OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Partit Socialista Unificat d'Alemanya

El Partit Socialista Unificat d'Alemanya (en alemany, Sozialistische Einheitspartei Deutschlands o SED) va ser un partit polític alemany. Governà la República Democràtica Alemanya des de la seva fundació el 7 d'octubre de 1949 fins a les primeres eleccions lliures després de la reunificació alemanya el 18 de març de 1990.
El SED va ser fundat l'abril de 1946 mitjançant la unificació del Partit Comunista d'Alemanya (KPD) i el Partit Socialdemòcrata d'Alemanya (SPD) a la zona d'ocupació soviètica d'Alemanya després de la Segona Guerra Mundial. El resultat va ser la creació d'un partit poderós, amb més d'1.260.000 afiliats. L'octubre d'aquell mateix any es van celebrar eleccions, i el SED va obtenir quasi el 50% dels vots a l'RDA. El SED va formar tot seguit un Front Nacional amb la Joventut Lliure Alemanya, la Federació Alemanya de Sindicats Lliures, i les organitzacions democratacristianes i liberals de l'Est. Aquesta coalició unitària, controlada en la pràctica pel SED, va ocupar els escons de la Parlament de l'RDA fins a les eleccions de 1990.
A finals dels anys vuitanta, el SED comptava amb 2,8 milions de militants i el total control de la vida política del país. El secretari general era el president de la República i el seu diari, Neues Deutschland (Nova Alemanya), el més llegit.
Després de la caiguda del Mur de Berlín el novembre de 1989 i l'enfonsament de totes les estructures de poder de l'RDA, el SED va canviar la denominació per la de Partit del Socialisme Democràtic (PDS) i va perdre el 95% de la militància. El 2005 va canviar la seua denominació a Partit de l'Esquerra (Die Linke), i va obtenir els millors resultats electorals des de 1989.
Els seus secretaris generals van ser Wilhelm Pieck i Otto Grotewohl (1946-1950), Walter Ulbricht (1950-1971), Erich Honecker (1971-1989) i Egon Krenz (1989).

## Bibliografia

* Deulonder, Xavier. A l'ombra del Mur de Berlín : l'Europa de l'Est sota el comunisme. Madrid: Bubok:, 2016. ISBN 9788468684789.
# Obertura de cavall de rei

| | a | b | c | d | e | f | g | h | |
| 8 | | | | | | | | | 8 |
| 7 | | | | | | | | | 7 |
| 6 | | | | | | | | | 6 |
| 5 | | | | | | | | | 5 |
| 4 | | | | | | | | | 4 |
| 3 | | | | | | | | | 3 |
| 2 | | | | | | | | | 2 |
| 1 | | | | | | | | | 1 |
| | a | b | c | d | e | f | g | h | |
L'obertura de cavall de rei és una obertura d'escacs que es caracteritza pels moviments:
    1. e4 e5
    2. Cf3
L'obertura tendeix a continuar com a alguna de diverses altres obertures amb nom propi, cosa que dependrà principalment de quina sigui la tria de les negres pel seu segon moviment.

## Línia principal: 2... Cc6

La majoria de partides (més del 80%) continuen amb 2...Cc6.
A partir d'aquí es pot continuar, entre altres variants, amb:
* 3. Ab5: Obertura Ruy López
** 3...a6: Ruy López (línia principal)
** 3...Cf6: Ruy López, defensa berlinesa
** 3...f5: Ruy López, defensa Schliemann
** 3...Ac5: Ruy López, defensa clàssica
* 3. Ac4: Obertura italiana
** 3...Ac5: Giuoco Piano
** 3...Cf6: Defensa dels dos cavalls
* 3. d4: Obertura escocesa
* 3. Cc3: Partida dels tres cavalls
** 3...Cf6: Partida dels quatre cavalls
** 3...g6: Partida dels tres cavalls (línia principal)
* 3. c3: Obertura Ponziani

## Altres defenses negres

* 2...Cf6: Defensa Petrov (C42)
* 2...d6: Defensa Philidor (C41)

### Defenses menys freqüents

També són possibles diverses altres continuacions menys populars, tot i que són considerades generalment menys correctes que les mencionades anteriorment.
* 2...De7 (la defensa Gunderam)
* 2...Df6 (la defensa Greco)
* 2...f6 (la defensa Damiano)
* 2...d5 (el gambit elefant)
* 2...f5 (el gambit letó)
Totes aquestes obertures són categoritzades a l'ECO sota el codi C40.

