OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Melidectes

Melidectes és un gènere d'ocells de la família dels melifàgids (Meliphagidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 10.2, 2020) aquest gènere està format per 6 espècies:
* Melidectes ochromelas - menjamel de celles canyella.
* Melidectes leucostephes - menjamel de Vogelkop.
* Melidectes belfordi - menjamel de Belford.
* Melidectes rufocrissalis - menjamel cellagroc.
* Melidectes foersteri - menjamel de Foerster.
* Melidectes torquatus - menjamel maquillat.
# Megaciclita

La megaciclita és un mineral de la classe dels silicats. El nom prové del grec per "gran" i "cíclic", en al·lusió a l'estructura de grups grans i anellosos, constituïts per tetraedres 18Si04.

## Característiques

La megaciclita és un silicat de fórmula química Na₈KSi$_9$O$_{18}$(OH)$_9$·19H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2. Segons la classificació de Nickel-Strunz, la megacyclita pertany a «09.CP - Ciclosilicats amb enllaços de 12 i enllaços més grans» juntament amb la traskita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscou (Rússia), amb el número de registre: p733/2.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al mont Rasvumtxorr, situat al massís de Khibini, dins l'óblast de Múrmansk (Rússia). També ha estat descrita al mont Kedykverpakhk, al proper districte de Lovozero, també a l'óblast de Múrmansk. Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Megacyclite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 12 gener 2020].
# Midagesidurga

Midagesidurga és una antiga fortificació de muntanya a 1.047 metres d'altura al districte de Tumkur a Karnataka. Hauria agafat el nom d'una princesa cremada en aquest lloc junt amb el cos del seu marit. Les ranis de la família van conservar la fortalesa fins al 1670 quan fou conquerida pels naiks de Maddagiri que la van conservar fins que fou conquerida per Haidar Ali el 1761. El 1767 la van ocupar els marathes però Tipu Sultan la va reconquerir el 1774.

## Referències

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India. Londres: Trübner & co., 1885.
* ↑ Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. , Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India. Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Marumi Yamazaki

Marumi Yamazaki (山崎 円美, 9 de juny de 1990) és una futbolista japonesa.

## Selecció del Japó

Va debutar amb la selecció del Japó el 2013. Va disputar 4 partits amb la selecció del Japó.

## Estadístiques

Selecció del Japó :
| Anys | Partits | Gols |
| 2013 | 4 | 0 |
| Total | 4 | 0 |

## Referències

* ↑ 2013 Japan Football Association(japonès)
# Maruja Ycardo Agulló

Maruja Ycardo Agulló (Elda, 24 de febrer de 1935 - Elda, 14 de maig de 2019) és una poetessa valenciana.
Publicà el primer poemari als quinze anys, i també publicà als llibres de festes. A partir de la dècada del 2000 comença a publicar llibres, i el 2021 l'Ajuntament d'Elda li dedica un carrer.

## Referències

* ↑ Moraga, Julia. «Fallece la poetisa eldense Maruja Ycardo a los 84 años». Valle de Elda, 15-05-2019. [Consulta: 15 maig 2021].
* 1 2 3 4 Pérez, Toñi. «Calles de Elda con nombre de mujer: Lolita Miralles Esteve y Maruja Ycardo Agulló». Radio Elda, 12-05-2021. [Consulta: 22 maig 2021].
# Marum

Marum (en groninguès, Moarem, en frisó, Mearum) és un municipi de la província de Groningen, al nord dels Països Baixos. L'1 de gener del 2009 tenia 10.319 habitants repartits sobre una superfície de 64,88 km² (dels quals 0,36 km² corresponen a aigua). Limita al nord amb Grootegast, a l'oest amb Smallingerland, a l'est amb Leek i al sud amb Opsterland.

## Idioma

Al municipi es parla en general westerkwartiers, un dialecte del groninguès que és molt similar al frisó. El municipi està situat a la frontera entre Groningen i Frísia. Potser als nuclis de Marum (frisó Mearum) i De Wilp (frisó: De Wylp) es parla frisó. A De Wilp se suposa que el frisó de la població és una conseqüència del fet que aquest poble fou creat com una colònia de treballadors frisons de la torba.

## Centres de població

Boerakker, Jonkersvaart, Lucaswolde, Marum, Niebert, Noordwijk, Nuis, De Wilp.

