OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Peire de Valeira

Peire de Valeira (o Valera o Valeria) (fl. mitjan del s. XII) fou un trobador occità.

## Vida

Es conserva una vida que diu que Peire de Valeira era de Gascunya, de la terra de N'Arnaut Guilhem de Marsan. El seu lloc d'origen estaria al departament de la Gironda, prop de Podensac i Sent Macari.
El text de la vida ens deixa veure que era un trobador que es percebia com a arcaic en el moment en què es va redactar. Diu que era del temps de Marcabrú i que feia vers tal com ho fazia adoncs, de paubra valor, de foillas e de flors, e de cans e d'ausels ("feia versos tal com es feien aleshores; de poc valor; de fulles i flors, i cants i ocells"); en realitat, però, aquesta apreciació sembla basada en una poesia que els manuscrits que conserven la vida atribueixen a Peire de Valeira però que en realitat és d'Arnaut de Tintinhac.
L'autor de la vida reforça la poca apreciació que tenia per la poesia de Peire de Valeira amb la darrera frase, demolidora, de la vida: Sei cantar non aguen gran valor; ni el ("les seves cançons no tingueren gran valor; ni ell").
De totes maneres, a falta d'altres dades, també podria ser que fos cronològicament posterior i no contemporani de Marcabrú, com creia el redactor de la vida.

## Obra

De la seva obra se'n conserven només dues peces: una cançó i una cobla.
* (362,2) So qu'az autre vei plazer / Cui qu'Amors don son voler
* (362,3) Vezer volgra N'Ezelgarda

## Referències

* ↑ Lo joi comens en un bel mes (PC 34,2)
* ↑ Una explicació sobre la numeració de la poesia trobadoresca d'acord amb el repertori de Pillet i Carstens es troba a l'article Alfred Pillet.
* ↑ PC 362,1 es va veure després que era en realitat una estrofa d'aquesta composició conservada independentment en un cançoner i, per tant, ha estat retirada del catàleg.

## Bibliografia

* Martí de Riquer, Los trovadores. Historia literaria y textos. Barcelona: Ariel, 1983, vol. 1, pàg. 241-244 [Comentari i edició i traducció a l'espanyol de la vida i una composició]
* Alfred Jeanroy, Jongleurs et troubadours gascons, París, 1923, pàg. 1-3

### Repertoris

* Alfred Pillet / Henry Carstens, Bibliographie der Troubadours von Dr. Alfred Pillet [...] ergänzt, weitergeführt und herausgegeben von Dr. Henry Carstens. Halle : Niemeyer, 1933 [Peire de Valeira és el número PC 362]
* Guido Favati (editor), Le biografie trovadoriche, testi provenzali dei secc. XIII e XIV, Bologna, Palmaverde, 1961, pàg. 119
* Martí de Riquer, Vidas y retratos de trovadores. Textos y miniaturas del siglo XIII, Barcelona, Círculo de Lectores, 1995 p. 7-8 [Reproducció de la vida, amb traducció a l'espanyol, i miniatures dels cançoners I i K]

## Vegeu també

* Llista de trobadors i trobairitz

## Enllaços externs

* http://troubadours.byu.edu/PC/PC-362/362%20-%20Peire%20de%20Valeira.htm
# Enric Borràs (desambiguació)

Enric Borràs és el nom dels següents personatges:
* Enric Borràs i Oriol (1863-1957), actor de teatre català.
* Enric Borràs i Cubells (1920-1985), editor català.
* Enric Borràs i Calvó (1955), editor català, fill de l'anterior.
* Enric Borràs i Abelló (1980), periodista català.
# Dromeu d'Estimfal

Dromeu d'Estimfal (en llatí Dromeus, en grec antic Δρομεύς) fou un esportista grec que per dues vegades va obtenir una victòria als Jocs Olímpics, en la modalitat de dòlic, una carrera llarga a peu de longitud variable, però en anys desconeguts. També va guanyar als Jocs Pitis dues vegades, als Jocs Ístmics tres vegades i als Jocs Nemeus cinc vegades. A Olímpia se li va aixecar una estàtua, obra de Pitàgores de Reggio. Pausànies diu que va ser el primer que es va alimentar de carn, ja que els atletes només menjaven formatge "de cistell" (formatge fresc).

