OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dan Flavin

Dan Flavin (Jamaica, Nova York, 1 d'abril del 1933 – Riverhead, Nova York, 29 de novembre del 1996) és un escultor nord-americà enquadrat dins del corrent de l'Art Minimalista.
Va centrar el seu treball sobretot en la construcció d'escultures mitjançant tubs de neó que generaven un ambient determinat i propiciaven canvis en la percepció visual.

## Enllaços externs

* Retrospectiva a The National Gallery of Art (anglès)
# Dan Eggen

Dan Eggen (nascut el 13 de gener de 1970 a Oslo) és un futbolista noruec, ja retirat, que jugava de defensa central. Va iniciar la seua carrera en equips amateurs del seu país, com l'Årvoll o el Ready. Després, va sortir de Noruega per jugar en equips danesos (BK Frem i Brøndby IF), gallecs (Celta de Vigo), bascos (Deportivo Alavés), francesos (Le Mans) i escocesos (Rangers FC). Dan Eggen és un dels sis internacionals noruecs que no ha jugat a la Tippeligaen, la màxima divisió del seu país.
Va representar Noruega en 25 ocasions, marcant 2 gols. Va formar part del combinat del seu país que va acudir als Mundials de 1994 i 1998 i a l'Eurocopa del 2000. La seua participació va ser clau en els dos darrers, mentre que als Estats Units, la seua convocatòria fou testimonial.
Després de la seua retirada, Eggen segueix lligat al món del futbol com a tècnic, que compagina amb la seua faceta de manager musical.

## Anecdotari

Eggen apareix en el DVD Roadkill Extravaganza, dels Satyricon, mentre el futbolista els visita en un backstage i reconeixent ser un fan d'esta banda de Black Metal noruec.
En un concert de Pantera, Eggen pujà a l'escenari i va mostar durant mig minut el seu air guitar i el seu headbanging.
Reconeix a Gary Naysmith, Gianluca Festa, Djimi Traore, Lars Ricken, Cesar Sampaio i Stefan Rehn com a futbolistes que més admira.
Dan Eggen amb Noruega - Caixes de navegació :
Selecció de futbol de Noruega – Copa del Món de Futbol de 1994
1 Thorstvedt •
2 Halle •
3 Johnsen •
4 Bratseth •
5 Bjørnebye •
6 J. Flo •
7 Mykland •
8 Leonhardsen •
9 Fjørtoft •
10 Rekdal •
11 Jakobsen •
12 Grodås •
13 By Rise •
14 Nilsen •
15 Løken •
16 Sørloth •
17 Eggen •
18 Håland •
19 Strand •
20 Berg •
21 Rushfeldt •
22 Bohinen •
Seleccionador: Olsen
Selecció de futbol de Noruega – Copa del Món de Futbol de 1998
1 Grodås •
2 Halle •
3 Johnsen •
4 Berg •
5 Bjørnebye •
6 Solbakken •
7 Mykland •
8 Leonhardsen •
9 T. Flo •
10 Rekdal •
11 Jakobsen •
12 Myhre •
13 Baardsen •
14 Heggem •
15 Eggen •
16 J. Flo •
17 H. Flo •
18 Østenstad •
19 Hoftun •
20 Solskjær •
21 Riseth •
22 Strand •
Seleccionador: Olsen :
# Serpukhovià

| Període | Sèrie | Estatge | Edat (Ma) |
| Permià | Cisuralià | Asselià | més recent |
| Carbonífer | Pennsylvanià | Gjelià | 303,7 ± 0,1 |
| Carbonífer | Pennsylvanià | Kasimovià | 307,0 ± 0,1 |
| Carbonífer | Pennsylvanià | Moscovià | 315,2 ± 0,2 |
| Carbonífer | Pennsylvanià | Baixkirià | 323,2 ± 0,4 |
| Carbonífer | Mississippià | Serpukhovià | 330,9 ± 0,2 |
| Carbonífer | Mississippià | Viseà | 346,7 ± 0,4 |
| Carbonífer | Mississippià | Tournaisià | 358,9 ± 0,4 |
| Devonià | Superior | Famennià | més antic |
| Subdivisió del sistema Carbonífer segons l'ICS.. Actualitzat amb la Taula Cronostratigràfica de l'ICS del 2013 ||||
El Serpukhovià és una edat de l'escala temporal geològica de l'ICS o un estatge de la columna estratigràfica. Es tracta de l'estatge més recent del Mississippià, el subsistema més antic del Carbonífer. El Serpukhovià s'inicià fa 330,9 ± 0,2 Ma i s'acabà fa 323,2 ± 0,4 Ma. Segueix el Viseà i precedeix el Baixkirià.