## Administració

| | Resultats 2006 | Regidors 2006 | Resultats 2002 | Regidors 2002 |
| PvdA | 2004 | 6 | 1437 | 5 |
| CDA | 1249 | 4 | 1373 | 5 |
| VVD | 1062 | 4 | 1302 | 4 |
| Christen Unie | 402 | 1 | 423 | 1 |

## Enllaços externs

* www.marum.nl Arxivat 2015-02-13 a Wayback Machine.
# Megàpode de les Tanimbar

El megàpode de les Tanimbar (Megapodius tenimberensis) és una espècie d'ocell de la família dels megapòdids (Megapodiidae) que viu en zones boscoses i arbustives de les illes Tanimbar. Se l'ha considerat una subespècie de Megapodius reinwardt

## Referències

* ↑ «Megàpode de les Tanimbar». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 octubre 2024(català)
# Michael Friedländer

Michael Friedländer (Jutrosin, 29 d'abril de 1833 - 10 de desembre de 1910) va ser un orientalista i director del Jewish College College de Londres. És conegut per la seva traducció en anglès de la guia de Maimònides a la perplexitat, que va ser la traducció més popular fins a l'obra més recent de Shlomo Pines, i continua sent impresa.
Friedländer va néixer a Jutroschin, al Gran Ducat de Posen. La seva educació secular primerenca va ser a una escola catòlica local, i la seva formació jueva provenia de l'assistència d'un Cheder i del seu pare, que era un gramàtic i talmudista hebreu. Després va assistir al gimnàs, mentre continuava els seus estudis jueus sota el rabí Jacob Joseph Oettinger i el rabí Elchanan Rosenstei.
El 1856, va iniciar estudis en idiomes i matemàtiques clàssiques a les universitats de Berlín i Halle/Saale (doctorat 1862), i, simultàniament amb els estudis universitaris, va seguir l'aprenentatge talmúdic. S'establí a Berlín, on va ser nomenat director de l'escola Talmud, càrrec que va renunciar el 1865 per acceptar el de director del "Jewish College of London", a successió de Barnett Abrahams. Allà va ensenyar teologia, exegesi bíblica i rabínica, talmud, història jueva, matemàtiques i àrab.
Es va retirar d'aquest càrrec el 1907 i va morir el 10 de desembre de 1910. El seu gendre era Moses Gaster (1856–1939), Hakham de la congregació espanyola i portuguesa, Londres i un lingüista hebreu.

## Obres

Títol de La guia per als perplexos de Moses Maimonides, traduït del text en àrab original de M. Friedländer, doctor, Editorial Pardes, 1946.Friedländer va mostrar una considerable activitat literària. Va ser autor d'unes dotzenes d'articles per a l'enciclopèdia jueva. Com a membre de la Societat de Literatura Hebrea, va publicar sota els seus auspicis:
* The Commentary of Abraham ibn Ezra on Isaiah, translated into English with extensive annotations (available on Google Books)
* An Essay on the Writings of Ibn Ezra
* A translation from the original Arabic, with notes, of Maimonides' Guide of the Perplexed (1881).
* The Jewish Religion (1890, American edition: 1946)
* German commentary upon the Song of Songs (1867).
També va editar una Bíblia de la família jueva en anglès i hebreu, va recopilar un manual de la religió jueva, va fer càlculs en el calendari hebreu i va contribuir articles a la Revisió trimestral jueva, al Diccionari de biografia nacional i altres publicacions. S'han publicat nombrosos treballs llegits per ell en el College of Jewish i en altres llocs.

## Referències

* Gaster, Theodor (1946), "Dr. Michael Friedländer (a biographical sketch)", in Michael Friedländer (ed.), The Jewish Religion (2nd ed.), New York: Pardes
* This article incorporates text from a publication now in the public domain: Gottheil, Richard; Seligsohn, Max (1901–1906). "Friedländer, Michael". In Singer, Isidore; et al. (eds.). The Jewish Encyclopedia. New York: Funk & Wagnalls. The JE cites the following works:
* Jewish Year Book, 1899;
* Jewish Chronicle, May 8, 1903.J
# Mascarpone

El mascarpone és un producte làctic originari de la Llombardia que la llei italiana classifica com a formatge tot i que no s'obté directament de llet, sinó que s'elabora a partir de la nata obtinguda per centrifugació de llet de vaca o després de deixar-la en repòs durant un dia a una temperatura d'entre 10 i 12 °C. La nata se sotmet a un procés d'acidificació escalfant-la fins a 90-95 °C i afegint-hi àcid cítric, que pot ser substituït per àcid acètic o àcid tartàric (antigament, en la producció artesanal, s'emprava suc de llimona per a l'acidificació). Mitjançant l'acidificació, les proteïnes s'agreguen en uns grumolls. Cal consumir-lo molt fresc per evitar que es deteriori.
És molt utilitzat per a elaborar el tiramisú, unes postres italianes de fama internacional inventades en la dècada de 1970.