## Bibliografia

* Batsford Chess Openings 2 (1989, 1994). Garri Kaspàrov, Raymond Keene. ISBN 0-8050-3409-9.

## Enllaços externs

* Anàlisi a Chessgames.com (anglès)
# Obertura de concert (Szymanowski)

Obertura de concert en mi major, op. 12, és una obra simfònica composta per Karol Szymanowski entre 1904 i 1905, que va tornar a instrumentar amb l'ajuda de Grzegorz Fitelberg entre 1912 i 1913. La primera versió va ser interpretada per primera vegada per l'Orquestra Filharmònica de Varsòvia dirigida per Fitelberg durant el primer concert de la "Jove Polònia", un esdeveniment històric de la música polonesa, celebrat per la Companyia Editorial de Joves Compositors Polonesos a Varsòvia el 6 de febrer de 1906. La segona versió va ser interpretada per primera vegada a Viena el 13 de març de 1919 per l'Orquestra Tonkünstlerverein sota la direcció d'Oskar Nedbal.
L'Obertura del concert va ser composta per Szymanowski amb només vint-i-tres anys. Reflecteix la seva apassionada ambició en aquell moment de crear música polonesa moderna de magnitud europea. En aquest primer període creatiu, la influència dels romàntics tardans alemanys, Strauss o Schreker, és inconfusible.
El desig de provocar també continua tenint un paper al llarg de l'obra de Szymanowski. La crítica tampoc va deixar de venjar-se, acusant-lo puntualment de trair la clàssica música nacional polonesa, de la qual consideraven el patriarca Frédéric Chopin. El principal crític musical del moment Aleksander Poliński, que l'any 1906 havia dit de Szymanowski «No vaig dubtar ni un moment que em trobava davant d'un compositor extraordinari, potser un geni», va comentar després d'un concert a Varsòvia de Jove Polònia del 19 d'abril de 1907: «Quina mena de "Polònia" és aquesta que no serveix a la nació com van fer Chopin i Moniuszko, sinó que segueix servilment les modes de Viena i propaga les idees musicals dels bundistes…» Segons el crític, estaven «... posseïts per algun esperit maligne, que ... els despullava de les característiques personals i nacionals i els va convertir en lloros imitant Wagner i Strauss». El programa incloïa, a part de l'Obertura de concert, la Sonata per a piano en do menor.
Segons Anderson, Szymanowski demostra un notable domini de l'orquestració, una capacitat excepcional per a la invenció melòdica i un ús magistral del color harmònic en aquesta obra. Aquesta peça pot ser vista com un primer pas cap a un llenguatge musical que es desmarca del món de Wagner i Strauss.

## Referències

* 1 2 Anderson, Keith. «Ressenya del disc» (en anglès). Naxos. Arxivat de l'original el 28 d’octubre 2020. [Consulta: 10 novembre 2021].
* ↑ Samson, Jim. «Biografia» (en anglès). Grove Music Online. [Consulta: 9 novembre 2021].
* ↑ Chylińska, 1961, p. 34.

## Bibliografia

* Chylińska, Teresa. Karol Szymanowski (en anglès). Cracòvia: Polskie Wyd. muzyczne, 1961. ISBN 9788322400043.
# Olingen

Olingen (en luxemburguès: Ouljen; alemany: Olingen) és una vila i centre administratiu de la comuna de Betzdorf, situada al districte de Grevenmacher del cantó de Grevenmacher. Està a uns 15 km de distància de la ciutat de Luxemburg.

## Referències

* ↑ «Olingen». [Consulta: 24 setembre 2015].
# Observatori Flagstaff

* No s'ha de confondre amb Observatori Lowell.
Observatori Flagstaff fou un col·lectiu artístic de la dècada dels 1980 format per Richard Baquié i Lluís Cortés, Josep Maria Riera i Aragó i que treballaven amb l'art contemporani. Una de les seves exposicions més destacades va tenir lloc entre l'11 d'abril i el 6 de maig de 1984 a l'Espai 10 de la Fundació Joan Miró de Barcelona. El grup va realitzar una exposició de mòbils al límit de l'absurd tecnològic. El títol de l'exposició, E pur si muove, és una cita de la frase pronunciada per Galileo Galilei després de la seva abjuració forçada per l'Església el 1633: «I tanmateix, es mou». Els objectes escultòrics en moviment, relacionats amb el mite del perpetuum mobile, ocupaven també el Pati de l'olivera de la Fundació.

