OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dominique Venner

Dominique Venner (París, 16 d'abril de 1935 - París, 21 de maig de 2013) fou un historiador, periodista i assagista d'extrema dreta francès. Fou militant de l'Organització de l'Exèrcit Secret i més tard esdevenia un nacionalista europeu i fundava Europe-Action, abans de retirar-se de la política per centrar-se en la seva carrera com a historiador. Va especialitzar-se en història militar i política.
Classificat a l'extrema dreta, és autor de diversos llibres d'història sobre el període de 1914 a 1945, i en particular sobre la Revolució Russa, el Cos Lliure del Bàltic, la col·laboració i la Resistència a França durant la Segona Guerra Mundial. Guanyador del premi Broquette-Gonin de l'Acadèmia Francesa, també és un reconegut especialista en armes, tema sobre el qual ha escrit nombrosos llibres.
Fou l'editor del La Nouvelle Revue d'Histoire, un magazín d'història bimensual. El 21 de maig de 2013, Venner es va suïcidar amb una arma de foc dins la catedral de Notre-Dame de París.

## Referències

* ↑ John Lichfield «Far-right French historian, 78-year-old Dominique Venner, commits suicide in Notre Dame in protest against gay marriage». [Londres], 21-05-2013 [Consulta: 21 maig 2013].
* 1 2 «Suicide à Notre-Dame : Dominique Venner voulait "réveiller les consciences"» (en francès), 22-05-2013. [Consulta: 22 abril 2022].
* ↑ «Far-right activist commits suicide in Paris Notre Dame cathedral». Reuters, 21-05-2013 [Consulta: 21 maig 2013].
# Dominique Villars

Dominique Villars o Villar (Villar, 14 de novembre del 1745 – Estrasburg, 26 de juny del 1814) va ser un botànic francès.

## Biografia

Nasqué a Villard, un llogarret del municipi de Le Noyer, als Alts Alps, i fou allí on descobrí la botànica mentre vigilava el bestiar. Quan quedà orfe de pare, sa mare l'envià a Gap, perquè aprengués dret. En comptes d'això, descobrí el tractat de Loys Guyon (?-1630) Miroir de la beauté et de la santé corporelle i, poc després, feu amistat amb un metge que li prestà altres obres de medicina, incloent-hi dues de Pierandrea Mattioli (1501-1577).
El 1766, conegué l'abbé Dominique Chaix (1730-1799), botànic aficionat que el formà en aquest camp i el feu descobrir l'obra de Linneu. A finals dels anys 1760, decidí estudiar medicina a Grenoble, on causà tan bona impressió a l'intendent provincial que l'atorgà una beca. Entre 1775 i 1776 participà en l'expedició geològica que dirigí Étienne Guettard (1715-1786) per l'àrea del Delfinat. A l'any següent, Guéttard cridà Villars a Paris perquè conegués els grans científics de la seva època, com els botànics Bernard de Jussieu (1699-1777), Antoine-Laurent de Jussieu (1748-1836), Edmé-Louis Daubenton (1732-1786), Joseph Pitton de Tournefort (1656-1708), Sébastien Vaillant (1669-1722) i André Thouin (1746-1824), així com els metges Antoine Portal (1742-1832) i Félix Vicq d'Azir (1748-1794).
Es doctorà a Valença el 1778 i li fou oferta la direcció del jardí botànic i una càtedra a l'hospital civil i militar de Grenoble, amb un sou força confortable. A partir d'aquell moment, Villars consagrà el temps a les seves dues grans passions, la botànica (herboritzà la regió) i la medicina (salvà Jean-Baptiste Bernadotte (1763-1844), futur rei Carles XIV Joan de Suècia, que intentà debades de fer-lo el seu metge personal). La Revolució Francesa causà que hagués de deixar la seva feina a Grenoble. Obtingué la càtedra de botànica de l'escola de medicina d'Estrasburg el 1805, d'on n'acabaria esdevenint el degà. Morí en aquesta ciutat als seixanta-nou anys.

