:
** 1918, 1920, 1921, 1924, 1925, 1928, 1929, 1930, 1931, 1932, 1934, 1935, 1936, 1940, 1942, 1947, 1956, 1957, 1959, 1962, 1964, 1968, 1969, 1970

## Referències

* ↑ «Espirito Santo State League - List of Champions». RSSSF, 13-04-2014. [Consulta: 1r juliol 2014].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2009-08-03 a Wayback Machine.
# Francesc Jaume Pascual Pascual

Francesc Jaume Pascual Pascual (L'Alqueria d'Asnar, El Comtat, 1955) és un polític valencià, alcalde de L'Alqueria d'Asnar des de 1979 i diputat a la Diputació d'Alacant des de 1995 pel PSPV-PSOE.

## Biografia

Jaume Pascual comença a militar al Partit Socialista des de ben jove, en tornar a casa després de fer el servei militar, i amb 23 anys es va convertir en candidat a l'alcaldia del seu poble. La llista del PSPV-PSOE va obtindre 2 regidors, per altres dos del PCPV i 3 de la UCD. Tanmateix, un acord entre els tres partits va portar a un govern de coalició amb Jaume Pascual d'alcalde, qui esdevindria l'alcalde més jove de tot l'Estat Espanyol. Des d'aleshores ha guanyat totes les eleccions per majoria absoluta.
Entre 1995 i 2015 fou diputat a la Diputació d'Alacant.
Amb la recuperació de l'estructura comarcal al si del PSPV-PSOE en 2012, Jaume Pascual va ser elegit Secretari General del PSPV-PSOE a l'Alcoià-Comtat-Foia de Castalla.

## Referències

* 1 2 3 El alcalde más joven de España en 1979 volverá a presentarse para repetir notícia a Las Provincias del 25 de desembre de 2010 (castellà)
* 1 2 3 Jaume Pascual, alcalde de toda la vida biografia a El Mundo del 19 de maig de 2011 (castellà)
* 1 2 Alcaldes incombustibles reportatge a El País del 27 de maig de 2007 (castellà)
* 1 2 «Todos los políticos no somos iguales, los sinvergüenzas son una minoría» entrevista a Las Provincias del 19 de setembre de 2010 (castellà)
* ↑ CORPORACIÓN PROVINCIAL DE ALICANTE 1995 al web de la Diputació d'Alacant [consulta:12 de febrer de 2011] (castellà)
* ↑ Jaume Pasqual, líder del PSPV a la comarca notícia a Ara Multimèdia del 24 de juny de 2012
# Francesc Jiménez i Bach

Francesc Jiménez i Bach (Vic, 9 de juliol de 1944 - 14 de juny de 2011), conegut com en Xesco, fou un fotògraf vigatà.
El 4 de juliol de 2009, el Casino de Vic inaugurà la primera exposició sobre Jiménez. Un homenatge en vida als més de quaranta anys de trajectòria del fotògraf.
El festival Julius, concurs de curtmetratges celebrat anualment a Vic, va iniciar-se com a projecte d'un grup amateur de cineastes entre els quals s'incloïen Miquel Bofill, Jordi Crusats, Toni Serrat i Xesco Jiménez. El certamen inclou a partir de la seva desena edició, l'any 2012, el premi honorífic Xesco Jiménez per lloar l'obra del fotògraf.
L'ajuntament de Vic va adquirir el fons fotogràfic de Xesco Jiménez el 28 de juliol de l'any 2020. Un recull de més de 12.000 negatius que retraten el pas del temps a Vic, la seva vida social i caràcter urbà, l'arquitectura i els personatges que la transiten. L'ajuntament encarregà la digitalització d'aquest patrimoni històric per tal de facilitar-ne la conservació. La notícia fou publicada a la versió digital del diari Nació Digital el mateix dia.

## Referències

* ↑ «El fotògraf Xesco Jiménez exposa al Casino de Vic». Osona.com, 01-07-2009. [Consulta: 4 desembre 2021].
* ↑ Freixa, Xavier «El concurs de curts de Cineclub Vic estrena un nou guardó en honor al fotògraf Xesco Jiménez». Cultura, 03-12-2012.
* ↑ «L'Ajuntament de Vic adquireix el fons fotogràfic de Xesco Jiménez». Osona.com, 28-07-2020. [Consulta: 4 desembre 2021].
# Fudi boscà

El fudi boscà (Foudia omissa) és un ocell de la família dels ploceids (Ploceidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les terres baixes de l'est de Madagascar.