## Referències

* ↑ Segade, Manuel. Haver fet un lloc on els artistes tinguin dret a equivocar-se. Històries de l'Espai 10 i l'Espai 13 de la Fundació Joan Miró. Barcelona: Fundació Joan Miró, 2014. ISBN 978-84-941239-8-6 [Consulta: 25 abril 2014]. Permís de reutilització CC-BY-SA 3.0 via OTRS
# Opsaridium boweni

Opsaridium boweni és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12,1 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la República Democràtica del Congo.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Skelton, P.H. 1996 A review of Opsaridium zambezense (Pisces: Cyprinidae) from southern Africa with description of a new species from Malawi. Ichthyol. Explor. Freshwat. 7(1):59-84.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Oprimits

Oprimits és un grup de música de Mallorca. Toquen una barreja de ska, punk i hardcore. Les seves lletres parlen (principalment) de la de classe treballadora, de la lluita per la independència dels Països Catalans i altres nacions, dels immigrants i de la monarquia (en aquest últim cas, la critiquen).

## Història

A finals dels anys 90, quatre joves mallorquins influenciats per bandes com Kortatu, Brams o Inadaptats decidiren ajuntar-se per formar un grup que reflectís les seves inquietuds i l'inconformisme amb la realitat del moment i que, alhora, els permetés gaudir de la música. Neix OPRIMITS. L'any 99 arribà el primer disc: "Seguirem Lluitant" (Blau Discmedi) enregistrat als estudis AudioSuit.
Arriba el 2000 i el grup es multiplica: passaren de 4 músics a 8 gràcies a la incorporació de teclats, trompeta, trombó i saxo. Així el grup es decanta de cada vegada més per una barreja de ritmes passant pel rock, reggae, però amb predominança de ska, amb unes lletres informals i una posada en escena molt contundent. L'any 2002 arriba el segon disc: "Comissió de festa" (Blau Discmedi). Dotze cançons que amb el marcat segell "Oprimits" són una desfilada de matisos i estils musicals enriquits amb la incorporació de nous sons de metalls a més d'una bona i acurada feina de producció artística. El grup creix i incorpora un tècnic de so pels directes.
I així arriben a l'època actual on després d'estar quatre anys sense passar per un estudi arriba "Tolerància Zero", un disc autoeditat que consta de 13 temes on es barreja el rock, l'ska, el reggae i el punk més rabiós amb lletres de temàtica compromesa (la destrucció de les Illes Balears, el capitalisme globalitzador o el dret a l'autodeterminació), però amb un to alegre i festiu. Una producció a càrrec de Jaume Salom, que ha fusionat la força del primer disc "Seguirem lluitant" amb la frescor de les melodies de la secció de vents del segon, "Comissió de festa". En resum, un disc que mostra els Oprimits tal com són, música sense embolcalls, festiva i sobretot reivindicativa.

## Discografia

* Seguirem lluitant (1999)
* Comissió de festa (2002)
* Tolerància zero (2006)
* Endavant (2013)

## Enllaços externs

* Web oficial dels Oprimits Arxivat 2008-01-24 a Wayback Machine.
* Història, discografia, lletres, enllaços i imatges d'aquesta banda d'ska, hardcore, rock i fins i tot reggae de les Illes Balears
* botiboti.org - oprimits
# Orquestra de Cleveland

