OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Songbird

Songbird va ser un reproductor multimèdia lliure que alhora podia fer la funció de navegador web. Fundat per Rob Lord i desenvolupat per Pioneers of the Inevitable (els membres de la qual havien treballat per Winamp i el Yahoo! Music Jukebox), va ser llançat el 2006. Es caracteritzava per permetre la instal·lació d'extensions i temes (anomenats Plomatges) similars als del Firefox. Internament, el programa utilitzava la tecnologia de Mozilla XULRunner i el GStreamer i inicialment funcionava en sistemes Windows, Mac OS X i Linux.
El 2010, es va anunciar que les versions següents del Songbird ja no funcionarien en sistemes Linux, i això va fer que diversos col·laboradors en creessin un fork que es va anomenar Nightingale.
El 14 de juny del 2013 els desenvolupadors van anunciar que aturaven el desenvolupament del Songbird per problemes de finançament de l'empresa.

## Referències

* ↑ Auberger, Georges. «Songbird Singing a New Tune». Songbird Blog. Arxivat de l'original el 2010-04-04.
* ↑ «You gotta know when to fold ‘em». Songbirdnest.com, 14-06-2013. Arxivat de l'original el 2013-09-21. [Consulta: 17 juny 2013].

## Enllaços externs

* Pàgina del Songbird, a sourceforge.
* Pàgina oficial del Songbird, a archive.org
* Complements del Songbird, a archive.org
# Sunday Uti

Sunday Uti (Lagos, 23 d'octubre de 1962) és un atleta nigerià, especialista en curses de velocitat, que va competir durant la dècada de 1980.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Moscou, on quedà eliminat en sèries en la cursa dels 4x400 metres del programa d'atletisme. Quatre anys més tard, als Jocs de Los Angeles, va disputar dues proves del programa d'atletisme. En els 4x400 metres, formant equip amb Moses Ugbusien, Rotimi Peters i Innocent Egbunike, guanyà la medalla de bronze, mentre en els 400 metres fou sisè. El 1988, a Seül, va disputar els seus tercers, i darrers Jocs Olímpics. Fou setè en els 4x400 metres, mentre en els 400 metres quedà eliminat en sèries.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles de plata al Campionat d'Àfrica d'atletisme, dues el 1984 i una el 1985, i dues medalles a les Universíades, d'or el 1983 i de bronze el 1985, ambdues en els 400 metres. El 1981 i 1988 es proclamà campió nacional dels 400 metres.

## Millors marques

* 200 metres llisos. 20.79" (1985)
* 400 metres llisos. 44.83" (1984)

## Referències

* ↑ «Olympedia – Sunday Uti». [Consulta: 12 juliol 2024].
* ↑ «Nigerian Championships». [Consulta: 12 juliol 2024].
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 12 juliol 2024].
* ↑ «Sunday UTI | Profile | World Athletics». [Consulta: 12 juliol 2024].
# Sotsprefectura

Les Sotsprefectures a França són el cap d'un districte i també l'immoble que és la seu d'aquest òrgan administratiu. El cap d'una sotsprefectura és un sotsprefecte, assistit d'un secretari general.

## Missions i atribucions d'un sotsprefecte

El sotsprefecte d'un districte és el delegat del prefecte en un districte, és qui assisteix el prefecte en la representació territorial de l'estat i està sota la seva atuoritat:
* Vetllar pel respecte de les lleis i reglaments i mantenir la seguretat i l'ordre públic i la protecció de la població.
* Coordina l'acció dels serveis de l'estat per la posada a punt d'obres i polítiques nacional i local, sobretot pel que fa a l'ordenació del territori i el desenvolupament municipal.
* Exerceix el control administratiu dels municipis.
El prefecte li pot encarregar també missions particulars, temporals o permanents, amb la possibilitat que treballi fora del districte i d'acord amb els altres prefectes i sotsprefectes. A més tenen altres atribucions que els confereixen els textos legislatius i reglaments diversos.