## Referències

* ↑ Gradstein, F.; Ogg, J «Geologic Time Scale 2004 – why, how, and where next!» (pdf). Lethaia, 37, 2004, pàg. 175-181. DOI: 10.1080/00241160410006483 [Consulta: 30 març 2012].
* ↑ «International Chronostratigraphic Chart (v. 2013/01» (en anglès). ICS, 01-01-2013. [Consulta: 10 abril 2013].
* ↑ «Taula Cronostratigràfica Internacional v. 2018/08» (PDF). Comissió Internacional d'Estratigrafia. [Consulta: 28 juliol 2020].
* ↑ Riba i Arderiu i Reguant i Serra, 1986, p. 105 i 106.

## Bibliografia

* Riba i Arderiu, O.; Reguant i Serra, S. Una taula dels temps geològics. Institut d'Estudis Catalans, 1986. ISBN 9788472830776.
# Cilnis

Els Cilnis (en llatí plural Cilnii) eren una poderosa família etrusca de la ciutat d'Arretium, que tradicionalment havia estat amiga de Roma i considerats nobles (lucumones), ja que algun membre de la família podia haver estat rei en temps antics.
Van ser expulsats de la seva ciutat l'any 301 aC pel partit nacional, però els romans els van restaurar. En algunes tombes que s'han trobat, el seu cognom apareix sota la forma etrusca de Cfenle o Cfelne, llatinitzada a Cilnius, de la mateixa manera que el nom etrusc Lecne va ser canviat a Licinius.
El primer membre molt destacat de la família va ser Gai Cilni Mecenàs, amic íntim d'August.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/763?rgn=full+text;view=image;q1=CilniiSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 748. ]
# Juan Carlos Moreno Rodríguez

Juan Carlos Moreno Rodríguez (Barcelona, 19 d'abril de 1975) és un futbolista català, ja retirat, i entrenador de futbol. Va jugar com extrem i migcampista, formant-se al futbol base del FC Barcelona i arribant a jugar amb el primer equip. Bona part de la seva carrera va estar vinculat al CD Numancia, però es va retirar al FC Cartagena. Després de dues temporades com a segon entrenador de Pablo Machín al CD Numància, va passar a ser l'entrenador del CD Numància B, al grup VIII de tercera divisió, a la temporada 2013/2014, convertint-se d'aquesta manera en el primer exjugador professional del CD Numància que es feia càrrec d'un dels equips de les categories inferiors del club. Des del 21 d'octubre de 2019 és l'entrenador del Girona FC a la segona divisió espanyola en substitució de Juan Carlos Unzué, de qui era ajudant, com interí, fins al fitxatge del nou entrenador, Pep Lluís Martí.

## Referències

* ↑ «El Girona destitueix Juan Carlos Unzué i serà substituït per Juan Carlos Moreno». CCMA, 21-10-2019. [Consulta: 22 octubre 2019].
* ↑ «Juan Carlos Moreno el breu». L'esportiu, 29-10-2019.
# Dan Georgiadis

Giannis "Dan" Georgiadis (en grec Γιάννης (Νταν) Γεωργιάδης) (Ítaca, 1922 – Atenes, 18 de gener de 1998) va ser un jugador de futbol i entrenador grec. Va jugar amb el Panathinaikos FC.
Va entrenar els Sport Boys, Ferro Carril Oeste, Grècia, Panachaiki, Olympiakos FC, La Chaux-de-Fonds, Sevilla FC, Alianza Lima, Panionios, Trikala FC, i al Montreux Sports.