L'Orquestra de Cleveland és una orquestra estatunidenca fundada el 1918 amb seu a Cleveland (Ohio). Va ser fundada el 1918 per Adella Prentiss Hughes, amb Nikolai Sokoloff com a primer director d'orquestra principal. Artur Rodziski, Erich Leinsdorf, George Szell, Pierre Rodi, Lorin Maazel i Christoph von Dohnanyi el van succeir al capdavant de l'orquestra que actualment és dirigida per Franz Welser-Möst.
Durant la temporada estival, l'orquestra actua al Blossom Music Center de Cuyahoga Falls (una altra ciutat d'Ohio). La resta de l'any, ho fa al Severance Hall de Cleveland que acull els seus concerts, llevat que l'orquestra sigui de gira a través dels Estats Units o a l'estranger.
De les Big Five orquestres dels Estats Units, és considerada com la més europea. Sovint és considerada una de les millors orquestres del món. Entre els comentaris tenim:
* Gener de 1994: La revista Time la considera "El millor conjunt del país".
* Desembre de 1994: Va ser considerada entre les deu millors orquestres del món al llibre japonès, Sekai no Okesutora 123 (Les Orquestres).
* Febrer de 2005: The New Yorker va proclamar l'orquestra "la millor als Estats Units".iure el segle següent.

## Directors musicals

* Franz Welser-Möst (2002–)
* Christoph von Dohnányi (1984–2002)
* Lorin Maazel (1972–1982)
* Pierre Boulez (1970–1972) (Conseller musical)
* George Szell (1946–1970)
* Erich Leinsdorf (1943–1944)
* Artur Rodziński (1933–1943)
* Nikolai Sokoloff (1918–1933)

## Notes

* ↑ «123 World's Greatest Orchestras -- From the book, Sekai no Okesutora 123», 16-07-2004. Arxivat de l'original el 2004-07-16. [Consulta: 18 desembre 2017].
# On'yomi

El On'yomi (音読み) o lectura xinesa, és l'aproximació japonesa de la pronunciació xinesa dels caràcters Kanji. Alguns van ser inclosos de diferents parts de la Xina i en diferents moments, pel que múltiples on'yomi tenen diversos significats. Contrasta amb la pronúncia kun'yomi que és la pronúncia dels caràcters kanji emprant paraules japoneses.
Generalment els on'yomi es classifiquen en quatre tipus:
* Go-on (呉音; literalment: pronúncia Wu), pronunciació del xinès wu durant les dinasties Meridionals i Septentrionals entre els segles v i vi.
* Kan-on (漢音; literalment: pronúncia Han) pronunciació durant la Dinastia Tang entre els segles vii i ix.
* Tō-on (唐音；literalment: pronúncia Tang) pronunciació de les últimes dinasties, com la Dinastia Song i la Dinastia Ming.
* Kan'yō-on (慣用音; literalment: pronúncia per costum) són errors de pronunciació, que van ser integrats a l'idioma.

## Vegeu també

* Hiragana
* Katakana
* Kanji
* Okurigana
* Furigana
* Romaji
* Kun'yomi
# Osteocephalus cabrerai

Osteocephalus cabrerai és una espècie de granota que es troba al Brasil, Colòmbia, l'Equador, Guaiana Francesa, Guyana, el Perú, Surinam i Veneçuela.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* La Marca, E., Angulo, A., Coloma, L.A. & Ron, S. 2004. Osteocephalus cabrerai. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 7 de gener de 2008.
# Otfrid von Weissenburg

Otfrid von Weissemburg (vers 790-vers 870) fou un monjo i poeta alsacià.
Fou alumne de l'escola monàstica de l'abadia benedictina de Wissembourg, i perfeccionà la seva formació a l'abadia de Fulda, on fou deixeble de Rabanus Maurus i de l'abat de Sankt Gallen (Suïssa).
Després esdevingué primer monjo i després director de l'escola monàstica de Wissembourg, i va compondre poemes en llatí i en alemany vernacle d'aleshores. Així va compondre, després de més de vint anys de treballs l'Evangelienbuc o Krist , poema de 16.000 versos traducció dels Evangelis i considerada la primera obra de la literatura alemanya. Un dels exemplars del llibre es conserva a la Biblioteca Imperial de Viena
# Orla Treacy