## Un esglaó local

Segons la carta de desconcentració, el districte francès és el quadre territorial de desenvolupament local, de l'acció administrativa de proximitat i el nivell privilegiat de relació amb els càrrecs electes locals. Si les missions dels sostsprefectes són dependents del prefectes, tenen una relació més propera amb els consells locals, amb una tasca de regulació de les tensions entre els municipis i l'estat.

## Característiques dels sotsprefectes

Com els prefets, els sotsprefectes són reclutats entre els administradors civils i els funcionaris, normalment assegurats a través de l'École nationale d'administration (ENA).
Des del 10 de maig de 1982 al 29 de febrer 1988, van tenir el títol de commissaire adjoint de la République (comissari adjunt de la República).
El districte que té per cap una prefectura, no té sotsprefectura. La funció de sotsprefecte el fa el secretari general de la prefectura.
# Sònia Sapena

Sònia Sapena (València, 1976) és una religiosa i eremita valenciana.
Sonia Sopena és una monja, pertanyent a la Congregació de Mares de Desemparats i Sant Josep de la Muntanya, que durant els darrers anys s'ha instal·lat com a eremita a l'ermita de la Mare de Déu de la Consolació de Gratallops al Priorat, on va arribar el 2010, amb trenta-quatre anys, i on hi viu, dedicant-se a la vida contemplativa i a la pregària, però també al treball manual al taller, com a mode de sosteniment.
Després que el gener del 2021 la neu acumulada pel temporal provocat per la Borrasca Filomena esfondrà part de la teulada de l'eremitori on vivia, des de feia deu anys, es veié obligada a traslladar-se, de forma temporal, a una casa del poble de Gratallops, mentre l'Arquebisbat de Tarragona posà en marxa una campanya de recaptació de fons per tal de poder rehabilitar l'Ermita de la Mare de Déu de la Consolació.

## Referències

* ↑ «Una religiosa valenciana, ermitaña desde hace 10 años en Tarragona, imparte este viernes una meditación jubilar en la Basílica del Sagrado Corazón de Jesús». El Periódico, 02-02-2021 [Consulta: 2 febrer 2021].
* ↑ Mor, Laura «Després del Filomena: “M’he quedat amb l'ermita interior”». Catalunya Religió, 19-01-2021 [Consulta: 2 febrer 2021].
* ↑ «Engeguen una campanya de recollida de fons per reparar l'ermita de Gratallops, esfondrada pel Filomena L'ermitana Sònia Sapena vivia a l'eremitori des de feia 10 anys». Tarragona Digital, 29-01-2021 [Consulta: 2 febrer 2021].
* ↑ «Campanya per garantir la continuïtat de la vida eremítica a Gratallops La borrasca Filomena va provocar l'esfondrament de bona part de la teulada de l'eremitori de la Mare de Déu de la Consolació». Ràdio Estel, 02-02-2021. Arxivat de l'original el 28 de gener 2021 [Consulta: 2 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Entrevista a Sònia Sapena a TV3
# Quercus edithiae

Quercus edithiae és una espècie de roure que pertany a la família de les fagàcies i està dins del subgènere Cyclobalanopsis, del gènere Quercus.

## Descripció

Quercus edithiae és un arbre de fins a 20 m d'alçada. Les branques lleugerament angulars, glabres; en el segon any les branques són lenticel·lades; lenticel·les soltes, petites. Les fulles coriàcies són glabres, oblongoel·líptiques a obovades, 5-16 × 2-6 cm, adaxialment verd fosc, grisenc o blanquinós, base cuneada, marge apical 1/3 remotament en forma serrada, amb un pecíol de 2-3 cm glabrós. L'àpex amb una punta curta i contundent; nervi mitjà adaxialment plana; nervis secundaris de 9-12 a cada costat del nervi central, poc visibles; els nervis terciaris abaxialment conspícues. Les inflorescències femenines d'1 a 2 cm amb cúpules entre 3 o 4. Els raquis són infructescents curts, d'1 cm de gruix, amb 1 o 2 fruits. La cúpula és amb forma de bol, 1,2-1,5 × 1,8-2,5 cm, que tanca 1/4-1/3 de la gla, l'exterior de color marró ataronjat velutinós, a l'interior d'un virat de color marró ataronjat, paret de 2-3 mm de gruix; bràctees en 6-8 anells, marge de 2 o 3 subsenceres basals, altres denticulades. Les glans són el·lipsoides a cilindricoel·lipsoides, de 30-45 × 20-30 mm, amb una cicatriu d'uns 7 mm de diàmetre lleugerament convex; estil persistent, umbonat, puberulent. Fructifica entre octubre i desembre.