## Referències

* 1 2 «Il Mascarpone» (en italià). Il Latte. [Consulta: 1r maig 2022].
* 1 2 3 Bressanini, Dario. «Le ricette scientifiche: mascarpone fai-da-te» (en italià). Scienza in Cucina - le Scienze Blog, 16-04-2012. [Consulta: 1r maig 2022].

## Enllaços externs

* Descripció detallada del mascarpone (anglès)
* Àmplia informació sobre aquesta mena de formatge (anglès)
* Instruccions per a fer mascarpone casolà Arxivat 2007-04-09 a Wayback Machine. (anglès)
* Recepta per fer tiramisú emprant mascarpone com a ingredient principal Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine. (català) i (castellà)
# Milà-Sanremo 1980

La Milà-Sanremo 1980 fou la 71a edició de la Milà-Sanremo. La cursa es disputà el 19 de març de 1980 i va ser guanyada per l'italià Pierino Gavazzi, que s'imposà a l'esprint a la meta de Sanremo. Giuseppe Saronni acabà segon per tercer any consecutiu.
264 ciclistes hi van prendre part, acabant la cursa 154 d'ells.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Pierino Gavazzi | Magniflex-Olmo | 6h 42' 07" |
| 2 | Giuseppe Saronni | Gis Gelati-Colnago | m. t. |
| 3 | Jan Raas | TI-Raleigh-Creda | m. t. |
| 4 | Sean Kelly | Splendor-Admiral-TV Ekspres | m. t. |
| 5 | Roger de Vlaeminck | Boule d'Or-Colnago-Studio Casa | m. t. |
| 6 | Francesco Moser | Sanson-Campagnolo | m. t. |
| 7 | Jacques Bossis | Peugeot-Esso-Michelin | m. t. |
| 8 | Klaus Peter Thaler | Teka | m. t. |
| 9 | Giuseppe Martinelli | San Giacomo-Benotto | m. t. |
| 10 | Fons de Wolf | Boule d'Or-Colnago-Studio Casa | m. t. |

## Enllaços externs

* Resultats complets a les-sports.info
* Resultats complets a milansanremo.co.uk
# Melanophryniscus spectabilis

Melanophryniscus spectabilis és una espècie d'amfibi que viu a l'Argentina, el Brasil i, possiblement també, al Paraguai.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Garcia, P., Lavilla, E. & Baldo, D. 2004. Melanophryniscus spectabilis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 11 d'abril del 2008.
# Memil Pro Cycling

L'equip Memil Pro Cycling (codi UCI: MPC), conegut anteriorment com a Bliz-Merida, és un equip ciclista kuwaitià, d'origen suec, de categoria continental. Creat el 2005, competeix principalment als circuits continentals de ciclisme i ha anat combinant els anys com a equip amateur amb altres com a professional.

## Principals victòries

* FBD Insurance Rás: Alexander Wetterhall (2010)
* Dookoła Mazowsza: Matti Manninen (2016)

### Grans Voltes

* Tour de França
** 0 participacions
* Giro d'Itàlia
** 0 participacions
* Volta a Espanya
** 0 participacions

## Composició de l'equip

2016 :
2017 :

## Classificacions UCI

L'equip participa en les proves dels circuits continentals i principalment en les curses del calendari de l'UCI Europa Tour.
UCI Àfrica Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2016 | 21è | Matti Manninen (225è) |
| 2017 | 24è | Ben Hetherington (186è) |
UCI Europa Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2009 | 121è | Alexander Wetterhall (887è) |
| 2010 | 70è | Alexander Wetterhall (180è) |
| 2016 | 81è | Matti Manninen (421è) |
| 2017 | 120è | Joni Kanerva (1002è) |
UCI Oceania Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2010 | 18è | Jack Anderson (141è) |

## Referències

* ↑ Classificacions UCI Arxivat 2011-08-19 a Wayback Machine. (Web oficial de l'UCI).

