OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Primera batalla de Luçon

La primera batalla de Luçon té lloc durant la guerra de Vendée. El 28 de juny de 1793, la guarnició va rebutjar un atac dels vendeans contra la ciutat.

## Preludi

Mentre la major part de l'exèrcit de la Vendée preparava l'atac a Nantes, Royrand, general de l'exèrcit central, va intentar crear una diversió apoderant-se de Luçon. Després de reunir 6.000 homes a Chantonnay, Royrand va atacar el lloc el 28 de juny a les 5 de la tarda. Sandoz, que defensava la ciutat, havia desplegat les seves tropes a la plana davant de la ciutat.

## Batalla

No obstant això, els republicans eren clarament superats en nombre, de manera que el centre i el flanc esquerre comandat van fugir. El mateix general Sandoz també va abandonar el camp de batalla. D'altra banda, el capità dels dragons, Boissière va aconseguir resistir els atacs de la Vendée, va posar els 500 homes que li quedaven en formació de quadre. En aquest moment, 150 soldats de l'antic regiment de Provença, que havien desertat per unir-se als Vendéans, van tornar a canviar de bàndol i van girar les armes contra els Vendéans. Aquest moviment va provocar confusió entre els últims que van fugir a la caiguda de la nit, perseguits pels republicans.
La victòria fou republicana, però el general Sandoz, que havia fugit, va ser retirat a París on va ser portat davant un tribunal militar que finalment el va absoldre.
Els republicans van perdre 4 morts i 12 ferits segons l'informe oficial. Els republicans van portar les pèrdues de Vendée a 300 morts, tot i que probablement aquest nombre va ser exagerat.

## Notes

* ↑ Ernest Colon : Cartes de lieux de batailles durant la guerre de Vendée

## Bibliografia

* Charles-Louis Chassin, La Vendée Patriote (1793-1800), Tom II, edició Paul Dupont, 1893-1895, p.217 Document utilitzat per a la redacció de l'article
* Yves Gras, La guerra de Vendée: 1793-1796, París, Economica, coll. "Campanyes i estratègies", 1994, 184 pàg. (ISBN 978-2-7178-2600-5), p.52-53 Document utilitzat per redactar l'article

## Enllaços externs

* http://www.archinoe.net/v2/ad85/visualiseur/serie.html?vue=1&type=100// Arxiu
# Damip (filòsof)

Damip (en llatí Damippus, en grec antic Δάμιππος) va ser un filòsof pitagòric grec.
Alguns manuscrits li atribueixen un fragment que es titula περὶ τρανοίας καὶ ἀγαθῆς τύχης ('perí tranoías kaí ágazes tiches' sobre la claredat i la conveniència de la fortuna), conservat per Estobeu, però que podria correspondre en realitat a Critó d'Eges.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Damippus». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 9 febrer 2022].
# Font de la plaça de la Font de Penelles

La Font de la plaça de la Font de Penelles és una obra de Penelles (Noguera) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Font feta amb pedra, de secció hexagonal, i col·locada damunt d'una plataforma també hexagonal de dos graons. La base de la font té estructura de pilar i és més ampla que la resta dels cossos. Sustenta el plat o receptacle que serveix per contenir l'aigua que raja. Al damunt s'alça un altre pilar, més estret i alt que la base, que conté tres aixetes d'on raja l'aigua. Al damunt de cadascuna de les aixetes, sobre la pedra del pilar, hi ha esculpides tres figures, un pagès, un guàrdia civil i una lluna. Aquest cos és coronat per un capitell de poca alçada motllurat. El corona un cos de la mateixa amplada que el cos principal de la font i amb els angles superiors rebaixats. Al damunt s'alça una peanya que sosté una esfera també de pedra.

## Història

Aquesta font fou construïda l'any 1896 pel mestre d'obres i picapedrer Valeri Farràs i Muntané, conegut popularment per "lo Pauet de Cal Manuel", segons testimonien diverses persones, per tradició oral. Lamentablement, el seu nom no consta en cap document oficial. L'any 1964 s'hi van fer obres i s'arreglà una mica.

## Referències

* 1 2 «Font de la plaça de la Font de Penelles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 setembre 2017].
* ↑ Amorós i Gonell, Francesc. La Font de Penelles i les transformacions del municipi entre 1880 i 1923. [Penelles]: Ajuntament de Penelles, 1996, p. 51. ISBN 8460627535.
# Madampe

Madampe és una població del districte de Puttalam a la província del Nord-oest de Sri Lanka. Té temples budistes, hindús i cristians.
A la mort de Vidiye Bandara vers el 1555, el districte de Madampe fou donat per Raja Sinha I de Sitawaka a Timbiripole Adahasin que la va governar alguns anys i a la seva mort va quedar en possessió de Raja Sinha I que a la seva mort el 1593 va passar a Pammunnugama Hapuhamy fins que fou mort per Domingos Correa; llavors va passar als portuguesos que la van concedir a Lançarotte de Seixas.