## L'obra

Villars és recordat sobretot per la Histoire des plantes du Dauphiné, que aparegué de 1786 a 1789. S'hi descriuen més de 2.700 espècies vegetals, el fruit de més de vint anys d'observacions.
Els seus manuscrits i l'herbari que aplegà es conserven al Muséum d'histoire naturelle de Grenoble. En botànica se'l cita com a autoritat taxonòmica amb l'abreviatura Vill.

## Referències

* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)

## Bibliografia

* Benoît Dayrat Les Botanistes et la Flore de France. Trois siècles de découvertes Paris: Publications scientifiques du Muséum national d'histoire naturelle, 2003

## Enllaços externs

* Edició de l'Histoire des plantes de Dauphiné, amb una presentació
* Plantes que descrigué recollides per The International Plants Names Index (anglès)
# Toni Montesinos Gilbert

Toni Montesinos Gilbert (Barcelona, 1972) és crític literari del diari La Razón i col·laborador de Clarín, Mercurio i Letra Internacional y del suplemento El Viajero del diari El País.
Llicenciat en Filologia Hispànica, és autor de les novel·les Solos en los bares de noche (Mondadori, 2002) i Hildur (Paréntesis, 2009), i del llibre miscel·lani El gran impaciente. Suicidio literario y filosófico (March Editor, 2005), ha publicat els llibres de poesia El atlas de la memoria (Caracas, Eclepsidra, 1998), Labor de melancoholismo (XXX Premio Ciudad de Alcalá, Fundación Colegio del Rey, 2000), La ciudad gris (El Toro de Barro, 2001) y Sin (Huacanamo, 2010)
Ha recollit els seus assaigs de poesia i narrativa, respectivament, en Experiencia y memoria (Renacimiento, Sevilla, 2006) i Desarticulación (Metropolisiana, Sevilla, 2009), editat l'obra d'Àngel Crespo en Oculta transparencia. Antología poética 1950-1959 (El Toro de Barro, 2000), escrit el llibret de l'òpera Trenes de marzo (estrenada a la Sala Beckett el novembre de 2006) i prologat el volum 9 de les Obras Completas de Benito Pérez Galdós, titulat Las epopeyas cotidianas ―que inclou El doctor Centeno, Tormento y La de Bringas―, publicat per El Cabildo Insular (2007). El seu últim llibre Escenas de la catástrofe (Polibea, 2010), recull texts sobre Nova York.

## Referències

* ↑ «Directori d'autors locals del districte de Sant Andreu». Web. Biblioteca Pública Ignasi Iglésias, 2013. [Consulta: 30 maig 2013].
# Trouvans

Trouvans és un municipi francès situat al departament del Doubs i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 77 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Trouvans era de 77 persones. Hi havia 30 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 11 parelles sense fills, 7 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 37 habitatges, 30 eren l'habitatge principal de la família i 6 eren segones residències. 35 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 30 habitatges principals, 28 estaven ocupats pels seus propietaris, 1 estava llogat i ocupat pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 5 en tenien tres, 8 en tenien quatre i 16 en tenien cinc o més. 26 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 12 habitatges hi havia un automòbil i a 17 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Trouvans el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 8 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 8 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 45 persones, 34 eren actives i 11 eren inactives. De les 34 persones actives 32 estaven ocupades (19 homes i 13 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 11 persones inactives 7 estaven jubilades i 4 estaven estudiant.

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Trouvans a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Trouvans a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Halle (Bèlgica)

Halle és un municipi belga de la província de Brabant Flamenc a la regió de Flandes. Està compost per les seccions de Halle, Buizingen i Lembeek.