Orla Treacy (Bray, 1973) és una germana Loreto irlandesa que porta un internat en la guerra al Sudan del Sud i treballa per l'educació de les dones i impedint matrimonis de nenes. Nascuda l'any 1973 a Bray, al Comtat Wicklow, va ser guanyadora del Premi Internacional Dona Coratge l'any 2019.
L'any 2017, l'Alcalde de Killarney li va atorgar el Premi L'Hugh O'Flaherty Premi Humanitari Internacional.
Orla es va educar al Convent de Presentació Tralee, Co. Kerry, llavors Loretto Convent de Bray. Va estudiar a l'Institut d'Educació Mater Dei, a Dublín, i es va convertir en professora. Va exercir com a professora al Presentation College Cork, al Loreto Letterkenny, al Ballina de St Muredach i al Loreto Crumlin. A l'edat de 24 Orla va decidir unir-se a les Germanes Loretto, i es va establir a Rathfarnham, Dublín, sent professada l'any 2005.
L'any 2006, mentre ensenyava i oferia serveis pastorals a Irlande, la germana Orla es va ajuntar amb altres germanes Loretto i va començar una nova missió a Rumbek, al Sudan del Sud. La regió és assetjada per la guerra civil i conflictes violents. Orla Treacy i les germanes de la congregació van obrir una pensió per noies. Avui, la germana Orla és directora de la missió a Maker Kuei, on ella supervisa una pensió secondària per a noies, una escola primària mixta i un centre de cures d'atenció primària per dones i infants. Lluita per un món en què les dones no siguin forçades a casar-se o que tinguin la possibilitat d'acbar els seus estudis.

## Referències

* ↑ Bracken, Simon «Irish nun honoured with award for courage in US». The Irish Times, 07-03-2019 [Consulta: 11 març 2019].
* ↑ «2019 International Women of Courage Award Recipients Announced Secretary of State Pompeo To Honor Awardees on March 7; Special Remarks by First Lady of the United States Melania Trump». US Department of State. [Consulta: 10 març 2019].
* ↑ Coyne, Ellen «US honours Irish sister for work in Sudan». The Times, 08-03-2019 [Consulta: 10 març 2019].
* 1 2 3 «Biographies of the Finalists for the 2019 International Women of Courage Awards». [Consulta: 8 març 2019].
* ↑ Wicklow nun to receive the Hugh o flaherty Humanitarian award September, 2017, Wicklow News.
* ↑ Killarney mayor to honour Loreto Sister with humanitarian award Arxivat 2019-08-08 a Wayback Machine. by Killarney Advertiser, Aug 30, 2017.
* ↑ Simon Bracken. «Irish nun honoured with award for courage in US» (en anglès), 07-03-2019. [Consulta: 8 març 2019].
# PHT

PHT té els següents significats:
* Hipertensió arterial pulmonar (del seu nom en anglès Pulmonary HyperTension), augment de la pressió sanguínia a les artèries pulmonars
* Hipertensió portal (del seu nom en anglès Portal HyperTension), augment de la pressió sanguínia a l'entorn de la vena porta
* Teràpia hormonal postmenopàusica (del seu nom en anglès Postmenopausal Hormone Therapy), teràpia hormonal que tracta els símptomes de la menopausa
* Transformació pseudo-Hadamard (del seu nom en anglès Pseudo-Hadamard Transform), transformació matemàtica utilitzada en criptografia
* Fenitoïna (del seu nom en anglès PHenyToin), medicament anticonvulsiu
* Polihexahidrotriazina, polímer plàstic termoestable
# Pablo Bellido Acevedo

Pablo Bellido Acevedo (La Línea de la Concepción, 23 d'abril de 1976) és un polític espanyol del Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE), president de les Corts de Castella-la Manxa des de 2019. Anteriorment, va ser alcalde d'Azuqueca de Henares (2007-2015) i diputat a la xii legislatura del Congrés dels Diputats.
Va néixer el 23 d'abril de 1976 a La Línea de la Concepción (província de Cadis). Llicenciat en dret per la Universitat d'Alcalá, el 2001 va entrar a militar a les Joventuts Socialistes d'Espanya el 2001, i el 2002 es va afiliar al Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE). Va ser elegit regidor de l'Ajuntament d'Azuqueca a les eleccions municipals de 2003 i va passar a exercir de responsable de l'àrea de Govern municipal de Comerç, Consum i Relacions Institucionals durant la corporació 2003-2007.
Cap de llista del PSOE a les eleccions municipals de 2007, va ser investit com a alcalde d'Azuqueca el 17 de desembre de 2007, després d'una moció de censura amb èxit presentada contra José Luis Moraga, alcalde del Partit Popular. Va renovar el seu mandat d'alcalde després de les eleccions municipals de 2011.
Va ser diputat al Congrés dels Diputats a la seva xii legislatura (2016-2019), on va formar part com a vocal de la Comissió d'Interior i de la Comissió de Cooperació Internacional per al Desenvolupament i com a portaveu a la Comissió sobre Seguretat Viària i Mobilitat Sostenible.
Candidat dins la llista del PSOE a Guadalajara per a les eleccions a les Corts de Castella-la Manxa de 2019, va ser elegit diputat del parlament regional. Va ser elegit com a president de la cambra a la sessió constitutiva de la seva desena legislatura.