## Referències

* ↑ 2.Dromeus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1074
* ↑ Pausànies. Descripció de Grècia, VI, 7,10
# Resolució 46 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 46 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 17 d'abril de 1948, havent fet referència als objectius de la Resolució 43 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides i assenyalant que el Regne Unit encara era el poder mandatari a càrrec del territori palestí, era responsable de posar fi al conflicte allí i tots els membres del Consell tenien el deure d'ajudar-li a aconseguir tal pau.
Tenint en compte això, va demanar a l'Alt Comitè Àrab i l'Agència Jueva que cessessin immediatament tots els actes de violència, que deixessin de permetre l'entrada al territori dels combatents, que deixessin d'importar armes, s'abstinguessin immediatament de qualsevol activitat política que més tard podria perjudicar els drets o reclamacions de qualsevol comunitat, cooperar amb les autoritats britàniques i abstenir-se de qualsevol acció que pugui posar en perill la seguretat d'algun dels llocs sants del territori. A més, la resolució va demanar a tots els països de la regió que cooperessin de la manera que poguessin, en particular pel que fa al moviment de combatents o armes al territori.
La resolució va ser aprovada per nou vots a cap, amb abstencions de l'RSS d'Ucraïna i la Unió Soviètica.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1 a la 100 (1948 - 1953)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Rhuis

Rhuis és un municipi francès, situat al departament de l'Oise i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 131 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Rhuis era de 131 persones. Hi havia 48 famílies de les quals 7 eren unipersonals (7 dones vivint soles i 7 dones vivint soles), 11 parelles sense fills, 26 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 63 habitatges, 46 eren l'habitatge principal de la família, 10 eren segones residències i 7 estaven desocupats. 55 eren cases i 7 eren apartaments. Dels 46 habitatges principals, 34 estaven ocupats pels seus propietaris, 11 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 10 en tenien tres, 9 en tenien quatre i 26 en tenien cinc o més. 37 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 10 habitatges hi havia un automòbil i a 33 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Rhuis el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 8 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 12 | 45 a 49 | 8 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 87 persones, 67 eren actives i 20 eren inactives. De les 67 persones actives 61 estaven ocupades (33 homes i 28 dones) i 6 estaven aturades (2 homes i 4 dones). De les 20 persones inactives 7 estaven jubilades, 6 estaven estudiant i 7 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció i 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una lampisteria.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Rhuis a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Rhuis a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Zaouiet Sousse

Zaouiet Sousse és una ciutat de Tunísia situada a la regió del Sahel, a la governació de Sussa. Construïda al voltant d'una zàuia, el seu creixement i la seva proximitat a la capital de la governació l'han integrada a l'aglomeració Gran Sussa. Sussa es troba sis quilòmetres al nord, Messaadine i Ksibet Thrayet al sud, Sidi Abdelhamid a l'est i les ciutats d'Erriadh i Ezzouhour a l'oest. Adscrita administrativament a la governació de Sussa, és un municipi amb 20.681 habitants l'any 2014.

## Economia

La principal activitat econòmica és l'agricultura, centrada essencialment en el cultiu de l'olivera i la ramaderia. També és un gran productor de llet, transportada des d'un centre de recollida fins a la indústria lletera de Sidi Bou Ali.

## Administració

És el centre de la municipalitat o baladiyya homònima, amb codi geogràfic 31 14 (ISO 3166-2:TN-12).
Al mateix temps, forma un sector o imada (31 66 51), dins de la delegació o mutamadiyya de Zaouit-Ksibet-Thrayet (31 66).

## Referències

* ↑ (ar) « Populations, logements et ménages par unités administratives et milieux » Arxivat 2020-08-05 a Wayback Machine. [PDF], sur census.ins.tn (consulté le 19 novembre 2017).
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 146-147. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 77-81. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].

## Enllaços externs

* Zaouiet Sousse - Lloc web oficial
# Morton (Mississipi)

Morton és una població dels Estats Units a l'estat de Mississipi. Segons el cens del 2000 tenia 3.482 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Morton tenia 3.482 habitants, 1.197 habitatges, i 852 famílies. La densitat de població era de 200,1 habitants per km².
Dels 1.197 habitatges en un 35,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,3% hi vivien parelles casades, en un 21,5% dones solteres, i en un 28,8% no eren unitats familiars. En el 24,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,78 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,26.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,8% tenia menys de 18 anys, un 10% entre 18 i 24, un 26,5% entre 25 i 44, un 21,2% de 45 a 60 i un 14,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.491 $ i la renda mediana per família de 31.161 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.649 $ mentre que les dones 16.731 $. La renda per capita de la població era de 12.556 $. Entorn del 18,9% de les famílies i el 24,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Morton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Morton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Màquina de Turing multicinta