## Persones de Halle

* Walter Baseggio (1978), futbolista
* Etienne Berghmans (1959), músic
* Jozef Cardijn (1882-1967), eclesiàstic
* Franz Colruyt (1901-1958), empresari
* Jo Colruyt ((1928–1994), empresari
* Rik Devillé (1944), sacerdot i activista
* Remi Ghesquiere (1866-1964), organista i compositor
* Bert Roesems (1972), ciclista
* Adrien François Servais (1807-1866), cellist i compositor, del qual es troba una estàtua a la Plaça Major
* Fernand Victor Toussaint van Boelaere (1875-1947), escriptor
* Koen Wauters (1967), cantautor
* Rik Wouters (1956), poeta i historiador

## Referències

* ↑ «Halle» (en neerlandès). Govern de Flandres. Arxivat de l'original el 7 de març 2021. [Consulta: 18 desembre 2022].
# Trapezi (os)

El trapezi (del grec τράπεζα, 'taula') és un os a la mà humana. És un os del carp que es troba en la secció designada comunament el canell. Articula distalment amb el primer os metacarp (del polze) i proximalment amb l'os de l'escafoide. Articula amb l'os del trapezoide i el segon metacarpià.

## Ossos del carp

| Fila | Nom | Articulacions proximals/radials | Articulacions distals | Articulacions metacarpianes |
| Proximal | Escafoide | radi, semilunar | trapezi, trapezoide, gran del carp | - |
| Proximal | Semilunar | radi, escafoide, piramidal | gran del carp, ganxut | - |
| Proximal | Piramidal | semilunar, pisiforme (però no el cúbit) | ganxut | - |
| Proximal | Pisiforme | piramidal | - | - |
| Distal | Trapezi | escafoide | trapezoide | #1 i #2 |
| Distal | Trapezoide | escafoide | trapezi, gran del carp | #2 |
| Distal | Gran del carp | escafoide, semilunar | trapezoide, ganxut | #2, #3 i #4 |
| Distal | Ganxut | piramidal, semilunar | gran del carp | #4 i #5 |

## Imatges

* Reconstrucció tridimensional per CT, dels ossos del carp.
* Ossos del canell, placa de Anatomy of the Human Body , 1918.
* Ossos de la mà esquerra. Cara palmar.
* Ossos de la mà esquerra. Cara dorsal.

## Referències

* Aquest article incorpora material de la 6a edició del Tractat d'Anatomia Humana de L. Testut de 1912, que es troba en el domini públic.

## Vegeu també

* Síndrome del túnel carpià
Viccionari
# Antirrevisionisme

Dins de l'històric moviment marxista-leninista internacional, un antirrevisionista és aquell que afavoreix la línia teòrica i pràctica associada amb la III Internacional.
D'aquesta manera, un antirrevisionista està en contra de les formes pacífiques o no violentes del socialisme prenent com a referents Karl Marx, Friedrich Engels, Vladímir Lenin, Ióssif Stalin i Mao Zedong i s'oposa tant al trotskisme com a la direcció soviètica posterior a Stalin, és a dir, a partir de Nikita Khrusxov.
Els antirrevisionistes afirmen que l'URSS sota el comandament de Stalin va representar la implementació de l'anomenat socialisme científic, teoritzat i preconitzat per la dupla Marx-Engels i inicialment dut a la pràctica per Lenin.
L'essència del pensament antirrevisionista és l'afirmació que la classe obrera va ser la que va ostentar el poder a l'URSS fins al 1953, any en què va començar a ser gradualment substituïda per una burocràcia que havia estat reprimida en el període anterior.

## Referències

* ↑ Catino, 2010, p. 25.
* ↑ Catino, 2010, p. 26.

## Bibliografia

* Catino, Martin Scott. The Aggressors: Ho Chi Minh, North Vietnam, and the Communist Bloc (en anglès). Dog Ear Publishing, 2010. ISBN 1608445305.

## Vegeu també

* Ho Chi Minh
* Grigori Zinóviev
# Rattus elaphinus

Rattus elaphinus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids que és endèmica de les illes Sula (Indonèsia).

## Referències

* ↑ Baillie, J (1996). Rattus elaphinus. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 12 gener 2008 (en anglès).
# Joaquim Gomes

Joaquim Augusto Gomes Oliveira, conegut com a Joaquim Gomes, (Lisboa, 21 de novembre de 1965) va ser un ciclista portuguès, que fou professional entre 1986 i 2002.