## Enllaços externs

* Pàgina oficial Arxivat 2017-04-09 a Wayback Machine.
* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilles i resultats 1 a firstcycling.com
* Plantilles i resultats 2 a firstcycling.com
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
# Merry England

La Merry England o Merry Old England (que significa l'Alegre Anglaterra o l'Alegre Antiga Anglaterra, escrit de vegades de forma més arcaica: Merrie England i Merrie Olde England) és un estereotip de la cultura anglosaxona, una concepció utòpica de la societat, basada en una visió idíl·lica de l'Anglaterra del passat, aquella entre la fi de l'edat medieval i la Revolució Industrial, en particular la de l'època elisabetiana.
De manera més general, denota una «anglesitat essencial» putativa, amb tints nostàlgics, que incorpora símbols culturals com les teulades de palla, les fondes rurals, la tassa de te i el Sunday roast. Les connotacions positives d'aquesta bucòlica Anglaterra revelen una forta nostàlgia d'aspectes que s'han perdut en el món modern, en particular la relació més estreta que una societat agro-pastoral tenia amb la natura. Els llibres de contes de fades escrits durant l'època victoriana sovint empren la Merry England com a escenari, a manera d'utopia mítica poblada de criatures mitològiques amants de la natura, com els elfs, les fades o el mític Robin Hood. L'estereotip pot ser tractat i entès com a simple producte de la imaginació, sentimental i nostàlgic, o com a construcció ideològica i política (sigui d'esquerres o de dretes).
Aquesta visió de la Merry England no és del tot consistent, sinó més aviat una Anglaterra recreada, idealitzada, que l'estudiós del folklore de la Universitat d'Oxford Roy Judge descriu com «un món que mai no ha existit, un paisatge visionari i mític, on és difícil rastrejar els trets històrics reals».
L'historiador Ronald Hutton, però, refuta en part aquest punt de vista de completa irrealitat, i data la creació de la Merry England entre 1350 i 1520, amb la reelaboració dels cicles festius de l'any litúrgic, amb ciris, processons, jocs tradicionals, festes dels bisbetons i decorats. Hutton descobrí que, en comptes de ser pervivències paganes, moltes de les activitats de religiositat popular criticades pels reformistes del segle XVI eren, de fet, creacions de la baixa edat mitjana i que la Merry England reflecteix aspectes històrics del folklore rural anglès perduts durant la industrialització.

## Referències

* ↑ Roy Judge, «May Day and Merrie England» (en anglès), Folklore 102, volum 2, 1991, pàg. 131–148.
* ↑ Hutton, Ronald. The Rise and Fall of Merrie England: The Ritual Year, 1400-1700 (en anglès). Oxford: Oxford Paperbacks, 2001. ISBN 0-19-285447-X.
* ↑ Hodgkinson, Tom. «Merry England was real enough...» (en anglès). The Guardian, 17-11-2006. [Consulta: 30 novembre 2012]. «Hutton's work confirms my belief that Britain was a merrier place before the Puritans came along with their black hats and hatred of fun. Merry England was not a myth. They really did used to dance around the maypole, feast all day and drink beer all night. And not only was it more merry, the merry-making was actually encouraged by the Church, particularly in the later medieval period. This was because the Church had realised that merry-making could be a source of funds —the profits of the bar went to church upkeep— and also because it helped bind communities»
# Mersa Matruh

Matruh (àrab: مرسى مطروح, romanitzat: Marsā Maṭrūḥ, IPA: [ˈmæɾsæ mɑtˤˈɾuːħ]), també transliterat com a Marsa Matruh, és un port d'Egipte i la capital de la Governació de Matruh. Es troba a 240 km a l'oest d'Alexandria i 222 km a l'est de Sallum a la carretera principal des del delta del Nil fins a la frontera líbia. La ciutat també és accessible des del sud a través d'una altra carretera que travessa el desert occidental cap a l'oasi de Siwa i l'oasi de Bahariya.
A l'antic Egipte i durant el regnat d'Alexandre el Gran, la ciutat era coneguda com Amunia. Al Regne Ptolemaic i més tard durant l'Imperi Romà d'Orient, es coneixia com Paraitónion (grec Koinē: Παραιτόνιον). Durant l'Imperi Romà, es va anomenar Paraetonium en llatí, que es va convertir en Al-Bāritūn (àrab: البارتون) després de la conquesta musulmana d'Egipte a mitjans del segle VII. Com a base militar britànica durant la Segona Guerra Mundial, es van lliurar diverses batalles als voltants mentre l'Afrika Korps va intentar capturar el port. Va caure en mans dels alemanys durant la batalla de Mersa Matruh, però va ser recuperada després de la segona batalla d'El Alamein.