Una màquina de Turing multipista és una màquina de Turing que té múltiples cintes. Cada cinta té el seu propi capçal per llegir o escriure. Inicialment l'entrada apareix a la cinta número 1 i la resta comencen buides.
Tot i aquest model sembla molt més potent que una màquina de Turing tradicional amb una sola cinta, qualsevol màquina amb una sola cinta pot simular una màquina multi-cinta (sense importar el nombre de cintes) utilitzant només un temps quadràtic respecte al temps original. Per tant, una màquina multicinta no pot calcular cap altre funció que no pugui calcular una màquina amb una sola cinta i cap de les classes de complexitat es veuen afectades per l'increment en el nombre de cintes de la màquina.

## Definició formal

A màquina de Turnig amb k-cintes es pot descriure com una 6-tupla $M=\langle Q,\Gamma ,s,b,F,\delta \rangle$ on:
* $Q$ és un conjunt finit d'estats
* $\Gamma$ és un conjunt finit de l'alfabet de cinta
* $s\in Q$ és l'estat inicial
* $b\in \Gamma$ és el símbol blanc
* $F\subseteq Q$ és el conjunt d'estats que accepten
* $\delta :Q\times \Gamma ^{k}\rightarrow Q\times (\Gamma \times \{L,R,S\})^{k}$ és una funció parcial, anomenada funció de transferència, on k és el nombre de cintes, L és el moviment a l'esquerra, R el moviment a la dreta i S és no moure el capçal

## Màquina de Turing de doble pila

S'anomena màquina de Turing de doble pila a la màquina de Turing que té una cinta d'entrada només de lectura i dos cintes per emmagatzemament de símbols.

## Referències

* ↑ Michael., Sipser,. Introduction to the theory of computation. 2a edició. Boston: Thomson Course Technology, 2006. ISBN 0534950973.
* ↑ H., Papadimitriou, Christos. Computational complexity. Reading, Mass.: Addison-Wesley, 1994. ISBN 0201530821.
* ↑ C., Martin, John. Introduction to languages and the theory of computation. 4th ed. Nova York, NY: McGraw-Hill, 2011. ISBN 9780073191461.
# Llengües masses

Les llengües masses són un conjunt de llengües txadianes parlades al Txad i al nord del Camerun i que conformen una de les quatre branques en què es divideix la família txàdica dins el phylum afroasiàtic. Hom hi reconeix vuit llengües: el herdé, el marba, el massa, el mesme, el mussei, el ngete, el pévé i el zumaia.
# Llista de missions d’heliofísica

A continuació es presenta una llista de les missions d'exploració del Sol i dels fenòmens relacionats amb el Sol que tenen lloc al medi interplanetari ordenades cronològicament:
| Missió | Llançament | Fi de missió | Objectiu | Resultat |
| Pioneer 5 | 11 de març de 1960 | 26 de juny de 1960 | Estudiar el medi interplanetari entre les òrbites de la Terra i Venus. | Èxit. |
| Pioneer 6 | 16 de desembre de 1965 | Desembre de 2004 | Realitzar un seguiment continuat dels processos solars i del medi interplanetari. | Èxit. |
| Pioneer 7 | 17 d'agost de 1966 | 11 de gener de 2004 | Idèntic i simultani al de la Pioneer 6 des d'un punt diferent de l'espai. | Èxit. |
| Pioneer 8 | 13 de desembre de 1967 | Juny de 2001 | Pràcticament idèntic i simultani al de les Pioneer 6 i 7 des d'un punt diferent de l'espai. | Èxit. |
| Pioneer 9 | 8 de novembre de 1968 | 19 de maig de 1983 | Pràcticament idèntic i simultani al de les Pioneer 6, 7 i 8 des d'un punt diferent de l'espai. | Èxit. |
| Pioneer E | 27 d'agost de 1969 | 27 d'agost de 1969 | Pràcticament idèntic i simultani al de les Pioneer 6, 7, 8 i 9 des d'un punt diferent de l'espai. | Fallada en el llançament. |
| Helios 1 | 10 de desembre de 1974 | 1982 | Estudiar els processos solars i el medi interplanetari entre les òrbites de la Terra i Mercuri. | Èxit. |
| Helios 2 | 15 de gener de 1976 | ? | Idèntic al de la Helios 1. | Èxit. Màxima aproximació al Sol (0,29 ua). |
| Ulysses | 6 d'octubre de 1990 | Actualment operativa | Estudiar el Sol des d'una òrbita polar. | Èxit. |
| Yohkoh | 30 d'agost de 1991 | 14 de desembre de 2001 | Telescopi espacial de raigs X per estudiar la corona solar. | Èxit. |
| SOHO | 2 de desembre de 1995 | Actualment operativa | Observació continuada del Sol. | Èxit. |
| TRACE | 2 d'abril de 1998 | Actualment operativa | Telescopi espacial que estudia el camp magnètic de la fotosfera i la regió de transició fins a la corona solar. | Èxit. |
| Genesis | 8 d'agost de 2001 | 8 de setembre de 2004 | Retorn de mostres del vent solar | Èxit parcial. Es va estavellar durant la reentrada. Part de les mostres es van salvar. |
| RHESSI | 5 de febrer de 2002 | Actualment operativa | Telescopi espacial de raigs X i gamma que estudia les fulguracions solars. | Èxit. |
| STEREO | 25 d'Octubre de 2006 | Actualment operativa | Dues sondes idèntiques en òrbita heliocèntrica. Obtenir imatges 3D del Sol i dels processos solars. | Èxit. |
| Solar-B | 22 de setembre de 2006 | Actualment operativa | Estudiar la interacció entre el camp magnètic i la corona solars. | Èxit. |