## Referències

* 1 2 «XII Legislatura (2016-2019) Bellido Acevedo, Pablo». Congrés dels Diputats.
* ↑ «Diez concejales se incorporan por primera vez al Pleno del Ayuntamiento de Azuqueca». Azuhica, 01-06-2001, pàg. 8. Arxivat de l'original el 2013-07-13 [Consulta: 6 febrer 2020].
* ↑ «¿Quién es el próximo presidente de las Cortes de Castilla-La Mancha?». dclm, 18-06-2019.
* ↑ «(Amp) Pablo Bellido, nuevo alcalde de Azuqueca de Henares (Guadalajara) tras prosperar la moción de censura de PSOE e IU». Europa Press, 18-12-2007.
* ↑ «Pablo Bellido, elegido presidente de las Cortes de C-LM con los votos del PSOE y Cs». Europa Press, 19-06-2019.
# PSR J1745-2900

PSR J1745-2900 és un magnetar molt proper al forat negre supermassiu situat al centre de la Via Làctia (Sagitari A), a 26.000 anys llum de la Terra. El seu camp magnètic és excepcionalment fort i ha permès estudiar els “hàbits d'alimentació ”del forat negre i podria ser utilitzat per mesurar les propietats de l'espai i el temps en camps gravitatoris forts i per comprovar si la teoria de la Relativitat General d'Einstein es podria mantenir davant les proves més exigents.
El jove púlsar ultramagnètic PSR J1745-2900 va ser descobert quan el satèl·lit Swift va observar un flaix de raigs X potent originat molt a prop del centre de la Via Làctia (a menys d'un any llum de Sgr A*) i les observacions posteriors mostraven un període de rotació de 3,76 segons pel telescopi NuSTAR de la NASA. Amb un telescopi de 100m a Effelsberg (prop de Bonn, Alemanya), l'equip va descobrir pulsacions de ràdio de la mateixa regió amb el mateix període. Paral·lelament, es van fer observacions addicionals amb el Jodrell Bank, Nancay i radiotelescopis de gran matriu arreu del món, mentre que altres grups van estudiar PSR J1745-2900 amb els telescopis de l'ATCA, Parkes i Green Bank; els resultats de l'ATCA van aparèixer a la revista d'aquella setmana de MNRAS (Shannon & Johnston).

## Referències

* 1 2 Ryan M. Shannon «Radio properties of the magnetar near Sagittarius A* from observations with the Australia Telescope Compact Array» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 2013, pàg. 29–32. DOI: 10.1093/MNRASL/SLT088.
* ↑ El País. Los astrónomos ‘se asoman' al entorno del gran agujero negro de la Vía Láctea, 14 d'agost de 2013.
* ↑ Anne's Astronomy News. New Pulsar Reveals Feeding Habits of Milky Way’s Black Hole, 15 d'agost de 2013.
# PSV (femení)

El PSV Vrouwen és un equip de futbol femení holandès que representa al PSV Eindhoven a l'Eredivisie Femenina, la primera divisió femenina dels Països Baixos.
Membre fundador de la Lliga BeNe el 2012, l'equip era conegut com a PSV/FC Eindhoven, representant al FC Eindhoven i el PSV. Després de la dissolució de la Lliga BeNe al final de la temporada 2014-15, l'equip es va unir a l'Eredivisie com a secció femenina del PSV.

## Vegeu també

* PSV Eindhoven

## Referències

* ↑ «PSV en FC Eindhoven doen mee aan women's BeNe League» (en neerlandès). Omroep Brabant, 03-01-2018. Arxivat de l'original el 2018-01-03. [Consulta: 8 febrer 2021].
* ↑ «PSV/FC Eindhoven vanaf 1 juli PSV Vrouwen» (en neerlandès), 30-06-2015. [Consulta: 8 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial (neerlandès)