## Referències

* ↑ «CATHOLIC ENCYCLOPEDIA: Paraetonium». [Consulta: 16 febrer 2023].
* ↑ Jackson, W. G. F.. The battle for North Africa, 1940-43, 1975. ISBN 0-88405-131-5.
* ↑ Playfair, Ian Stanley Ord. The Mediterranean and Middle East. Londres: Naval & Military Press, 2004. ISBN 1-84574-065-3.
# Meteorit Patos de Minas

Patos de Minas és un meteorit octahedrit que va ser trobat el 1925 i el 2002 a Patos de Minas, a Minas Gerais, Brasil. Pesa 200 kg i les seves dimensions són de 54 × 33 × 22 cm. És aspre, allargat i molt deteriorat. Estava dins l'edifici del Museu Nacional del Brasil quan s'hi va declarar l'incendi de grans proporcions del 2 de setembre de 2018.

## Referències

* ↑ «Meteoritos brasileiros» (en portuguès brasiler). Arxivat de l'original el 2018-09-06. [Consulta: 6 setembre 2018].
* ↑ «Meteoritical Bulletin:Entry for Patos de Minas (octahedrite)». The Meteoritical Society. [Consulta: 25 juliol 2018].
* ↑ «Incêndio atinge o Museu Nacional na Quinta da Boa Vista, no Rio» (en portuguès brasiler), 02-09-2018.
* ↑ «Incêndio no Museu Nacional também atinge parte da história de Patos de Minas» (en portuguès brasiler). Patos Hoje.
# Miquel Oslé i Sáenz de Medrano

Miquel Oslé i Sáenz de Medrano (Barcelona, 7 d'octubre de 1879 - ídem, 13 de març de 1960) fou un escultor català. Treballà en col·laboració amb el seu germà Llucià (Barcelona, 1880 - ídem, 1951).

## Biografia

Va néixer al carrer de Santa Anna de Barcelona, fill del militar Rafael Oslé i Carbonell, natural de Barcelona, i de Càndida Sáenz de Medrano i Duate, natural d'Aldeanueva de Ebro.
S'inicià com a aprenent al taller d'escultura industrial de Josep Bofill, passant després a la foneria Masriera i Campins, on ingressà també el seu germà Llucià, i on coincidiren amb Manolo Hugué. També foren deixebles de Josep Montserrat i Portella. Miquel treballà també un temps amb Josep Llimona. S'emmarcaren dins d'un estil realista d'aire acadèmic. Ambdós foren catedràtics d'escultura a l'Escola de Belles Arts de Barcelona.
Rebé nombroses distincions per la seva obra: a l'Exposició de Belles Arts de Barcelona de 1896 obtingué menció honorífica; el 1906, rebé la primera medalla a Madrid amb Esclaus; el 1907, primera medalla a Barcelona amb Inspiració.
El monument dedicat al pintor Marià Fortuny va dur una gran polèmica a la ciutat i que els germans Oslé van lluitar per la seva dignitat. El lloc original de l'escultura, de marbre de Carrara, era col·locar-la davant del Palau de la Virreina i no on és ara, al carrer de Xuclà (darrere l'edifici de la Compañía General de Tabacos de Filipinas avui Hotel 1898) a l'oblit general dels molts polítics que van prometre un lloc més digne i que, fins ara, ningú s'ha preocupat de canviar.

## Obra

Entre la seva obra conjunta destaquen:
* Monument al Pescador, Vilanova i la Geltrú (1908).
* Monument a l'Exposició, Saragossa (1909).
* Monument a Mossèn Jacint Verdaguer, Barcelona (1924).
* Mausoleu de les Heroïnes de Santa Bàrbara, Girona (1925).
* Font de la Plaça d'Espanya, Barcelona (1929).
* Treball i Saviesa, Plaça de Catalunya, Barcelona (1929).
* Monument a Jacint Verdaguer, Parque del Buen Retiro, Madrid (1935).
* Monument als caiguts al fossat de Santa Helena del Castell de Montjuïc, Barcelona (1940).
* Monument a Fortuny, Barcelona (1942).
* Escultura de la Mare de Déu a la cúpula de la Basílica de la Mercè, Barcelona (1945-1949).
* Placa de les noces d'or del Futbol Club Barcelona (1950).
* Capella del Santíssim, Canet de Mar (1950).
* Maternitat, Edifici de Institut Català de la Salut (ICS) Barcelona (1951).
* Sembrador, Edifici de Institut Català de la Salut (ICS) Barcelona (1951).