## Distribució i hàbitat

Quercus edithiae creix al sud de la Xina, a les províncies de Guangdong, Guangxi, i Hainan i al Vietnam, als boscos muntanyencs perennifolis de fulla ampla entre els 400 i 1800 m.

## Taxonomia

Quercus edithiae va ser descrita per Skan i publicat a Hooker's Icones Plantarum 27(3): pl. 2661. 1900.

### Etimologia

Quercus: nom genèric del llatí que designava igualment al roure i a l'alzina.
edithiae: epítet.

## Referències

* ↑ The Plant List, Quercus edithiae Skan
* 1 2 Cheng Yi, Wu; De-yuan, Hong. «Cyclobalanopsis edithiae» (en anglès). Flora of China Editorial Committee. 1999. Flora of China (Cycadaceae through Fagaceae). 4: 1–453 p. 393. Pequín & St. Louis: Science Press i Missouri Botanical Garden. [Consulta: 6 juny 2020].
* ↑ Skan, Sidney Alfred 1900. Hooker's Icones Plantarum 27(3): plate 2661 iplus subsequent unnumbered text page descripció en llatí, comentaris en anglès, dibuix lineal a pàgina completa de Quercus edithiae
* ↑ «Quercus edithiae». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 2 octubre 2019].

## Enllaços externs

* dibuix lineal, Flora of China Illustrations vol. 4, figura 377, dibuixos 5-7 a la part superior dreta
# Quercus disciformis

Quercus disciformis és una espècie de roure que pertany a la família de les fagàcies i està dins del subgènere Cyclobalanopsis, del gènere Quercus.

## Descripció

Quercus disciformis és un arbre de fins a 14 m d'alçada. Les branques són velutinoses, glabrescents. Pecíol d'uns 2 cm, rogenc tomentós quan és jove, glabrescent; les fulles de fins a 14 cm de llarg. en forma d'espasa oblonga a obovadoel·líptica, de 6-13 × 2,5-4 cm, subarrelada, glabrescent, base àmpliament cuneada a subarrodonida i sovint obliqües, estries de marge incrustades i poc aristades, l'àpex és acuminat a caudat; nervadura central abaxialment prominent però impressionada adaxialment; nervis secundaris a 11-13 a cada costat de la nervadura central, esveltes, evidents, corbes; els nervis terciaris abaxialment conspícues. Infructescències d'uns 5 mm. La cúpula és discoide, la vora és plana quan està madura, de 3-4 cm de diàmetre, cobrint la base de la gla, a l'exterior densament postrada de color marró grisenc tomentós, a l'interior amb un toment erecte de color marró ataronjat, amb una paret d'uns 4 mm de gruix; bràctees en 8-10 anells, marge denticulat però apical 2 o 3 sencers. Les glans són aplanades, 1,5-2 × d'uns 2 cm, l'àpex és aplanat; cicatriu d'uns 2 cm de diàmetre, deprimit; estil persistent, elevat, puberulent. Floreix entre març i abril i fructifica entre l'agost i desembre de l'any següent.

## Distribució i hàbitat

Quercus disciformis creix al sud de la Xina, concretament al sud-oest de les províncies de Guangdong, Guangxi, Guizhou, Hainan i Hunan, als boscos muntanyencs perennifolis de fulla ampla, entre els 200 i 1500 m.

## Taxonomia

Quercus disciformis va ser descrita per Chun i Tsiang i publicat a Journal of the Arnold Arboretum 28(3): 324–325. 1947.

### Etimologia

Quercus: nom genèric del llatí que designava igualment al roure i a l'alzina.
disciformis: epítet llatí que vol dir en forma de disc.