## Referències

* ↑ România - Grecia, în barajul pentru "Rio 2014" a cotidianul.ro
* ↑ http://www.derf.com.ar/despachos.asp?cod_des=298046 Arxivat 2011-07-18 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.rsssf.com/miscellaneous/grk-coach.html
* ↑ http://www.rsssf.com/players/trainers-zwit-clubs.html#c
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1969/10/03/pagina-6/977094/pdf.html?search=Final%20copa%20de%20ferias%201966-67
* ↑ http://www.clubalianzalima.com/pages/entrenadores.asp Arxivat 2008-08-28 a Wayback Machine.
* ↑ http://174.132.129.59/~trik2310/addons/aot1/index.php?option=com_content&view=article&id=67&Itemid=70 Arxivat 2011-07-03 at Archive.is
# Dicció

La dicció és la manera de dir o de pronunciar un discurs, versos, etc. La paraula dicció prové del llatí dictio, que significa el mateix, o també parlament, expressió, ús de la paraula, i és derivat del verb dicere, dir. La col·locació de la veu consisteix a produir-la correctament, tenint en compte la respiració, la col·locació correcta del diafragma, la posició dels llavis, l'articulació que junts fan la dicció.
Es parla de bona dicció quan l'ús i la pronunciació de paraules és correcte i encertat en la llengua a la qual pertanyen, sense tenir en compte el contingut o significat del que expressa l'emissor. Per tenir una dicció excel·lent és necessari pronunciar correctament, accentuar amb elegància, frasejar respectant les pauses i modulant els sons musicals. Una bona emissió de veu resulta un extraordinari suport per la interpretació de la música. En parlar i sobretot en cantar, és necessari evitar els vicis o defectes de dicció. Una bona dicció té una funció cabdal en l'ofici de l'actor per fer-se entendre, i per extensió per a qualsevol persona que ha de parlar en públic.

## Bibliografia

* Colom, Carolina; Gras i Perfontan, Rosa Victòria. Exercicis per al laboratori de veu i de dicció. vol. 1 de Materials Pedagògics. Barcelona: Institut del Teatre, 2006, p. 197 pàgines. ISBN 9788498031300.

## Referències

* ↑ «Institut d'Estudis Catalans - Diec2». dlc.iec.cat. [Consulta: 9 gener 2017].
* ↑ Seva i Llinares, Antoni. «dictio, dictionis». A: Diccionari Llatí-Català. Barcelona: Ed. Enciclopèdia Catalana, 1993 (2007), p. 421. ISBN 978-84-7739-631-4.
* ↑ Foguet i Boreu, Francesc; Noguero i Ribes, Joaquim. «Els creadors de la representació teatral: l'actor, el director, l'espectador». A: AA.VV.. La representació teatral. vol 77 d’Humanitats. Barcelona: Universitat Oberta de Catalunya, 2011, p. 53 ss.. ISBN 9788497883115.
# Sirdal

Sirdal és un municipi situat al comtat d'Agder, Noruega. Té 1.832 habitants (2016) i té una superfície de 1.555 km². El centre administratiu del municipi és el poble de Tonstad.

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 9 agost 2016].

## Enllaços externs

* Sirdal - Lloc web oficial
# Cillán

Cillán és un municipi de la província d'Àvila, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 154 | 203 | 145 | 134 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Ávila (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 16 setembre 2021].
# Francolí de Djibouti

El francolí de Djibouti (Pternistis ochropectus) és una espècie d'ocell de la família dels fasiànids (Phasianidae) confinat als boscos de Juniperus procera de Foret du Day a Djibouti.
# Sant Sebastià d'Ordal