## Referències

* ↑ «Fudi boscà». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2022(català)
# Fudi vermell

El fudi vermell (Foudia madagascariensis) és una espècie d'ocell de la família dels plocèids (Ploceidae) que habita boscos i garrigues de Madagascar. Ha estat introduït a diverses illes de l'Índic.

## Referències

* ↑ «Fudi vermell». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2022(català)
# Gai Amafani

Gai Amafani o Amafini (llatí: Gaius Amafanius o Amafinius) va ser un dels primers filòsofs romans que es va decantar per l'epicureisme. Va escriure diverses obres que Ciceró censura, perquè considerava deficients en plantejament i en estil. Ciceró és l'únic autor que el menciona.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/151?rgn=pages;view=image;q1=AmaltheiaSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 136. ]
# Forez

«Forez» té aquests significats:
* Comtat de Forez, jurisdicció feudal que tenia per centre Feurs, capital històrica de la regió de Forez
* Vescomtat de Forez, càrrec designat pels comtes de Forez per ajudar-los en la jurisdicció a qualsevol punt del comtat, el càrrec no va esdevenir hereditari
* Forez (província), regió natural i històrica francesa situada, majoritàriament, al centre de l'actual
# Gastronomia dels Ports

La cuina dels Ports tracta sobre el menjar i les begudes típics de la gastronomia d'aquesta comarca.
Els Ports és una comarca d'interior que corre des del sud geogràfic del massís dels Ports fins al pic d'Ares en una sèrie de serres altes sense cap depressió significant. El seu paisatge és aspre, amb l'ocasional bosc de roures on trobar caça i aviram, regat per dos rius de poc cabal. La zona muntanyenca del Maestrat l'envolta a l'oest, al sud i a l'est; junts el Maestrat i els Ports conformen unes terres amb una cuina marcadament d'interior, a la cruïlla entre la cuina aragonesa i catalana de muntanya. Destaca l'ús d'ingredients molt atípics de la cuina mediterrània com el bou i la trufa. Altres plats són ben típics de la cuina catalana – com els caragols - i sobten que alguns d'ells són plats més aviat mediterranis i poc habituals a l'interior, com ara el flaó. Per descomptat la cuina dels Ports es basa en els productes típics de la muntanya, com són la caça, carn, bolets, aviram i formatge.
A continuació es detallen els elements més destacables de la gastronomia d'aquesta comarca:

## Dolços

Als Ports el mató és anomenat "collà" i són unes postres típiques. Un dolç que estranya per ser més relacionat amb l'Empordà i Eivissa que amb l'interior és el flaó, un pastisset farcit de brull i ametlla picada.

## La coca

La recepta més típica per a la coca als Ports, com a moltes comarques de muntanya, és la coca amb xulla.

## Carns, aviram i embotits

La carn és emprada en molts plats i productes, com la vedella a la morellana, la carn de bou metxà (és a dir farcida), i el pernil, cecina i embotits locals. Les carns més habituals són el porc i el xai. L'aviram és ben present en plats com la perdiu en escabetx i la gallina trufada, aquest darrer típic també del Maestrat aragonés. La caça mentrestant inclou el conill en molts plats, per exemple amb els caragols.

## "Vaquetes"

Les ‘'vaquetes són una especialitat local que a Morella o la Balma de Sorita se serveixen amb conill o xai. Es tracten de caragols blancs que es maten submergint-los en oli bullent. Després s'hi afegeixen alls picolats i aigua i es cou. Aquest plat pot acompanyar-se amb faves ofegades, és a dir faves immerses en oli i fregides.

## Altres plats típics

* Croquetes morellanes.
* Sopa de flam.
* Pilota de Nadal: carn picolada, pa ratllat i formatge.
* Sopa morellana amb bunyols.

## Ingredients bàsics

* Bolets: trufa, rovelló i esclata-sang
* Carns: xai, porc, bou
* Verdures: fava
* Greixos: llet, cansalada
* Aviram:gallina, perdiu
* D'altres: conill, ametlla, caragol

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 "Morella", guia editada per l'Ajuntament de Morella, 2004.
* ↑ "Huesca la Magia", guia editada pel patronat de turisme de la província d'Osca.
* 1 2 Citació de Giorgio della Roca del seu llibre "Viajar y comer por el Maestrazgo" (1985): Fernández González, Vidal Javier, pp50 "La Balma de Zorita" publicat per la Diputació de Castelló a Castelló de la Plana, 2005.
Gastronomia dels territoris catalanoparlants :
Companatges i condiments :
# Fujishima Takeji

Fujishima Takeji (japonès: 藤島 武二, Kagoshima, 15 d'octubre de 1867 - Tòquio, 19 de març de 1943) fou un pintor japonès, conegut per les seves obres impressionistes i romanticistes amb el moviment d'art Yoga (o literalment estil Occidental) de la pintura japonesa de finals del segle xix i principis del xx. En els seus darrers anys de vida, va ser influït pel moviment Art Nouveau.