## Bibliografia

* Twentieth Century Impressions of Ceylon: Its History, People, Commerce, Industries and Resources, per A.W. Wright, Asian Educational Services, India; 2007
# Rhus chinensis

Rhus chinensis, sumac xinès o arbre de les agalles, és una espècie de planta en el genus Rhus.
L'espècie s'usa per a produir agalles, dita Galla Chinensis o Wu Bei Zi (五倍子) en xinès, la qual és ric en gal·lotanins, un tipus de tanins hidrolitzables. La infestació del sumac xinès per àfids (Melaphis chinensis Bell) pot conduir a l'aparició d'una agalla que és valorada com a producte comercial. Les agalles xineses s'utilitzen en medicina xinesa per a tractar la tos, diarrea, suors de nit, disenteria i per aturar l'hemorràgia intestinal i uterina.
Els compostos de la Rhus chinensis posseeixen forts agents antivirals, antibactèrics, anticancerosos, hepatoprotectius, antidiarrèics i antioxidants. L'agalla de Rhus chinensis, la Galla chinensi, s'ha considerat durant molt de temps que posseïa moltes propietats medicinals.
L'àcid gàl·lic (àcid 3,4,5-trihidroxibenzoic), isolat del Rhus chinensis, indueix apoptosi en les cèl·lules del limfoma monocític humà U937 i pot ser un potencial agent quemoterapèutic en contra del limfoma.
L'agalla de Rhus chinensis inhibeix l'activitat de l'alfa-glucosidasa.
* Fullatge
* Flors
* Fruits
* Plançó

## Referències

* ↑ «Rhus chinensis». Natural Resources Conservation Service PLANTS Database. USDA.
* ↑ "Identification and structure–activity relationship of gallotannins separated from Galla chinensis". Fang Tian, Bo Lia, Baoping Ji, Guizhi Zhang and Yangchao Luo, LWT - Food Science and Technology, Volume 42, Issue 7, September 2009, Pages 1289-1295 doi:10.1016/j.lwt.2009.03.004
* ↑ "Antioxidant and antimicrobial activities of consecutive extracts from Galla chinensis : The polarity affects the bioactivities". Fang Tian, Bo Lia, Baoping Ji, Jinhua Yang, Guizhi Zhang, Yang Chen and Yangchao Luo, Food Chemistry, Volume 113, Issue 1, 1 March 2009, Pages 173-179 doi:10.1016/j.foodchem.2008.07.062
* ↑ "Aphid", Henry G. Stroyan, McGraw-Hill Encyclopedia of Science and Technology, 8th Edition, 1997, ISBN 0-07-911504-7
* ↑ Djakpo O, Yao W, "Rhus chinensis and Galla Chinensis--folklore to modern evidence: review." Phytother Res. 2010 Dec;24(12):1739-47
* ↑ Zhang J, Li L, Kim SH, Hagerman AE, Lü J. 2009. "Anti-cancer, anti-diabetic and other pharmacologic and biological activities of penta-galloyl-glucose." Pharm Res 26: 2066–2080.
* ↑ Kim NS, Jeong SI, Hwang BS, Lee YE, Kang SH, Lee HC, Oh CH "Gallic acid inhibits cell viability and induces apoptosis in human monocytic cell line U937." J Med Food. 2011 Mar;14(3):240-6
* ↑ Young-Jun Shima, Ho-Kyung Doob, Se-Young Ahnb, Yong-Suk Kimc, Je-Kyung Seongd, In-Sun Parke, Bon-Hong Mina, "Inhibitory effect of aqueous extract from the gall ofRhus chinensis on alpha-glucosidase activity and postprandial blood glucose." Journal of Ethnopharmacology, Volume 85, Issues 2-3, April 2003, Pages 283-287

## Enllaços externs

* Rhus chinensis
* Rhus chinensis a www.ars-grin.gov
* PFAF.org Plants per a un futur
# Ricard de Sant Víctor

Ricard de Sant Víctor (?-1173) va ser un destacat teòleg del misticisme cristià del segle xii. Escocés de naixement, va exercir de prior de l'abadia agustinia de Sant Víctor a París des del 1162 fins a la seva mort el 1173.
Ricard fou deixeble del místic alemany Hug de Sant Víctor, i es basà en els seus principis i mètodes per desenvolupar la seva filosofia. Tots dos s'inclouen en el corrent filosòfic conegut com l'"Escola de Sant Víctor". En el seu treball més destacat, De Trinitate ("Sobre la Trinitat") argumenta que es pot deduir el principi de la Trinitat a través del raonament especlatiu.
Els seus treballs tingueren gran influència en Sant Bonaventura i els místics franciscans, i li feren guanyar el sobrenom de "Magnus Contemplator", el gran contemplador.
A la seva obra magna, Dant el fa aparèixer al quart cel del Paradís, on es troben les ànimes dels teòlegs i els doctors de l'Església. Ricard es troba acompanyat d'Isidor de Sevilla i el Venerable Beda.