## Missions previstes

| Missió | Llançament previst | Tipus de missió i objectiu |
| Solar Dynamics Observatory | Agost de 2008 | Monitoratge continu del Sol. |
| Solar Orbiter | 2015 | Observacions de les regions polars del Sol des de molt curta distància (0,21 ua). |
# Moussa N'Diaye

Moussa N'Diaye (Senegal, 20 de febrer de 1979) és un exfutbolista senegalès de la dècada de 2000.
Fou internacional amb la selecció de futbol del Senegal amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 2002.
Pel que fa a clubs, destacà a AS Monaco i CS Sedan.

## Referències

* ↑ Moussa N'Diaye - Footballdatabase.eu/ Perfil a footballdatabase.eu
* ↑ 2002 Fifa World Cup, Japan, Korea Senegal Team Information Arxivat 2011-04-02 a Wayback Machine.
* ↑ «Moussa N'Diaye - International Appearances».
* ↑ «Moussa N'DIAYE - Football : la fiche de Moussa N'DIAYE (UMM Salal)» (en francès). L'Equipe.fr.
# Moussa Diagné

Cheikh Moussa Diagne (6 de març de 1994) és un jugador professional de bàsquet senegalès que ha jugat a diferents equips de la lliga ACB. És un pivot que pot ocupar la posició d'aler pivot.
# Mustafa El Haddaoui

Mustafa El Haddaoui (àrab: مصطفى الحداوي, Muṣṭafà al-Ḥaddāwī) (Casablanca, Marroc, 28 de juliol de 1961) fou un futbolista marroquí.
Començà la seva trajectòria al Raja Casablanca de la seva ciutat natal, jugant més tard al Lausanne Sports suís. Després es traslladà a França on passà la major part de la seva etapa de futbolista, destacant clubs com l'AS Saint-Étienne, l'OGC Nice o el RC Lens. També fou internacional amb la selecció del Marroc, amb la qual disputà les fases finals dels Mundials de 1986 i 1994.

## Referències

* ↑ «Mustapha El-Hadaoui Biography and Statistics». Sports Reference. Arxivat de l'original el 18 d'abril 2020. [Consulta: 15 agost 2009].
* ↑ Courtney, Barrie. «Morocco – List of international matches». Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation, 23-12-2013. [Consulta: 23 octubre 2014].
* ↑ Courtney, Barrie. «Morocco – Details of World Cup matches». Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation, 14-07-2003. [Consulta: 23 octubre 2014].
* ↑ Cazal, Jean-Michel. «1987 matches». Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation, 02-02-2005. [Consulta: 23 octubre 2014].

## Enllaços externs

* National-football-teams
* Perfil
* Perfil Arxivat 2008-05-16 a Wayback Machine.
# Sabinaïta

La sabinaïta és un mineral de la classe dels carbonats. Rep el nom en honor de Ann Phyllis Sabina Stenson (1930-2015), mineralogista canadenca que va ser la primera en recollir mostres d'aquesta espècie mineral.