Sant Sebastià és una capella prop del poble d'Ordal (Alt Penedès) protegida com a bé cultural d'interès local. De la poca documentació trobada, s'extreu que existí una capella al segle xv, que possiblement fos anterior, la qual al segle xvii fou erigida en sufragània de Sant Pau i reedificada el segle XVIII; l'obra s'acabà el 1782.
Capella de planta rectangular amb coberta a dues aigües i tres contraforts a cada costat. A la façana hi ha un portal d'arc rebaixat amb brancals i llindes de pedra, a sobre destaca el rosetó i una inscripció on hi figura un escut heràldic. Damunt del frontis hi ha el campanar d'espadanya amb una sola obertura. Dintre trobem arcs torals amb voltes nervades i arcs formers laterals de mig punt. El seu interior és senzill, sense cap element arquitectònic d'interès destacable. Destaca el gran retaule barroc de l'altar major, molt ben treballat, amb la imatge de Sant Sebastià, actual advocació de la capella
Adossat a L'absis, segueix un grup de cases, una d'elles amb una portalada de mig punt amb grans pedres adovellades, que fou l'hostal de Ravella. La paret de migdia de la Capella és closa per una altra tanca, formant un petit pati.

## Notes

* 1 2 3 «CAPELLA DE SANT SEBASTIÀ». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 octubre 2015].
# Melito di Napoli

Melito di Napoli és un municipi italià, situat a la regió de Campània i a la Ciutat metropolitana de Nàpols. L'any 2003 tenia 34.606 habitants.
# Kalínine (Pervomàiske)

* Per a altres significats, vegeu «Kalínino».
Kalínine (en (ucraïnès): Калініне) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 1.640 habitants. Pertany al districte rural de Pervomàiske.

## Referències

* ↑ «Телефонные коды городов Крыма после присоединения». Предложения по отдыху в Крыму. Arxivat de l'original el 2016-06-05. [Consulta: 21 juny 2016].
* ↑ Приказ Россвязи от 31.03.2014 № 61 «О присвоении почтовых индексов объектам почтовой связи»
# Despreniment de vitri posterior

Un despreniment de vitri posterior (DVP, o senzillament, despreniment de vitri) és una trastorn de l'ull en que la hialoide se separa de la retina. Es refereix a la separació de la hialoide de la retina a qualsevol part posterior de la seva base (una escletxa de 3 a 4 mm d'amplada a l'ora serrata).
El DVP és freqüent als adults vells: l'hi passa a més del 75% de la gent de més de 65 anys. És menys freqüent dels 40 als 50 anys. Algunes investigacions han trobat que el DVP és més freqüent entre les dones.

## Signes i símptomes

Hi ha un patró característic de símptomes:
* Fotòpsies.
* Un augment important i sobtat del nombre de miiodesòpsies.
* Un anell de miiodesòpsies just al costat temporal de la visió central.

## Referències

* ↑ ; Chin EK; Sohn EH«Vitreous Syneresis: An Impending Posterior Vitreous Detachment (PVD)», 17-11-2014.
* ↑ Yonemoto, J; Noda, Y; Masuhara, N; Ohno, S «Age of onset of posterior vitreous detachment.». Current Opinion in Ophthalmology, 7, 3, 01-06-1996, pàg. 73–6. DOI: 10.1097/00055735-199606000-00012. PMID: 10163464.
* ↑ «Posterior vitreous detachment». rnib.org.uk, 19-02-2014. Arxivat de l'original el 2014-03-31. [Consulta: 3 novembre 2015].

## Vegeu també

* Despreniment de retina
# Diccionaris Olímpics

Entre els anys 1991 i 1992, el Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya va publicar, en motiu dels Jocs Olímpics d'Estiu celebrats a Barcelona el 1992, la col·lecció «Diccionaris Olímpics». La col·lecció compta amb vint-i-nou diccionaris: un diccionari general que recull terminologia comuna en diferents àmbits esportius i un diccionari específic per a cadascun dels vint-i-vuit esports que formaven part del programa dels Jocs d'aquell any. Els diccionaris contenen, a més a més de les formes catalanes, els equivalents castellans, francesos i anglesos dels termes.
Per a l'elaboració d'aquesta col·lecció, va fer-se la primera recopilació sistemàtica de terminologia esportiva olímpica en català, que va dur a terme el Centre de Terminologia TERMCAT. El Departament de Cultura va acordar fer aquesta tasca amb el Comitè Organitzador Olímpic de Barcelona, i la Unió de Federacions Esportives Catalanes i la Secretaria General de l’Esport també van col·laborar-hi assessorant com a especialistes en la tasca terminològica.
Aquest recull de diccionaris és la base de les fonts terminològiques esportives amb què compta avui dia el TERMCAT, entre les quals poden destacar-se el Diccionari general de l'esport, el Diccionari de futbol o el Diccionari de rugbi.