## Fonts

* (anglès)The Catholic Encyclopedia, Volum XIII: "Richard of St. Victor, Robert Appleton Company, (1912).
# Noruega al Festival de la Cançó d'Eurovisió 2012

La televisió de Noruega torna a organitzar el seu històric festival de preselecció anomenat Melodi Grand Prix.

## Organització

Qualsevol artista o compositor, sense restriccions de nacionalitat, podia enviar les seves propostes a la NRK fins al 2 de setembre de 2011. El nombre final de cançons rebudes va arribar a les 800. Les dates i les seus de les gales són les següents:
* Semifinal 1: el 21 de gener de 2012 a la ciutat d'Ørland.
* Semifinal 2: el 28 de gener de 2012 a la ciutat de Larvik.
* Semifinal 3: el 4 de febrer de 2012 a la ciutat de Florø.
* Final: l'11 de febrer de 2012 al Spektrum de la capital, Oslo.

## Candidats

Els 24 candidats anunciats periòdicament fins a completar la llista total el 16 de desembre de 2011 són:
* Irresistible
* Malin Reitan, qui ja va representar Noruega al Festival Júnior d'Eurovisió de 2005.
* Isabel Ødegård
* Nora Foss al-Jabri
* Plumbo
* Minnie Oh
* Marthe Valle
* Kim André Rysstad
* Rudi Myntevik
* Reidun Sæther
* Yaseen Asher & Julie Maria Dahl
* The Canoes
* Lisa Stokke
* The Carburetors
* Lise Karlsnes
* Håvard Lothe Band
* United
* Cocktail Slippers
* Tooji
* Rikke Normann
* Silya Nymoen
* Tommy Fredvang
* Rikke Lie
* Petter Øien & Bobby Bare

## Resultats

* Semifinal 1: 21 de gener de 2012.
1. Irresistible - Elevator 2. Kim André Rysstad - Så vidunderlig 3. Reidun Sæther - High on love - qualificat 4. Rudi Myntevik - You break it, you own it 5. Lisa Stokke - With love 6. United - Little Bobbi 7. Nora Foss Al-Jabri - Somewhere beautiful - qualificat 8. The Carburetors - Don't touch the flame - qualificat
* Semifinal 2: 28 de gener de 2012.
1. Cocktail Slippers - Keeps on dancing 2. Isabel Ødegård - I’ve got you 3. Tommy Fredvang - Make it better - qualificat 4. Rikke Lie - Another heartache 5. Malin Reitan - Crush - qualificat 6. Plumbo - Ola Nordmann - qualificat 7. Minnie-Oh - You and I 8. Rikke Normann - Shapeshifter

## Referències

* ↑ Alexandru Busa:Norway starts the search for songs www.esctoday.com (anglès)

## Vegeu també

* Festival de la Cançó d'Eurovisió 2012
# Resolució 1515 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1515 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 19 de novembre de 2003. Després de recordar totes les resolucions anteriors sobre la situació a l'Orient Mitjà, en particular les resolucions 242 (1967), 338 (1973), 1397 (2002) i els Principis de Madrid, el Consell va aprovar el full de ruta per a la pau proposat pel Quartet de l'Orient Mitjà en un intent de resoldre el conflicte israelià-palestí. La resolució, proposada per Rússia, preveia un estat palestí per al 2005 a canvi de garanties de seguretat per Israel.
El Consell de Seguretat va expressar la seva preocupació per la violència contínua a l'Orient Mitjà, reiterant la seva demanda d'acabar amb les hostilitats i tots els actes de terrorisme, provocació, incitació i destrucció. Preveia una solució per la qual Israel i l'Estat de Palestina estiguessin junt dins de fronteres reconegudes i solucions al conflicte Israel-Líban i al conflicte israelià amb Síria.
Acollint amb satisfacció els esforços diplomàtics internacionals, la resolució va demanar a totes les parts que compleissin les seves obligacions segons el full de ruta que treballa en cooperació amb el Quartet per aconseguir una solució de dos estats.