## Palmarès

* 1987
** 1r al Gran Premi Abimota i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa del Gran Premi Jornal de Notícias
* 1988
** 1r a la Volta a l'Alentejo i vencedor d'una etapa
** 1r a la Volta a l'Algarve
** 1r al Gran Premi do Minho i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa del Gran Premi Jornal de Notícias
** Vencedor d'una etapa del Trofeu Joaquim Agostinho
* 1989
** 1r a la Volta a Portugal i vencedor de 3 etapes
* 1990
** 1r al Trofeu Joaquim Agostinho
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Portugal
* 1991
** Vencedor d'una etapa del Trofeu Joaquim Agostinho
* 1992
** 1r a la Volta a l'Algarve i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa del Tour de Valclusa
** Vencedor d'una etapa del Trofeu Joaquim Agostinho
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Portugal
* 1993
** 1r a la Volta a Portugal i vencedor de 2 etapes
** Vencedor d'una etapa de la Volta a l'Uruguai
* 1994
** 1r al Trofeu Joaquim Agostinho i vencedor d'una etapa
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Portugal
* 1995
** 1r al Gran Premi Jornal de Notícias i vencedor d'una etapa
** 1r al Gran Premi do Minho i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Portugal
* 1997
** Campió de Portugal en contrarellotge per equips
** Vencedor d'una etapa del Gran Premi Abimota
** Vencedor d'una etapa del Trofeu Joaquim Agostinho
* 1999
** Campió de Portugal en contrarellotge per equips

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# MCS-96

L‘Intel MCS-96 és una família de microcontroladors (MCU) comunament utilitzats en sistemes incrustats. La família es refereix sovint com la família 8xC196, o 80196, el MCU més popular de la sèrie. Aquests microcontroladors s'utilitzen comunament en discs durs, mòdems, impressores, reconeixement de patrons i control de motors. El 2007, Intel va anunciar la suspensió de tota la família de microcontroladors MCS-96. Intel ha assenyalat que «no hi ha substituts directes d'aquests components i és molt probable que sigui necessari un nou disseny».

## Referències

* ↑ «Intel® MCS® 96 Microcontroller Components» (en anglès). Intel. [Consulta: 8 abril 2011].

## Enllaços externs

* MCS-96 809X-90,839X-90 (anglès)
# MCP

MCP té els següents significats:
* Partit del Moviment Nacionalista (del seu nom en turc Milliyetçi Çalışma Partisi), partit polític històric de Turquia
* Partit Comunista de Manipur (del seu nom en anglès Manipur Communist Party), partit polític històric de Manipur (Índia)
* Partit del Congrés de Malawi (del seu nom en anglès Malawi Congress Party), partit polític de Malawi
* Mancomunitat de la Comarca de Pamplona, organisme supramunicipal de gestió de serveis de la comarca de la Cuenca de Pamplona, a Navarra
* Companyia dels Ferrocarrils de Madrid a Càceres i Portugal, antiga companyia de ferrocarril espanyola, integrada a RENFE
* Master Control Program, programa informàtic fictici protagonista de la pel·lícula Tron vegeu Tron (pel·lícula)#Argument
* MCP (publicat) (de les inicials dels seus socis, els pintors Ramon Martí i Farreras, Josep Clavé i Hernan Picó i Ribera, empresa barcelonina dedicada a la publicitat cinematogràfica
* Mort cel·lular programada, mort d'una cèl·lula produïda per un procés regulat
* Coprocessador matemàtic (del seu nom en anglès Mathematical Coprocessor), coprocessador que té com a objectiu el suport en les operacions matemàtiques
* Micro Channel Plate, component usat en la detecció de partícules elementals i radiació vegeu Amplificador de llum#MCP
* Fosfat de monocalci (del seu nom en anglès Monocalcium Phosphate), sal que s'utilitza com a Fermentació|fermentador en l'elaboració de pa
* MCP-1 (del seu nom en anglès Monocyte Chemotactic Protein 1), proteïna de la família de les quimiocines
* 1-metilciclopropè, derivat del ciclopropè usat per a controlar el creixement de les plantes
# MC Abdul

Abdel-Rahman Al-Shantti (Gaza, 14 de setembre de 2008) conegut professionalment com MC Abdul, és un raper palestí de la Franja de Gaza. Va guanyar popularitat quan va cantar un rap sobre la llibertat, davant de la seva escola a Gaza, que va obtenir centenars de milers de visualitzacions a les xarxes socials. Posteriorment, a l'agost de 2021, els seus videoclips de «Shouting at the wall» i «Palestine» van tenir també centenars de milers de visualitzacions a YouTube.