## Llistat dels Diccionaris Olímpics

* Diccionari general dels esports olímpics
* Diccionari d'atletisme
* Diccionari de bàdminton
* Diccionari de basquetbol
* Diccionari de beisbol
* Diccionari de boxa
* Diccionari de ciclisme
* Diccionari d'esgrima
* Diccionari de futbol
* Diccionari de gimnàstica
* Diccionari d'halterofília
* Diccionari d'handbol
* Diccionari d'hípica
* Diccionari d'hoquei sobre herba
* Diccionari de judo
* Diccionari de lluita
* Diccionari de natació
* Diccionari de natació sincronitzada
* Diccionari de pentatló modern
* Diccionari de piragüisme
* Diccionari de rem
* Diccionari de salts
* Diccionari de tennis
* Diccionari de tennis de taula
* Diccionari de tir amb arc
* Diccionari de tir olímpic
* Diccionari de vela
* Diccionari de voleibol
* Diccionari de waterpolo

## Referències

* ↑ «La terminologia dels Jocs del 92 elaborada pel TERMCAT, una referència internacional | TERMCAT». [Consulta: 23 novembre 2023].
* ↑ «El recull de terminologia olímpica en català del TERMCAT per als Jocs del 92, referència internacional» (en anglès). [Consulta: 23 novembre 2023].
# Siren

Siren és un gènere d'amfibis urodels de la família Sirenidae totalment aquàtics.
Els membres d'aquesta família tenen potes anteriors molt petites i no tenen potes posteriors. Es diferencien de les espècies del gènere Pseudobranchus perquè tenen quatre dits a cada pota en lloc de tres. Només es troben al sud-oest dels Estats Units.

## Taxonomia

* Siren intermedia (Barnes, 1826)
* Siren lacertina (Linnaeus, 1766)
# Cerchiaraïta-(Mn)

La cerchiaraïta-(Mn) és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup de la cerchiaraïta. Va rebre el nom per la mina Cerchiara (Itàlia), la seva localitat tipus. L'any 2013 es va afegir al nom un sufix arran del descobriment dels anàlegs de ferro i alumini.

## Característiques

La cerchiaraïta-(Mn) és un silicat de fórmula química Ba₄Mn³⁺₄(Si₄O₁₂)O₂(OH)₄Cl₂[Si₂O₃(OH)₄]. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2000. Cristal·litza en el sistema tetragonal. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 4 i 5. És l'anàleg amb manganès de la cerchiaraïta-(Al) i la cerchiaraïta-(Fe), de les quals n'és isostructural. És una espècie relacionada amb la bobmeyerita i l'ashburtonita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la cerchiaraïta-(Mn) pertany a «09.CF: Ciclosilicats amb enllaços senzills de 4 [Si₄O₁₂]$_{8-}$, amb anions complexos aïllats» juntament amb els següents minerals: ashburtonita, kainosita-(Y), clinofosinaïta, fosinaïta-(Ce) i strakhovita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a la Universitat de Gènova (Itàlia).

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Cerchiara, situada a la localitat de Borghetto di Vara, a la província de La Spezia (Ligúria, Itàlia). També ha estat descrita a la mina Woods, al comtat d'Inglis (Nova Gal·les del Sud, Austràlia). Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Cerchiaraite-(Mn)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 gener 2020].
# Sant Sebastià de Breda

Sant Sebastià de Breda és una casa i antiga església gòtica de Breda (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici entre mitgeres, situat al nucli urbà. De petites dimensions, només té una nau. Coberta en teula àrab a doble vessant.
De l'antiga capella es conserven la porta principal amb llinda de pedra i amb els vèrtexs arrodonits; sembla que antigament hi podia haver hagut alguna inscripció o gravat que el pas del temps ha fet desaparèixer. Al costat dret de la porta hi ha una petita finestra de forma quadrada i també llindada en pedra. Sembla que la part superior de l'edifici ha estat afegida posteriorment, això si, sense arribar a construir un nou pis.