## Bibliografia

* «Miquel y Llucià Oslé Saénz de Medrano». [Consulta: 2 febrer 2013].

## Referències

* 1 2 Registre de Naixements de l'Ajuntament de Barcelona, any 1879, foli 128, número de registre 5082.
* ↑ «Necrològiques». La Vanguardia, 20-03-1960, pàg. 28.
* ↑ «L'escultura d'encàrrec dels germans Oslé a través de la seva documentació privada». Universitat Pompeu Fabra, 2015.
# Miquel Olària

Miquel Olària va ser un músic i cantant nascut al S.XVI en Llucena del Cid, un poble de la província de Castelló al País Valencià. Els seus pares van ser Francés Olaria i Maria Chillida.
Va començar a cantar a la catedral de Castelló al desembre de 1743. 10 anys després, al 1753 aquest és nomenat mosso de capella. Per aquests serveis Olària cobrave 11 lliures i 13 sous cada 4 mesos. Poc després en morir el 5 d'abril de 1759, el capellà vigent fins al moment agafa aquest càrrec Olària.
Es creu que Miquel Olaria va morir l'any 1771, encara que no es pot saber la data ja que no s'ha trobat la partida corresponent en els llibres de defuncions

## Referències

* ↑ Ripollés Pérez, Vicente. Musicos Castellonenses (en castellano), 1935.
* ↑ Ripollés Pérez, Vicente. Músicos castellonenses (en castellà), 1935.
# Missiliata

Missiliata (en rus: Мисилята) és un poble del krai de Perm, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 24 habitants.

## Referències

* ↑ «ВПН-2010. Численность и размещение населения Пермского края» (en rus). Arxivat de l'original el 2013-08-31. [Consulta: 10 setembre 2014].
# Molí de Xirivic

El Molí de Xirivic és una obra de la Vall de Bianya (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Xirivic era una menuda masia que hi havia hagut prop de la casa del Pagès; actualment les seves ruïnes gairebé no es veuen. Aquesta senzilla casa disposava de molí propi a la riera. El molí és una senzilla construcció de planta rectangular i teulat a dues aigües. Disposa de baixos i dos pisos. Va ser bastit amb pedra menuda llevat de les cantoneres. Les obertures tenen llindes de fusta. El molí va ser ampliat posteriorment pel costat de tramuntana. Les eines del moliner es trobaven en un cos avançat de la façana de migdia, tocant la riera. Sembla que un aiguat es va endur aquesta part de l'edifici i avui al molí no hi resta cap senyal de l'ocupació dels antics estadants.

## Història

A la vall del Bac hi havia quatre molins en funcionament: el de Xirivic, el Molinot, en ruïnes, el de la Coma, a la riera de Porreres i el de la Coromina. Aquest va ser l'últim que va produir blat escairat pels habitants de la vall.

## Referències

* 1 2 «Molí de Xirivic». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 octubre 2016].
# Molinadendron

Molinadendron és un gènere de plantes amb tres espècies dins la família Hamamelidaceae. Són plantes natives de l'oest de Mèxic.

## Descripció

Són arbres perennifolis. Fan fins a 6,2 m d'alt. Les fulles són ovals, còniques, de 7,6 a 15,2 cm de llargada.

## Taxonomia

El gènere va ser descrit per Peter Karl Endress i publicat a Botanische Jahrbücher für Systematik, Pflanzengeschichte und Pflanzengeographie 89(3): 355. 1969. L'espècie tipus és: Molinadendron guatemalense (Radlk. ex Harms) P.K. Endress

## Taxonomia

* Molinadendron guatemalense (Radlk. ex Harms) P.K. Endress
* Molinadendron sinaloense (Standl. & Gentry) P.K. Endress

## Referències

* ↑ Molinadendron a The Plant List
* ↑ «Molinadendron». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 4 maig 2014].

## Bibliografia

* Colvos Creek Nursery Catalog 2006
* San Francisco Botanical Garden, August 2006 Arxivat 2007-09-28 at Archive.is