## Característiques

La sabinaïta és un carbonat de fórmula química Na₄TiZr₂O₄(CO₃)₄. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La forma dels cristalls varia entre escates i cristalls cúbics. Els cristalls mesuren fins a 0,4 mm, amb contorns pseudohexagonales irregulars, formen agregats calcaris compactes i recobriments pulverulents.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la sabinaïta pertany a «05.BB: Carbonats amb anions addicionals, sense H₂O, amb alcalins» juntament amb els següents minerals: barentsita, dawsonita i tunisita.

## Formació i jaciments

La sabinaïta va ser descoberta a la pedrera Francon, a Montréal (Quebec, Canadà) en cavitats en el sostre d'una silicocarbonatita (carbonatita amb un contingut de sílice major al 20%). També ha estat trobada a la pedrera Poudrette, al mont Saint-Hillaire, a Montérégie (Quebec, Canadà) en cavitats de sodalita i sienita associades amb un complex intrusiu alcalí de gabre-sienita. Es tracta dels únics dos indrets on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* 1 2 3 «Sabinaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 16 maig 2017].
* 1 2 «Sabinaite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 16 maig 2017].
* ↑ «Silicocarbonatite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 16 maig 2017].
# Rhopophilus

Rhopophilus és un gènere d'ocells de la família dels paradoxornítids (Paradoxornithidae), tot i que sovint encara se'l troba classificat amb els sílvids (Sylviidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 11.1, 2021) aquest gènere conté dues espècies:
* Rhopophilus albosuperciliaris - Ropòfil del Tarim.
* Rhopophilus pekinensis - Ropòfil de Pequín.

## Taxonomia

Anteriorment el gènere Rhopophilus va estar classificat en les famílies del cisticòlids (Cisticolidae) i dels timàlids (Timaliidae). Després se'l traslladà a la família dels sílvids (Sylviidae) quan es demostrà la seva proximitat genètica amb els membres del gènere Sylvia.
El Congrés Ornitològic Internacional, en la seva llista mundial d'ocells (versió 10.2, 2020) el transferí finalment a la la família dels paradoxornítids (Paradoxornithidae). Tanmateix, el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), aquest tàxon apareix classificat encara dins de la família dels sílvids.

## Referències

* 1 2 «Sylviid babblers, parrotbills, white-eyes». IOC World Bird List Version 11.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2021.
* 1 2 del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 634. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ Cibois, Alice «Mitochondrial DNA Phylogeny of Babblers (Timaliidae)». Auk, 120, 1, 2003, pàg. 35-54. DOI: 10.1093/AUK/120.1.35. JSTOR: 41677962.
* ↑ «Taxonomic Updates IOC» (en anglès). Congrés Ornitològic Internacional, 25-07-2020. [Consulta: 5 agost 2022].
# ETB 1

ETB 1 és el primer canal d'Euskal Telebista (ETB). Televisió generalista que emet en èuscar. Fou el primer canal autonòmic que emeté a Espanya, 31 de desembre del 1982. La seva oferta televisiva compta amb programes, magazines, entrevistes, sèries, cinema en basc, documentals, retransmissions esportives, programes infantils i juvenils, etc.
La sèrie Goenkale, s'ha convertit en la sèrie espanyola més llarga amb més de 10 temporades en antena. Wazemank, programa humorístic, també s'ha convertit en un dels programes amb més audiència d'ETB 1.
També hi ha un segon canal d'Euskal Telebista, ETB 2, que emet principalment en castellà.
# Cambridge University Press

Cambridge University Press és l'editorial de la Universitat de Cambridge, considerada la més antiga del món encara activa (va ser fundada el 1534) i sense interrupcions. Les seves àrees d'especialització són el llibre universitari, els manuals d'aprenentatge de l'anglès, i diverses revistes de divulgació (més de dos-cents títols).
Les seves publicacions de vegades tenen adaptacions multilingües per adaptar-se a diferents mercats, tot i que el focus principal és la llengua anglesa. La seu central està a Cambridge, però té oficines regionals per àrees culturals que s'encarreguen de la distribució dels seus llibres i revistes (60 en total), donant feina a més de 1800 treballadors.
# Caetano da Silva Nascimento

Caetano da Silva Nascimento, conegut com a Veloso, (7 d'agost de 1930 - 26 d'octubre de 1979) fou un futbolista brasiler.

## Selecció del Brasil

Va formar part de l'equip brasiler a la Copa del Món de 1954.

## Referències

* ↑ «Especial - 2006 - Copa» (en portuguès). Folha Online, 09-12-2005.
* ↑ Caetano da Silva Nascimento Fitxa i estadístiques a la FIFA