## Història

Antiga capella dedicada a Sant Sebastià i actualment en desús. Les primeres notícies són de 1589 (quan la població va fer un vot per celebrar anualment el dia de Sant Roc per alliberar-se de la pesta). Se sap que entre finals del segle xviii i la ½ del segle xix s'hi reunia l'Ajuntament de Breda (cosa que no exclou que es mantingués el culte). (Es creu que durant aquesta època s'alçà la part superior de l'edifici.) Aquest espai religiós va perdre el seu ús original, i es va convertir durant dècades en una fusteria. Actualment l'edificació està abandonada.

## Referències

* 1 2 3 4 «Ca Sant Sebastià». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2017].
# Lakeland (Nova York)

Lakeland és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 2.852 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lakeland tenia 2.852 habitants, 1.076 habitatges, i 800 famílies. La densitat de població era de 724,4 habitants/km².
Dels 1.076 habitatges en un 34,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63% hi vivien parelles casades, en un 7,9% dones solteres, i en un 25,6% no eren unitats familiars. En el 21,1% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,65 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,9% tenia menys de 18 anys, un 6,7% entre 18 i 24, un 27,4% entre 25 i 44, un 26,2% de 45 a 60 i un 14,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 47.378 $ i la renda mediana per família de 54.667 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.159 $ mentre que les dones 25.755 $. La renda per capita de la població era de 21.000 $. Entorn del 4% de les famílies i el 4,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lakeland». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lakeland». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Sidi M'bark

Sidi M'Bark (en àrab سيدي مبارك, Sīdī Mubārak; en amazic ⵙⵉⴷⵉ ⵎⴱⴰⵕⴽ) és una comuna rural de la província de Sidi Ifni, a la regió de Guelmim-Oued Noun, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 6.110 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Sidi Lyamani

Sidi Lyamani (en àrab سيدي اليمني, Sīdī al-Yamanī; en amazic ⵙⵉⴷⵉ ⵍⵢⴰⵎⴰⵏⵉ) és una comuna rural de la prefectura de Tanger-Assilah, a la regió de Tànger-Tetuan-Al Hoceima, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 10.365 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Sidi M'Hamed Chelh

Sidi M'Hamed Chelh (àrab سيدي امحمد الشلح) és una comuna rural de la província de Sidi Kacem de la regió de Rabat-Salé-Kenitra. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 7.737 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Puig de la Trilla

El Puig de la Trilla és una muntanya de 801 metres que es troba al municipi d'Albanyà, a la comarca catalana de l'Alt Empordà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Somersetita

La somersetita és un mineral de la classe dels carbonats. Rep el nom del comtat de Somerset, a Anglaterra, on es troba la seva localitat tipus.

## Característiques

La somersetita és un carbonat de fórmula química Pb₈O₂(OH)₂(CO₃)₅. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2017, sent publicada per primera vegada el 2018. Cristal·litza en el sistema hexagonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3. És una espècie estretament relacionada amb la hidrocerussita inla plumbonacrita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del museu mineralògic de la Universitat Estatal de Sant Petersburg (Rússia), amb el número de catàleg: 1/19661.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pedrera Merehead, situada a Cranmore, dins el comtat de Somerset (Anglaterra). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Somersetite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 15 juny 2021].
# Somerton (Somerset)

Somerton és un poble i parròquia civil del districte de South Somerset, Somerset, Anglaterra. Té una població de 4.285 habitants. Al Domesday Book (1086) està escrit amb la forma Sumer/Summertone/Sumertona.

## Referències

* ↑ «Somerton» (en anglès). City Population. [Consulta: 25 juny 2018].
* ↑ «Somerset R-S» (en anglès). The Domesday Book Online. [Consulta: 25 juny 2018].