## Referències

* ↑ The Plant List, Quercus disciformis Chun & Tsiang
* 1 2 3 Cheng Yi, Wu; De-yuan, Hong. «Cyclobalanopsis disciformis» (en anglès). Flora of China Editorial Committee. 1999. Flora of China (Cycadaceae through Fagaceae). 4: 1–453 p. 397. Pequín & St. Louis: Science Press i Missouri Botanical Garden. [Consulta: 6 juny 2020].
* ↑ Chun Woon Young & Tsiang Ying 1947. Journal of the Arnold Arboretum 28(3): 324–325 descripció en llatí, comentaris en anglès
* ↑ «Quercus disciformis». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 2 octubre 2019].

## Enllaços externs

* dibuix lineal, Flora of China Illustrations vol. 4, figura 392, dibuixos 5-9 a la part inferior
# Rectoria del Cint

La Rectoria del Cint és una rectoria del municipi de l'Espunyola (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici de planta rectangular cobert a dues aigües amb teula àrab i el carener paral·lel a la façana, orientada a llevant. Està estructurat en planta baixa i dos pisos superiors. El parament és de pedres irregulars, de diverses mides disposades en fileres. Adossada a la masia trobem l'església de Sant Sadurní del Cint, d'origen romànic.

## Història

Aquesta rectoria fou nucli principal del petit municipal independent al s. XIX del Cint. Està situada dalt d'un turó sota els cingles de Taravil, fou lloc d'aquarterament durant les guerres carlines del segle xix. L'estructura de la construcció data, però, del segle xvii, de la mateixa manera que l'església.

## Referències

* 1 2 «Rectoria del Cint». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2015].
# Rectoria de la Marina Alta

La Rectoria de la Marina Alta és una subcomarca històrica situada al centre de la Marina Alta, al País Valencià.

## Geografia

Es tracta de cinc pobles situats tots al marge esquerre del riu Girona, que crea una vall de suaus relleus encaixonada entre la serra de Segària i la serra del Migdia al nord, l'interior muntanyenc anomenat les Valls a l'oest, i la plana d'Ondara i del Verger a l'est. Els altres pobles de la vall —Orba, Benidoleig i Beniarbeig— en resten fora, ja que la rectoria fou una creació política i no fa referència, com altres subcomarques, a l'orografia.

## Etimologia

Deu el seu nom al desmembrament de l'antiga Rectoria de Dénia per tal d'abastir amb rectors efectivament totes les poblacions de l'antic Marquesat de Dénia. Açò dugué a la necessitat de crear rectories més petites, que, mentre a les poblacions més grans equivalia a una única parròquia, a les més petites de l'alta vall del riu Girona n'abastava diverses. És, lògicament, una divisió religiosa que ja no existeix i no es reflecteix en la divisió administrativa, però que ha deixat el nom intacte fins hui en dia.

## Municipis

Els pobles de la Rectoria són:
* Sanet i els Negrals
* Benimeli
* El Ràfol d'Almúnia
* Sagra
* Tormos

## Paratges d'interès

* Església de Santa Anna, SANET I NEGRALS: https://www.facebook.com/ParroquiaSantaAnaSanetyNegrals
* La Senyoria, SANET I NEGRALS.
* Església de Sant Andreu, BENIMELI: https://www.facebook.com/ParroquiaSanAndresApostolBenimeli
* Església de Sant Francesc, EL RÀFOL D'Almúnia: https://www.facebook.com/ParroquiaSanFranciscodePaulaRafoldeAlmunia
* Església de Sant Sebastià, SAGRA: https://www.facebook.com/ParroquiaSanSebastianMartirSagra
* Plaça de les Fonts, SAGRA.
* Fonts del Mortit, SAGRA.
* Església de Sant Lluís, TORMOS: https://www.facebook.com/pages/Parr%C3%B2quia-Sant-Llu%C3%ADs-Bertran-de-Tormos/1698032853748949?tab=page_info&view
* Brollador de la Bolata, TORMOS.
# Svetlovódskoie

Svetlovódskoie (en rus: Светловодское) és un poble de Kabardino-Balkària, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 1.385 habitants. Pertany al districte rural de Zalukókoaje.

## Referències

* ↑ «Первопоселенцы немецкой колонии Бруненталь (с. Октябрьское) | Зольский район». www.zolka.ru. [Consulta: 4 juny 2016].
* ↑ Немцы России: населенные пункты и места поселения: энциклопедический словарь / Сост.: В. Ф. Дизендорф.-М.,"ЭРН", 2006.-472с.
# Sovkhozni (Krasnoiarsk)

* Per a altres significats, vegeu «Sovkhozni».
Sovkhozni (en rus: Совхозный) és un poble (un possiólok) del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, segons el cens del 2017 tenia 123 habitants. Pertany al districte municipal d'Aguínskoie.

## Referències

* ↑ «Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии. Вып. 5: Шуйский и Ковровский уезды/сост. В. Березин. Вязниковский и Гороховецкий уезды/сост. В. Добронравов. - 1898». Arxivat de l'original el 2018-10-26. [Consulta: 20 desembre 2018].
# Ras

El ras, també conegut com a setí, és un teixit de seda molt llis, pastós i llustrós, l'ordit és molt fi i sortint i la trama, que és més gruixuda, està oculta. (rep aquest nom per la popularitat que en va tenir el fet a la població francesa d'Arràs).
Aquesta manera de fabricar el ras li dona el llustre i brillantor que constitueix el seu preu i bellesa. Hi ha rasos llisos, rasos brodats amb flors d'or o de seda, rasos llaurats, rasos ratllats, i de diverses altres classes, segons el gust i geni del fabricant, que imagina noves modes per donar sortida als seus productes. Els rasos en què hi entra or o plata han de tenir la seva trama d'or o plata fina i l'ordit de seda igual que tots els altres rasos i la trama d'aquests ha de ser de seda fina i crua, sense barreja d'una altra seda tenyida en cru.
Les tasques dels rasos es fan afegint nous ordits o trames.

## Tipus de ras

* Ras de bruixa . Es diu així perquè la seva primera fabricació que es va conèixer va ser la de Bruges. El seu ordit és de seda i la trama de fil.
* Ras de fúria o fúria . Ras o tafetà llis, estampat i pintat de diversos colors, fabricat a l'Índia i a la Xina i que va ser després imitat a Europa. Es diu que el nom d'aquest ras procedeix que els primers que van arribar de la Xina contenien uns dibuixos formats amb tan poc ordre i proporció que s'haguessin pogut suposar obra d'alguna fúria. El geni europeu no va trigar a obstinar-se a imitar l'extravagància dels dibuixos xinesos i ho va aconseguir però tot i haver substituït flors, ocells i altres figures l'hàbit d'anomenar aquests teixits fúries , es va conservar el seu nom encara que s'adeia poc amb la bellesa dels seus dissenys.
* Ras de l'Índia o Ras de la Xina . Estofa de seda força semblant al ras que es fabrica a Europa. N'hi ha de llisos blancs i d'altres colors i també florejats d'or o de seda, amb quadres, adomassat, ratllats i recambra. Són molt apreciats perquè es blanquegen i es planxen, sense perdre res del seu llustre i sense que l'or s'aixafi ni desllueixi. Amb tot, no tenen ni la bondat ni la brillantor dels d'Europa.
El nom de ras s'estén a tota estofa, qualsevol que sigui la matèria que la formi, que hagi estat fabricada com el ras de seda i la superfície és suau com quan és de seda. Així es diu ras de cotó , ras de fil o ras de llana .

## Referències

* ↑ «Ras». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Mañosa Moncunill, Francesc. Tecnologia i disseny de teixits. Fonaments. Edicions UPC, 2006, p. 66–. ISBN 9788483018903 [Consulta: 25 gener 2011].

## Bibliografia

* Oriol Ronquillo, Josep. Diccionario de materia mercantil, industrial y agrícola (en castellà). Barcelona: Imprenta de D. Agustin Gaspar, 1857.
Viccionari
# Rednitz

El Rednitz (en llatí Radanlia) és un riu de Francònia, Alemanya, tributari del Regnitz de la conca del Rin.
El Rednitz neix a la confluència dels rius Fränkische Rezat i Schwäbische Rezat, a Georgensgmünd (districte de Roth). El Rednitz flueix cap al nord per Roth bei Nürnberg, Schwabach i les planes del sud-oest de Nuremberg. El Rednitz s'uneix al Pegnitz per a formar el Regnitz a Fürth.
El 793, Carlemany havia volgut unir el Rednitz a l'Altmühl, afluent del Danubi, amb la finalitat de fer comunicar el Rhin amb el Danubi. Aquest projecte ha estat executat el segle xx.
# Rectoria de Sant Martí del Clot

La Rectoria de Sant Martí del Clot és una casa de Sant Martí del Clot, al municipi de la Vall de Bianya (Garrotxa), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'antiga rectoria de Sant Martí del Clot conserva, a la façana principal, un bonic finestral de pedres tallades que contrasta amb l'aparell utilitzat per bastir els murs i fer les altres obertures. A la finestra hi ha una llinda que diu així: "17 [~]45/ DO [ ] SD". La rectoria de Sant Martí del clot és una senzilla construcció de planta rectangular i teulat a dues aigües amb els vessants vers les façanes principals. Disposa de baixos, planta i pis.
Va ser bastida el segle xviii, moment de construcció de quasi totes les cases rectorals d'aquesta vall que, a la vegada, coincidí també amb el moment d'ampliació i reformes de l'església de Sant Martí.

## Referències

* 1 2 «Rectoria de Sant Martí del Clot». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 octubre 2016].
# Spring Valley (Nova York)

Spring Valley és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 25.464 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Spring Valley tenia 25.464 habitants, 7.566 habitatges, i 5.523 famílies. La densitat de població era de 4.681,8 habitants per km².
Dels 7.566 habitatges en un 42,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,4% hi vivien parelles casades, en un 21,4% dones solteres, i en un 27% no eren unitats familiars. En el 20,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,33 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,79.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,1% tenia menys de 18 anys, un 10,7% entre 18 i 24, un 31,7% entre 25 i 44, un 18,8% de 45 a 60 i un 6,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 29 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.311 $ i la renda mediana per família de 42.097 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.182 $ mentre que les dones 26.350 $. La renda per capita de la població era de 14.861 $. Entorn del 15,2% de les famílies i el 18,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Spring Valley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Spring Valley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Tapacul de Santa Marta

El tapacul de Santa Marta (Scytalopus sanctaemartae) és una espècie d'ocell de la família dels rinocríptids (Rhinocryptidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el sotabosc de les selves de muntanya a la Sierra Nevada de Santa Marta, al nord-est de Colòmbia.

## Referències

* ↑ «Tapacul de Santa Marta». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/06/2021(català)
# Teatre del Raval de Castelló de la Plana

El Teatre del Raval de Castelló de la Plana és una infraestructura cultural dedicada a les arts escèniques, a concerts musicales i, darrerament, també a la projecció de pel·lícules de la Filmoteca Valenciana. A més, és un espai on tenen lloc tota mena d'actes culturals (circuits, cicles, i esdeveniments populars). L'edifici que és de propietat municipal, compta amb més de 300 localitats i gaudeix d'una programació estable.

## Orígens

Fins a 1986, la ciutat de Castelló de la Plana només comptava amb el Teatre Principal com a espai dedicat a les arts escèniques. Amb la reforma del vell cinema, situat als baixos de l'edifici dels “Sindicatos Verticales” del franquisme, s'eixamplà l'oferta teatral i començà una nova etapa impulsada pel projecte Castelló Cultural. Després de diferents reformes, el 2016 i gràcies al conveni amb l' Institut Valencià de Cultura (IVAC), començà la projecció de pel·lícules de la Filmoteca Valenciana. El primer director va ser l'actor Pep Cortés qui va comptar per a fer la programació amb el mestre i actor natural de Vilafranca, Carles Pons.

## Directors

Pep Cortés, actor natural d'Alcoi.
http://www.elpuntavui.cat/cultura/article/830956-pep-cortes-reviu-lovidi-a-la-universitat-dalacant.html

## Enllaços externs

* https://es-es.facebook.com/teatredelravalcastello/
* http://www.españaescultura.es/es/espacios_culturales/castellon/teatre_provincial_del_raval.html