## Trajectòria

Abdel-Rahman Al-Shantti va néixer a la ciutat de Gaza. La seva mare va ser operada de la vista a Egipte cap al 2007, però Al-Shantti va declarar que la seva mare va patir complicacions postoperatòries a causa del setge de Gaza. Va començar a rapejar i escriure cançons als nou anys. Va començar a gravar versions de les seves cançons preferides i a compartir-les amb amics i en línia. La seva família li va mostrar artistes com Eminem i DJ Khaled, el primer dels quals MC Abdul considera un dels seus quatre favorits juntament amb NF, Tupac Shakur i Jay-Z.
El 2020, MC Abdul va defensar les famílies palestines que van ser bombardejades per l'exèrcit d'Israel. Després de la publicació de la seva cançó, va cridar l'atenció del segell discogràfic estatunidenc Empire. MC Abdul va parlar de la importància del rap com a eina per afrontar moments difícils: «el poder que tinc a la ploma quan escric, sóc imparable. El micròfon és l'única sortida possible».

## Senzills

* "Shouting at the wall" (2021)
* "Palestine [FREEVERSE]" (2021)
* "Better life" (2021)
* "My only way to voice" (2021)
* "I may be young" (2021)
* "MC Abdul raps with his friends at school!" (2020)

## Referències

* ↑ «11-Year-Old Scores Viral Rap Hit but Trips on Gaza Politics». , 22-08-2020.
* ↑ «Gaza's MCA rapper: An 11-year-old's message to the world».
* ↑ «'This one is for Sheikh Jarrah': 12-year-old boy 'MC Abdul' raps about the atrocities in Palestine [WATCH]». www.timesnownews.com.
* ↑ «Meet 'MCA Abdul', the Young Rapper from Gaza».
* ↑ Nafar, Tamer. «Raised on Eminem and Tupac, 12-Year-Old Rapper From Gaza Advocates for Peace — and Lands Label Offer» (en anglès americà). Variety, 14-09-2020. [Consulta: 3 març 2022].
* ↑ «Palestinian rapper MC Abdul, 12, releases first official song: 'Shouting at the Wall'» (en anglès). The National, 30-06-2021. [Consulta: 3 març 2022].
* ↑ «MC Abdul: Young Palestinian Rapper Drops His First Song».
# MCOT HD

MCOT HD és una xarxa de televisió gratuïta tailandesa llançada el 24 de juny de 1955 i propietat de MCOT.

## Referències

* ↑ «MCOT HD targets young urban audiences via revamp of show line-up» (en anglès americà). [Consulta: 9 novembre 2020].
* ↑ «MCOT HD» (en anglès). Television Planet. [Consulta: 9 novembre 2020].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial de MCOT
# Josep Maria Bofill Draper

Manel Bofill Draper (Reus, 1934) és un dirigent esportiu català.
Va ser el president de la Federació Catalana de Tennis entre 1975 i 1981. Doctor en enginyeria industrial format a Alemanya i França, era soci del Club Tennis Barcino, de la directiva del qual havia format part, i va ser l'iniciador del procés de modernització i professionalització de la federació i del tennis català en general, amb un programa innovador que passava per la descentralització de la tasca federativa, estimular la creació d'escoles infantils als clubs, reformar els reglaments de les competicions, oferir ajusts econòmics en funció dels resultats i convertir-se en una de les primeres federacions a informatitzar la seva gestió. El 1974 va ser vocal del Comitè de Competició de la Federació Espanyola de la qual va arribar a ser vicepresident. Rebé la medalla Forjadors de la Història Esportiva de Catalunya el 1989.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Esport Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2012. ISBN 978-84-412-2106-.
* ↑ Forjadors de la història esportiva de Catalunya. 7a ed.. Barcelona: Generalitat de Catalunya, 1989. ISBN 82-393-2620-3.
* ↑ Gallen Utset, Carles. Les Federacions Esportives catalanes i els seus presidents. Barcelona: UFEC, 2013. ISBN 84-393-1200-8.
# Josep Maria Bohigas i Masoliver