## Biografia

Fujishima va néixer a Kagoshima, Satsuma Àmbit en del sud Kyūshū, Japó, fill d'un ex-samurai retenidor del Clan Shimazu Dàimio. Després d'estudiar art a Escola Kagoshima va marxar de casa el 1884 per continuar els seus estudis a Tòquio, primer amb Kawabata Gyokusho, un artista de l'escola Shijō nihonga. Tanmateix, Fujishima va ser atret per les tècniques de la pintura a l'oli del nou estil occidental passant a la pintura d'estil yoga, el qual va aprendre amb Yamamoto Hosui i Soyama Yukihiro. La seva peça de graduació, “la crueltat” va ser exhibida al 3a Exposició Meiji de l'Associació de l'Art el 1891, on va ser vist pel crític d'art i novel·lista Ōgai Mori.
Fujishima va anar a Tsu, a la Mie Prefecture, el 1893, on fou l'ajudant d'un mestre l'escola elemental Mie Prefectural, però aviat va retornar a Tòquio el 1896 sota el patrocini de Kuroda Seiki per esdevenir ajudant de professor al departament de Pintura Occidental de l'Escola d'Art de Tòquio. També es va unir al cercle d'art Kuroda, el Hakubakai (Societat del Cavall Blanc).
Viatjant a França dins 1905, Fujishima va estudiar les tècniques de pintura històrica amb Fernand Cormon al École Nationale Supérieure des Beaux-Arts de París, i retrat amb Carolus-Duran a l'Acadèmia francesa de Roma, Itàlia Va retornar al Japó el 1910 com a professor a l'Escola d'Art de Tòquio i com a membre de l'Acadèmia d'Art Imperial. El 1937, fou un dels primers destinataris de la nova Ordre de Cultura del govern japonès.
Fujishima va morir el 1943; la seva tomba és al Cementiri Aoyama de Tòquio.

## Obres

* Papallona (蝶, Chō), 1904, Col·lecció Privada. Bè cultural important del Japó.
* Vànol negre (黒扇, Kuro ogi), 1909, Museu Artizon
* Reminiscència del Tempyo Era, 1902, Museu d'Art Ishibashi Bè cultural important del Japó.
* Sortida del sol sobre el Mar Oriental, 1932

## Notes

* ↑ Wada, Yuhei (January 21, 2011).
* ↑ http://www.ishibashi-museum.gr.jp/collections/art_a_01.html Arxivat 2011-07-23 a Wayback Machine.

## Referències

* Keene, Donald. Dawn to the West. Columbia University Press, 1998. ISBN 0-231-11435-4.
* Mason, Penelope. History of Japanese Art. Prentice Hall, 005. ISBN 0-13-117602-1.
* Sadao, Tsuneko. Discovering the Arts of Japan: A Historical Overview. Kodansha International, 2003. ISBN 4-7700-2939-X.
* Schaarschmidt-Richter, Irmtraud. Japanese Modern Art Painting From 1910. Edition Stemmle.. ISBN 3-908161-85-1.
* Weisenfeld, Gennifer. MAVO: Japanese Artists and the Avant-Garde, 1905-1931. University of California Press, 2001. ISBN 0-520-22338-1.

## Enllaços externs

* Marubeni Museu d'Art Arxivat 2013-03-15 a Wayback Machine.
* Bridgestone Museu d'art
* Mie Prefectural Museu
# Francis D. Murnaghan

Francis D. Murnaghan (anglès: Francis Dominic Murnaghan) (Omagh, 4 d'agost de 1893 - Baltimore, 24 de març de 1976) va ser un matemàtic nord-irlandès nacionalitzat nord-americà.

## Vida i Obra

Murnagan va estudiar a la seva localitat natal d'Omagh fins al 1910 en que va ingressar al University College Dublin on es va graduar el 1914, obtenint una beca per ampliar estudis a l'estranger. Tot i que, inicialment, volia anar a Alemanya, l'esclat de la Primera Guerra Mundial li ho va impedir i va fer l'ampliació d'estudis a la universitat Johns Hopkins de Baltimore (Estats Units), on va obtenir el doctorat el 1916 sota la direcció de Frank Morley, tot i que amb una clara influència d'Harry Bateman.
Després de dos anys donant classes a l'Institut Rice (Texas), el 1918 es va incorpora com a professor de la Johns Hopkins, de la qual va ser director del departament de matemàtiques a partir de 1928. El 1949 va deixar Baltimore per a ser el primer professor de matemàtiques del Instituto Tecnológico de Aeronáutica de Sao Paulo (Brasil) on va romandre deu anys. El 1959, retornat a Baltimore, va treballar pel David Taylor Model Basin, una institució de recerca naviliera. Va morir a Baltimore el 1976.
Murnaghan és recordat pel mètode combinatori per calcular els valors irreductibles dels grups simètrics (avui conegut com a regla de Murnaghan-Nakayama) i pels seus treballs de mecànica. Va publicar una dotzena de llibres i més de setanta articles científics.

## Referències

* ↑ Lewis, 2003, p. 101.
* ↑ Lewis, 2003, p. 102.
* ↑ Lewis, 2003, p. 103.
* ↑ Thibon, 2007, p. 231.
* ↑ Lewis, 2003, p. 108.
* ↑ Lewis, 2003, p. 108-109.
* ↑ Lewis, 2003, p. 105-106.

## Bibliografia

* Lewis, David W. «"To the Glory of God, Honour of Ireland and Fame of America": A Biographical Sketch of Francis D. Murnaghan» (en anglès). Mathematical Proceedings of the Royal Irish Academy, Vol. 103, Num. 1, 2003, pàg. 101-112. ISSN: 1393-7197.
* Thibon, Jean Yves. «An Introduction to Noncommutative Symmetric Functions». A: Jean-Pierre Gazeau, Jaroslav Nešetřil, Branislav Rovan (eds.). Physics and Theoretical Computer Science (en anglès). IOS Press, 2007, p. 231-252. ISBN 978-1-58603-706-2.
* Wheleer, John Archibald; Ford, Kenneth. Geons, Black Holes, and Quantum Foam (en anglès). W.W. Norton & Co., 1998. ISBN 0-393-31991-1.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Francis D. Murnaghan» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Hayes, Cathy. «Murnaghan, Francis Dominic». Dictionary of Irish Biography, 2009. [Consulta: 8 novembre 2020]. (anglès)
* «Francis D. Murnaghan». AIP - American Institute of Physics, 2020. [Consulta: 8 novembre 2020]. (anglès)
# Francis Day

Francis Day (Maresfield, 2 de març de 1829 - Cheltenham, 10 de juliol de 1889) era un cirurgià militar i naturalista de l'exèrcit britànic que després va ser promogut inspector general de la pesca a l'Índia i Birmània. Ictiòleg pioner, va descriure més de tres-cents peixos en l'obra en dos volums The Fishes of India (Peixos de l'Índia). També va escriure els volums sobre peixos de la sèrie Fauna of British India (Fauna de l'Índia britànica). Va ser responsable de la introducció de la truita als turons de Nilgiri, per la qual va rebre una medalla de la Société d'Acclimatation francesa. Només una petita part de la seva col·lecció de peixos és troben al Museu d'Història Natural de Londres per un conflicte perllongat amb Albert Günther, el cap del departament de zoologia. La resta de la col·lecció és dispersa a museus arreu al món.

## Obra destacada

* The Fishes of India tom I, 1878
* The Fishes of India tom II, 1878
* The Fishes of India suplement, 1888

## Referències

* ↑ Barham Woodward, Bernard. «Day, Francis (1829-1889)». A: Dictionary of National Biography (en anglès). 1901 supplement.
* ↑ Whitehead, P.J.P.; Talwar, P.K. «Francis Day (1829-1889 and his Collections of Indian Fishes» (en anglès). Bulletin of the British Museum (Natural History). Londres, 5, 1, 1976.
# Francis Creek

Francis Creek és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 681 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Francis Creek tenia 681 habitants, 266 habitatges, i 186 famílies. La densitat de població era de 239 habitants per km².
Dels 266 habitatges en un 36,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,6% hi vivien parelles casades, en un 7,9% dones solteres, i en un 29,7% no eren unitats familiars. En el 25,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,56 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,09.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,6% tenia menys de 18 anys, un 9,3% entre 18 i 24, un 29,4% entre 25 i 44, un 20,3% de 45 a 60 i un 13,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98 homes.
La renda mediana per habitatge era de 43.542 $ i la renda mediana per família de 53.542 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.750 $ mentre que les dones 21.618 $. La renda per capita de la població era de 18.441 $. Aproximadament el 6,2% de les famílies i el 5,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Francis Creek» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Francis Creek». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Gens Àulia

La gens Àulia (en llatí Aulia) va ser una gens romana probablement d'origen plebeu.
No abunden en càrrecs importants les persones d'aquesta gens, encara que un membre de la família, Quint Auli Cerretà va ser cònsol dues vegades a la Segona Guerra Samnita, en els anys 323 aC i 319 aC. El cognomen deriva del nom Aule (Aulus). Els membres de la família van portar generalment el cognomen Cerretà (Cerretanus).