## Referències

* ↑ «Security Council adopts resolution endorsing road map leading towards two-state resolution of Israeli-Palestinian conflict». United Nations, 19-11-2003.
* ↑ Leopold, Evelyn «UN Council votes to endorse Mideast 'road map'». Reuters, 19-11-2003.
* ↑ Korobkin, Russell; Zasloff, Jonathan «Roadblocks to the Road Map: A Negotiation Theory Perspective on the Israeli-Palestinian Conflict After Yasser Arafat». Yale Journal of International Law, 30, 2005.
* ↑ Summers, James. Peoples and international law: how nationalism and self-determination shape a contemporary law of nations. Martinus Nijhoff Publishers, 2007, p. 261. ISBN 978-90-04-15491-9.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1501 a la 1600 (2003 - 2005)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 1517 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1517 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 24 de novembre de 2003. Després de reafirmar totes les resolucions sobre el conflicte de Xipre, en particular la resolució 1251 (1999), el Consell va prorrogar el mandat de la Força de les Nacions Unides pel Manteniment de la Pau a Xipre (UNFICYP) durant sis mesos addicionals fins al 15 de juny de 2004.
El Consell de Seguretat va prendre nota de la crida a l'informe del secretari general Kofi Annan per a les autoritats de Xipre i Xipre del Nord per abordar urgentment la situació humanitària de les persones desaparegudes. També va acollir amb satisfacció els esforços per sensibilitzar al personal pel manteniment de la pau de les Nacions Unides en la prevenció i el control del VIH/SIDA i altres malalties.
En l'extensió del mandat de la UNFICYP, la resolució va demanar al Secretari General que informés al Consell l'1 de juny de 2004 sobre l'aplicació de la resolució actual. Va expressar la seva preocupació per les violacions del costat turcoxipriota a Strovilia i va demanar que s'aturi les restriccions imposades el 30 de juny de 2000 a les operacions de la UNFICYP i restaurar el statu quo militar.

## Referències

* ↑ «Security Council further extends mandate of UN force in Cyprus». United Nations, 24-11-2003.
* ↑ Annan, Kofi. «Report of the Secretary-General on the United Nations operation in Cyprus». United Nations, 12-11-2003.
* ↑ «UN Security Council extends UNFICYP mandate for another six months». Cyprus News Agency, 25-11-2003.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1501 a la 1600 (2003 - 2005)
* Línia Verda (Xipre)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Regne d'Osraige

El Regne d'Osraige fou un regne independent d'Irlanda entre els de Leinster i Munster, durant els segles I i IX. Fou aliat durant segles del Corcu Loígde, o Dáirine, de Munster.
Els Osraige, un poble emparentat amb els Ulaid, poblaren el Comtat de Kilkenny i zones del veí Comtat de Laois.

## Reis

Un dels reis més famosos d'Osraige fou Cerball mac Dúnlainge, mort al 888, i fou avantpassat dels FitzPatrick, cognom que s'hi introdueix amb l'arribada dels normands. Cerball s'alià amb els invasors vikings i, per les seues filles, seria l'ancestre d'algunes famílies importants d'Islàndia.
La família Mac Giolla Phádraig, o FitzPatrick, hi regnà fins a la seua submissió davant Enric VIII d'Anglaterra al 1537. I tres anys més tard, al 1541, a canvi d'haver promés abolir tot record del papa i d'assegurar-se que només es parlés l'anglés al regne, Brían Óg Mac Giolla Phádraig fou nomenat Baron Upper Ossory.

## Referències

* ↑ (en anglés) Fitxa d'Ossory Encyclopedia Britannica, consultat el 20 d'octubre de 2011.
* ↑ Downham, "Career", p. 7; Mac Niocaill, Ireland before the Vikings, pp. 3–4.
* ↑ Byrne, Irish kings and high-kings, mapas en pp. 133 & 172–173; Charles-Edwards, Early Christian Ireland, p. 236, mapa 9 & p. 532, mapa 13.
* ↑ «MacCaffrey, James. History of the Catholic Church: From the Renaissance to the French Revolution; vol. II, (1914)». Arxivat de l'original el 7 de juny de 2010. [Consulta: 20 octubre 2011].

## Bibliografia

* Byrne, Francis John. Irish Kings and High-Kings Batsford isbn=0-7134-5882-8.
* Charles-Edwards, T. M. Early Christian Ireland Cambridge University Press (2000) isbn=0-521-39395-0.
* Doherty, Charles. 'Érainn', in Seán Duffy (ed.), Medieval Ireland: An Encyclopedia. Routledge. 2005. p. 156.
* Mac Niocaill, Gearóid. Ireland before the Vikings Gill & Macmillan (1972) isbn=0-7171-0558-X.
* Pádraig O Néill, «Osraige», en Seán Duffy (ed.), Medieval Ireland: An Encyclopedia. