OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# (2667) Oikawa

(2667) Oikawa és un asteroide que forma part del cinturó exterior d'asteroides i va ser descobert el 30 d'octubre de 1967 per Luboš Kohoutek des de l'Observatori d'Hamburg-Bergedorf, Alemanya.
Inicialment va rebre la designació de 1967 UO. Més tard, en 1996, es va anomenar en honor de l'astrònom japonès Okurō Oikawa (1896-1980).
Oikawa orbita a una distància mitjana de 3,234 ua del Sol, podent acostar-s'hi fins a 2,642 ua i allunyar-se'n fins a 3,826 ua. La seva excentricitat és 0,183 i la inclinació orbital 2,235 graus. Empra 2124 dies a completar una òrbita al voltant del Sol.
Pel que fa a les característiques físiques, la magnitud absoluta de Oikawa és 11,9. Té un diàmetre de 23,3 km i Té una albedo estimada de 0,0429.

## Vegeu també

* Llista d'asteroides del (2601) al (2700)
* Cos menor del sistema solar

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=2667.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 27 gener 2024].
* ↑ «New names of minor planets» (pdf) (en anglès). Minor Planet Circulars, 1996, pàg. 27329 [Consulta: 16 juny 2018].
* ↑ «(2667) Oikawa» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 16 juny 2018].

## Enllaços externs

* «(2667) Oikawa» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 16 juny 2018].
* «Diagrama orbital de (2667) Oikawa» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 16 juny 2018].
# 1447
## Esdeveniments
### Resta del món

* 17 d'agost - Madrigal de las Altas Torres (Castella): Casament d'Isabel de Portugal i de Bragança amb Joan II de Castella.

## Naixements
### Resta del món

* 10 de setembre, Reggio de l'Emília (Itàlia): Paolo de San Leocadio, pintor renaixentista italià d'origen i valencià d'adopció considerat com un dels primers pintors que va portar el Quattrocento a la península Ibèrica (m. ca 1520).
* 9 de desembre, Pequín (Xina): Zhu Jianshen, emperador Chenghua, vuitè emperador de la Dinastia Ming (m. 1487).
* Ferrara: Biagio Rossetti, arquitecte.

## Necrològiques
### Resta del món

* 23 de febrer - Roma: Gabriele Condulmer, elegit el 1431 papa que va triar el nom d'Eugeni IV.
* 6 de març - Gant, (Flandes): Coleta de Corbie, nascuda Nicolette Boellet.

## Referències

* ↑ «SAN LEOCADIO, Paolo di in "Enciclopedia Italiana"» (en italià). [Consulta: 19 setembre 2020].
* ↑ Duteil, Jean-Pierre.. La Dynastie des Ming. París: Ellipses, 2016. ISBN 978-2-340-01199-1.
# Macharaviaya

Macharaviaya és un municipi d'Andalusia, a la província de Màlaga. Limita al nord amb Almáchar i Iznate, a l'est amb Iznate i Vélez-Màlaga, al sud amb Vélez-Màlaga i Rincón de la Victoria i a l'oest amb Moclinejo.

## Història

És inqüestionable el seu origen àrab. Es tractava d'un mashar andalusí (mashar de Abu Yahya). La fundació de Macharaviaya data de 1572. L'església parroquial, no obstant això, va ser edificada el 1505 i posada sota l'advocació de Sant Jacint, que més tard seria reconstruïda amb el finançament de la família Gálvez.
Durant el segle xvii, Macharaviaya va dur una vida pròspera basada en l'economia del cultiu de la vinya. Un segle després la família Gálvez (Matías, José, Miguel, Antonio i Bernardo) es va llançar a l'aventura americana. José de Gálvez y Gallardo, primer Marquès de la Sonora, va ser Visitador del regne de Nova Espanya i després Ministre d'Índies del rei Carles III. Matías, germà de José, va ser militar i Virrei de Nova Espanya i va llegar el seu nom a Texas. El succeí en el virregnat el seu fill el general Bernardo, primer Comte de Gálvez, que va ocupar un important paper en la independència dels Estats Units. Miguel va ser ambaixador a Prússia i a Rússia en temps de Caterina la Gran, introduint el vi malagueny a les corts europees. I Antonio va fundar el Departament Marítim de Cadis i va ser Coronel honorari. La seva filla María Rosa de Gálvez és una de les més destacades poetes i dramaturgues de la Il·lustració espanyola.
La petja de la família Gálvez, la influència de la qual va donar origen que a Macharaviaya fos coneguda com la "petita Madrid", es va reflectir en la reconstrucció de l'església, l'impuls a l'agricultura i en la instal·lació de la Fàbrica de Naips, que posseïa el monopoli d'aquest producte per a la seva venda a Amèrica. Una altra família il·lustre de Macharaviaya, la família Cabrera, va donar destacats personatges, com el Tinent General Francisco de Cabrera y Ramírez (1763-1842), amb un meritori paper en la guerra de la Independència, on va combatre els francesos al costat del duc de Wellington i a Juan Martín el Empecinado.
En el segle xix la fil·loxera va atacar les vinyes del municipi, provocant l'empobriment i amb això el progressiu despoblament de la vila. Durant el segle xix va néixer a l'annex de Benaque, pertanyent al municipi de Macharaviaya, l'il·lustre poeta Salvador Rueda, on la seva casa-museu es conserva.
# Scroogle

Scroogle era un motor de cerca creat el 2003 per David Brandt, un crític del cercador de Google, que consisteix en una interfície, un intermediari que confon les metadades i el cercador de Google. El funcionament de Scroogle pretenia que Google no recollira les metadades de l'usuari internauta que l'utilitzés. Deixà de funcionar el 2012 a causa del bloqueig de Google i atacs DDOS.

## Referències

* ↑ McGee, Matt «Scroogle’s Gone? Here’s Who Still Offers Private Searching». Search Engine Land, 21-02-2012 [Consulta: 1r abril 2016].
* ↑ Shay, Ronen «The Missing Link: Google Alternatives». Masters of Media, 11-03-2011 [Consulta: 1r abril 2016].
* ↑ Schwartz, Barry «“Scroogle.org Is Gone Forever” Says Site Owner». Search Engine Land, 21-02-2012 [Consulta: 1r abril 2016].
# Crastes

Crastes és un indret del terme de Sarroca de Bellera, al Pallars Jussà.
Està situat en el territori des desaparegut poble de Santa Coloma d'Erdo, del qual queda al nord-est. També queda al nord de Larén. Està situat entre el Tossal del Portell (nord-oest) i la muntanya de Santa Bàrbara (sud-est). A Crastes s'origina el barranc Roi, que, emprenent la direcció nord-est davalla cap al terme municipal de la Torre de Cabdella per tal d'aiguavessar en el Flamisell. També s'hi forma el barranc de les Crastes, que va cap al sud i al cap de poc s'ajunta amb el barranc de la Quadra per tal de formar el barranc de Sant Genís.

## Referències

* ↑ «Crastes». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Croydon (Nou Hampshire)

Croydon és una població dels Estats Units a l'estat de Nou Hampshire. Segons el cens del 2000 tenia 661 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Croydon tenia 661 habitants, 264 habitatges, i 194 famílies. La densitat de població era de 6,9 habitants per km².
Dels 264 habitatges en un 29,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58% hi vivien parelles casades, en un 8,3% dones solteres, i en un 26,5% no eren unitats familiars. En el 19,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,5 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,71.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,7% tenia menys de 18 anys, un 4,7% entre 18 i 24, un 30,4% entre 25 i 44, un 30% de 45 a 60 i un 12,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 102 homes.
La renda mediana per habitatge era de 49.688$ i la renda mediana per família de 50.556$. Els homes tenien una renda mediana de 31.992$ mentre que les dones 26.544$. La renda per capita de la població era de 21.403$. Entorn del 2,5% de les famílies i el 4,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Croydon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Croydon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Coregonus stigmaticus

Coregonus stigmaticus és una espècie de peix de la família dels salmònids i de l'ordre dels salmoniformes.

## Alimentació

Menja crustacis i insectes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: Anglaterra.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 Kottelat, M. i J. Freyhof 2007. Handbook of European freshwater fishes. Publications Kottelat, Cornol, Suïssa. 646 p.
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Kottelat, M. 1997. European freshwater fishes. Biologia 52, Suppl. 5:1-271.
* Maitland, P.S., 2004. Keys to the freshwater fish of Britain and Ireland, with notes on their distribution and ecology.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Regan, C.T., 1908. A revision of the British and Irish fishes of the genus Coregonus.
* Regan, C.T., 1911. The freshwater fishes of the British Isles. Methuen, Londres.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
* Wheeler, A.C., N.R. Merrett i D.T.G. Quigley 2004. Additional records and notes for Wheeler's (1992) List of the Common and Scientific Names of Fishes of the British Isles. J. Fish Biol. 65 (Supplement B): 1-40.

## Enllaços externs

* «Coregonus stigmaticus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
# Coregonus peled

Coregonus peled és una espècie de peix de la família dels salmònids i de l'ordre dels salmoniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir 50 cm de llargària total i 5 kg de pes.

## Alimentació

Menja zooplàncton (principalment, crustacis), animals bentònics (larves d'insectes, musclos i algues) i insectes de la superfície de l'aigua.

## Depredadors

És depredat per Esox lucius, Lota lota i Perca fluviatilis.

## Distribució geogràfica

Es troba a Euràsia: Rússia.

## Longevitat

Viu fins als 13 anys.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Berg, L.S. 1962. Freshwater fishes of the U.S.S.R. and adjacent countries. Vol. 1, quarta edició. Israel Program for Scientific Translations Ltd, Jerusalem.
* 1 2 Kottelat, M. i J. Freyhof 2007. Handbook of European freshwater fishes. Publications Kottelat, Cornol, Suïssa. 646 p.
* ↑ FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* «Coregonus peled». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
# Crioll de Brava

El Crioll de Brava és un dialecte del crioll capverdià, que pertany al grup dels criolls de Sotavento, parlat principalment a l'illa Brava.
S'estima que és parlat per l'1,36% de la població de Cap Verd, però aquest número podria ser lleugerament més gran a causa de l'emigració interna a les illes, i encara més si hi afegim els parlants a comunitats d'emigrants a l'estranger.

## Característiques

Més enllà de les característiques generals dels criolls de Sotavento el crioll de Brava té les següents característiques:
* L'aspecte progressiu del present és format col·locant stâ abans dels verbs: stâ + V.
* El so /õ/ (derivat del portuguès /ɐ̃w/ escrit ão) està representat per /ɐ̃/. Ex. coraçã en comptes de coraçõ «coração», mã en comptes de mõ «mão», razã en comptes de razõ «razão».

## Referències

* ↑ Valor estimat a partir de la població resident en 2005: Instituto Nacional de Estatística: Arxivat 2008-01-26 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Un poema en crioll de Brava
# Xaria

* No s'ha de confondre amb Xarià.
La xaria, xara o llei islàmica (de l'àrab شريعة, xarīʿa, ‘camí [que mena cap a la font]’, ‘camí a seguir’) és la llei canònica de l'islam que regula el conjunt d'activitats públiques i privades de tot fidel musulmà. És un recull de normes, tradicions i costums d'origen divers.
En el món islàmic, el concepte de «llei» abasta un àmbit molt més ampli que a l'Occident modern, ja que implica no solament els aspectes legals, sinó també els religiosos i morals. La visió islàmica de la societat és teocràtica, en el sentit en què l'objectiu dels musulmans és seguir «la Llei de Déu a la Terra». L'ideal social musulmà es basa en la noció d'interpenetració de totes les esferes de la vida (espiritual, ritual, política i econòmica) que formen una unitat indivisible. Així, el concepte de «llei islàmica» pretén ser una ajuda per als fidels en aquest sentit, tot definint els objectius morals de la comunitat.
La xaria es fonamenta en les dues fonts documentals musulmanes, l'Alcorà i la sunna (basada en els hadits). Com que moltes de les directives presents en aquests texts no són prou específiques, per tal de convertir-les en una legislació aplicable l'islam utilitza dos mètodes d'interpretació basats en l'esforç de comprensió personal (ijtihad): el consens de la comunitat (ijmà) i l'analogia (qiyàs). Aquestes quatre fonts d'estudi s'anomenen les «arrels de la llei» (ussul al-fiqh) i constitueixen la base de la jurisprudència islàmica (fiqh).
Degut als diversos punts de vista engendrats per les diferents interpretacions, durant els dos primers segles d'existència de l'islam es van desenvolupar nombroses escoles (màdhhabs) de jurisprudència, de les quals actualment solament en resten actives quatre dins del sunnisme (les escoles xafiïta, hanafita, malikita i hanbalita, que malgrat llurs diferències es reconeixen totes com a legítimes) i una dins del xiisme (la jafarita).

## Referències

* ↑ «Xaria». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Xara, xaria o sharia?». Web. TERMCAT. [Consulta: 19 octubre 2014].
* ↑ «La xaria, la llei islàmica». 324cat. CCMA, 25-03-2002.
* ↑ Bramon, Dolors «¿Què és això que en diuen xaria?». El Periodico, 19-05-2009.
* ↑ Entrada "islam." Microsoft® Études 2007 [DVD]. Microsoft Corporation, 2006.
* ↑ Ziadeh, Farhat J. «Uṣūl al-fiqh». A: John L. Esposito. The Oxford Encyclopedia of the Islamic World (en anglès). Oxford: Oxford University Press, 2009. ISBN 978-0-19-530513-5.
* ↑ Rourera, Mireia «Dolors Bramon: 'Sovint la xaria contradiu la doctrina de l'Alcorà'». El Punt Avui, 18-03-2017, pàg. 16.

## Vegeu també

* Codi de família d'Algèria
* Halacà
# 145

El 145 (CXLV) fou un any comú començat en dijous del calendari julià.

## Esdeveniments

* Ajmer (Índia): Raja Aja, rajput chauhan, funda la ciutat.
* Imperi Romà: consolat d'Antoní August Pius i Marc Aureli Cèsar

## Naixements

* 11 d'abril - Leptis Magna (Àfrica): Septimi Sever, emperador romà (o, possiblement, el 146; m. 211).

## Referències

* ↑ «Septimius Severus» (en anglès). Encyclopædia Britannica, 31 gener 2021. [Consulta: 6 gener 2022].
# Machaquilá

Machaquilá és un jaciment arqueològic maia del període clàssic, que arribà a la màxima esplendor al s. IX; es troba a 45 km al nord-est de Cancuén i a 30 km a l'est de Ceibal, en la República de Guatemala.
El lloc destaca per les seues esteles (23), altars (6), plafons (7) i escalinates jeroglífiques; té 9 places amb edificis cerimonials i un complex residencial al sud. Com una cosa excepcional en una ciutat de la seua importància, no s'hi ha documentat cap camp de joc de pilota.
Al voltant de Machaquilá, hi ha nombrosos llocs menors, així com les coves de San Miguel, amb evidència d'ocupació des del preclàssic fins al postclàssic primerenc. Els llocs d'Esquipulas, El Pueblito i Achiotal tenen grups E i camps de joc de pilota, tot i que els experts no creuen que hagi sigut un estat regional, hi ha documentades relacions entre El Pueblito i Machaquilá durant el clàssic tardà, així com amb Ceibal i Cancuén, pel riu Machaquilá, un dels afluents principals del riu La Pasión.

## Referències

* ↑ Chocón, Jorge E.. «La ciudad de Machaquila en el municipio de Poptun». A: Reporte 16, Atlas Arqueológico de Guatemala (en castellà). Guatemala City, Guatemala: Instituto de Antropología e Historia, 2002, p. 1–31.
* ↑ «Notes for a Sequence of Rulers of Machaquila». American Antiquity. Society for American Archaeology, vol. 49, 1, 01-01-1984, pàg. 94–104. DOI: 10.2307/280514. JSTOR: 280514.
* ↑ Machaquila from a regional geographic perspective
* ↑ An epigraphic account related to structure 4 at Machaquila, Petén
* ↑ Ministerio de Cultura y Deportes. «Base de Datos Sitios Arqueológicos» (en castellà). Guatemala City, Guatemala: Ministerio de Cultura y Deportes. Arxivat de l'original el 2012-05-26. [Consulta: 10 juny 2010].
* ↑ «Machaquila en una perspectiva geográfica regional» (en castellà). Simposio de Investigaciones Arqueológicas en Guatemala. Museo Nacional de Arqueología y Etnología [Guatemala City, Guatemala], vol. XVIII (2004), 2005, pàg. 400–417.

## Enllaços externs

* FAMSI en anglés.
* Història i galeria de fotos. Arxivat 2015-02-28 a Wayback Machine.
# Pàl·lia

La pàl·lia o cobrecalze és una peça quadrada molt rígida, d'aproximadament 12 a 15 cm de costat, generalment constituïda d'un tros de cartró embolicat en un teixit blanc. Ha destinat a estar posada sobre el calze durant la missa amb la finalitat de protegir el seu contingut. Al començament i al final de missa, la pàl·lia es posa sobre la patena.
# Scrophularia nodosa

L'escrofulària (Scrophularia nodosa) és una espècie de planta amb flors del gènere Scrophularia dins la família de les escrofulariàcies (Scrophulariaceae). És una planta nativa d'Europa que ha estat introduïda a Amèrica del Nord.
Addicionalment pot rebre els noms de escrofulària major, escrofulària nodosa, herba dels humors freds, marçal, setge i setgera.

## Descripció

És una planta herbàcia perenne i vivaç, una amb arrel tuberosa. Les tiges són quadrades i assoleixen els 60-90 cm d'altura. Les fulles són oposades, ovalades, dentades i agudes. Les flors són petites amb el calze de color verd, corol·la de color vermell o púrpura, agrupades en panícules. La corol·la té un llavi trilobat. El fruit és una càpsula.

## Taxonomia

Aquesta espècie va ser publicada per primer cop l'any 1753 al segon volum de l'obra Species Plantarum del botànic suec Carl von Linné (1707-1778).

### Sinònims

Els següents noms científics són sinònims heterotípics de Scrophularia nodosa:
* Scrophularia capitata Raf.
* Scrophularia cechica Opiz
* Scrophularia foetida Wydler
* Scrophularia foetida Garsault
* Scrophularia halleri Gueldenst. ex Ledeb.
* Scrophularia hemschinica K.Koch
* Scrophularia italica Mill.
* Scrophularia major Bubani
* Scrophularia nodosa var. bobartii Pryor
* Scrophularia nodosa subsp. chamaeneriifolia Schustler
* Scrophularia nodosa subsp. foliosa Sennen
* Scrophularia nodosa var. montana Stiefelh.
* Scrophularia nodosa var. nitida Regel
* Scrophularia nodosa var. purpurascens Salter ex J.J.Blandy
* Scrophularia nodosa var. serrulata Regel
* Scrophularia nodosa variegata G.Cooper ex J.Dix
* Scrophularia nodosa var. viridiflora Wimm. & Grab.
* Scrophularia sckellii Spreng.
* Scrophularia serrulata Small
* Scrophularia ternata Schur
* Scrophularia wirtgenii W.D.J.Koch ex Opiz

## Usos

Considerada depurativa, útil en afeccions hepàtiques. Antiinflamatori semblant a l'harpagòfit. Pel fet de contenir Al tenir saponines ha de ser consumit amb molta precaució per ser tòxica.

## Referències

* 1 2 «Scrophularia nodosa». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 2 maig 2024].
* 1 2 «Scrophularia nodosa» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 2 maig 2024].
* ↑ «Scrophularia nodosa L.» (en anglès). International Plant Names Index, The Royal Botanic Gardens, Kew, Harvard University Herbaria & Libraries and Australian National Botanic Gardens. [Consulta: 2 maig 2024].
* ↑ Linné, 1753, p. 619.

## Bibliografia

* von Linné, Carl. Species plantarum, exhibentes plantas rite cognitas ad genera relatas, cum differentiis specificis, nominibus trivialibus, synonymis selectis, locis natalibus, secundum systema sexuale digestas (en llatí). vol. 2. Estocolm: Laurentius Salvius, 1753.
# Vimbodí

Vimbodí és la vila que fa de capital del terme municipal de Vimbodí i Poblet, a la Conca de Barberà. Fins a l'any 2006 el terme municipal era anomenat senzillament «Vimbodí». Després d'un ple municipal i la publicació al DOGC, ha passat a anomenar-se Vimbodí i Poblet, a causa dels lligams amb el monestir cistercenc de Poblet, quatre quilòmetres al sud-est del nucli urbà de Vimbodí.
L'entitat de població de Vimbodí està situada al peu de la carretera N-240 entre l'Espluga de Francolí i Vinaixa. Té accés a l'autopista AP-2 i està comunicada per carreteres locals amb Vallclara i Poblet.
# Tem (reina)

Tem (tm) va ser una reina consort egípcia de la dinastia XI. Era esposa del faraó Mentuhotep I (II) i mare de Mentuhotep II (III). Va ser enterrada a la tomba DBXI.15 a Deir el-Bahari, al complex mortuori del seu marit.
Tem tm en jeroglífic :
Va sobreviure a Mentuhotep II i va ser enterrada durant el regnat del seu fill. S. Roth informa d'una inscripció ara perduda al taüt de Tem, que provava que havia sobreviscut al seu marit i que havia estat enterrada pel seu fill. Aquesta inscripció, feta de tinta blava, encara era al sarcòfag en el moment del descobriment. Probablement la inscripció va ser esbandida per la penetració de l'aigua de pluja abans de 1906/07. Avui dia, només es poden trobar rastres de color al sarcòfag d'alabastre, el qual es conserva a la mateixa tomba.
Tem és probable que fos d'origen plebeu, ja que no hi ha cap prova a la seva tomba que n'indiqui un origen reial. Només se l'anomena al seu sarcòfag i a una taula d'ofrenes.
Els seus títols eren els següentsː
* Esposa estimada del rei (ḥmt-nỉswt mrỉỉ.t=f)
* Mare del rei (mwt-nỉswt)
* Mare del rei de l'Alt i el Baix Egipte (mwt-nỉswt-bỉt)
* Gran del ceptre (wr.t-ḥt=s).[2]
La seva tomba va ser descoberta el 1859 en una excavació encarregada pel funcionari britànic Frederick Hamilton-Temple-Blackwood, i va ser excavada completament el 1968 per l'egiptòleg alemany D. Arnold. Avui la tomba serveix de magatzem.

## Referències

* ↑ Dodson i Hilton, 2004, p. 89.
* ↑ Roth, 2001, p. 197.
* ↑ Grajetzki, 2005, p. 28.

## Bibliografia

* Arnold, Dieter. Der Tempel des Königs Mentuhotep von Deir el-Bahari I, Architektur und Deutung (en alemany). Magúncia: P. von Zabern, 1974. ISBN 3-8053-0316-5.
* Dodson, Aidan; Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2004. ISBN 0-500-05128-3.
* Grajetzki, Wolfram. Ancient Egyptian Queens: A Hieroglyphic Dictionary (en anglès). Golden House Publications, 2005. ISBN 978-0954721893.
* Roth, Silke. Die Königsmütter des Alten Ägypten von der Frühzeit bis zum Ende der 12. Dynastie (en alemany). Otto Harrassowitz Verlag, 2001. ISBN 9783447043687.

## Enllaços externs

* Informació sobre Tem. (alemany)