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 435.
Vegeu també: Marc Auli
# Gens Àtia

La gens Àtia (en llatí: gens Attia o Atia) era una família romana d'origen plebeu. El nom el trobem escrit Atius i Attius. No sembla que aquesta gens hagi tingut molta antiguitat, i cap dels seus membres mai va aconseguir el consolat. Però, com que August estava relacionat amb aquest nom per part de la seva mare, Àtia, els poetes per adulació van fer derivar el seu origen d'Atis, un cap llatí fill d'Alba i pare de Capis Silvi.
Van fer servir els cognoms Balbus, Labienus, Rufus i Varus.

## Referències

* ↑ Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870.
# Galàxia del Gira-sol

La galàxia del Gira-sol (Messier 63, M63, o NGC 5055) és una galàxia espiral de tipus sb o sc no barrada en la constel·lació de Llebrers. Va ser descoberta per Pierre Méchain el 14 de juny de 1779, amic i col·laborador de Charles Messier, que la va incloure al seu catàleg. A mitjans de segle xix, Lord Rosse identificà l'estructura espiral de la galàxia, i feu que fos una de les primeres galàxies conegudes amb aquesta estructura.
La galàxia del Gira-sol forma part del grup M51, un grup de galàxies que inclou la galàxia del Remolí i la del Molinet, M101.
El 1971, es va poder observar una supernova de magnitud aparent 11,8 dins d'un dels seus braços.

## Enllaços externs

* SEDS (anglès).
* Dades astronòmiques SIMBAD (anglès).

## Referències

* ↑ «Messier 63». NASA/IPAC Extragalactic Database. [Consulta: 22 gener 2018].
* ↑ «A catalog of visually classified galaxies in the local (z ~ 0.01) universe». The Astrophysical Journal Supplement Series, 2, 15-04-2015, pàg. 27. DOI: 10.1088/0067-0049/217/2/27.
* 1 2 3 «Messier 63». [Consulta: 22 gener 2018].
* ↑ «Accurate distances to important spiral galaxies: M63, M74, NGC 1291, NGC 4559, NGC 4625, and NGC 5398» (en anglès). Astronomical Journal, 2017, pàg. 51–51. DOI: 10.3847/1538-3881/AA7AAD.
* ↑ «The Local Tully-Fisher relation for dwarf galaxies». Astronomical Journal, 2017, pàg. 6–6. DOI: 10.3847/1538-3881/153/1/6.
* ↑ «Characterizing supernova progenitors via the metallicities of their host galaxies, from poor dwarfs to rich spirals» (en anglès). Letters of the Astrophysical Journal, 2008, pàg. 999–1008. DOI: 10.1086/524654.
* ↑ Riccardo Giovanelli «A Digital Archive of H I 21 Centimeter Line Spectra of Optically Targeted Galaxies». The Astrophysical Journal Supplement Series, 1, 01-09-2005, pàg. 149–162. DOI: 10.1086/431550.
* 1 2 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
# Gil·lulyita

La gil·lulyita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el nom pel geòleg de l’USGS James C. Gilluly per les seves contribucions a la comprensió de la geologia fonamental dels districtes miners de Mercur, Ophir i Stockton, a Utah.

## Característiques

La gil·lulyita és una sulfosal de fórmula química Tl₂As$_{7.5}$Sb$_{0.3}$S$_{13}$. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1991. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2 i 2,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la gil·lulyita pertany a «02.JC: Sulfosals de l'arquetip PbS, derivats de la galena, sense Tl» juntament amb els següents minerals: el·lisita, galenobismutita i nakaseïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al districte miner de Mercur, localitzat a la serralada d'Oquirrh, al comtat de Tooele (Utah, Estats Units). També ha estat descrita al dipòsit Vorontsovskoe de Tur'insk (óblast de Sverdlovsk, Rússia), sent aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Gillulyite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 27 maig 2021].
# Gil·ló

Gil·ló és el nom dels següents personatges:
* Quint Fulvi Gil·ló, militar i magistrat romà
* Gneu Fulvi Gil·ló, magistrat roma