Josep M. Bohigas Masoliver (Banyoles, 1906 - Barcelona, 1971) va ser un escultor i policromador català.
Format a l'escola d'Olot, més tard va rebre classes de l'escultor Josep M. Camps, a l'Escola Llotja de Barcelona, on va ser professor en l'especialitat de policromia.
Les seves obres, gairebé totes de caràcter religiós, estan la majoria policromades, amb una tècnica especial que deixa entreveure el cop de la gúbia,. Va col·laborar en aquest menester amb els escultors Frederic Marès i Josep Clarà.
Té imatges a l'església de Santa Maria de la seva ciutat natal (Banyoles) i l'any 1962 va realitzar les escultures de Sant Pere i Sant Pau, per a la façana de la Catedral de Girona. També realitza la imatge de Santa Coloma a l'església parroquial de Santa Coloma de Queralt.
# Josep Maria Boix i Rissech

Josep Maria Boix i Risech (Torroella de Montgrí, 23 de març del 1908 - Girona, 2 de juliol del 1980) va ser músic, compositor de sardanes i director de cobla.

## Biografia

Instrumentista de tible i director de cobla, després de ser membre de la cobla Art Gironí va ser membre fundador (1926) de la cobla Girona, que dirigí a partir del 1933. En aquesta formació passà la major part de la seva vida com a músic.
Compongué més de 400 sardanes, de les quals Maria Mercè n'és potser la més coneguda. També compongué de manera prolífica sardanes revesses. També és autor de diverses peces per a orquestra.

## Fons

El Museu de la Mediterrània, de Torroella de Montgrí, acull un fons especial de Josep Maria Boix Rissech.

## Obres

* Dalt la muntanya, poema per a cobla, dedicat al mestre Ramon Serrat
* Nicodemus, per a orquestra
* Ucranian Dances, per a orquestra

### Sardanes

* A les ninetes del Pont Major
* Abadessa Emma
* Aires del Ter
* Apa Vicenç, obligada de tenora
* Bella i gentil
* La bruixa, obligada de cobla
* Cantava el passerell (1949), obligada de tible
* Clemència (1947)
* Constància
* Conversa animada
* Encisadora (1952), obligada de tible signada per Boix-Villalonga (tema del tible Robert Villalonga i instrumentació de Josep Maria Boix)
* Flors al vent
* Les fonts del Canyo (1962)
* Gatzara en el Vallespir, obligada de cobla
* Gironina (1915)
* Guillermina (1932)
* El jardí de Sant Boi, obligada per a tible
* Joaquima i Marta, obligada de cobla
* Leonor (1977)
* Maria Mercè (1945), lletra de Joan Viladoms
* Mariagna (1956), obligada de tible
* Montbui (1946)
* Montse (1972), lletra de Jaume Falcó i Jané
* Les ninetes del pont Major (1923)
* Per Anna Maria (1947), dedicada a la seva esposa, Anna Maria Fajula i Soler
* Rebrolls de primavera
* Rebrolls del GEIEG (1972)
* Refila Pep, obligada per a tible
* Repuntejant (1967)
* Serrallonga, obligada per a tible
* Tarda florejada, obligada de tenora
* Tretze, revessa

## Referències

* ↑ «Centre de Documentació». Museu de la Mediterrània. Arxivat de l'original el 2017-09-14. [Consulta: 14 setembre 2017].

## Enllaços externs

* Llista de les sardanes de Josep Maria Boix (I)
* Llista de les sardanes de Josep Maria Boix (i II)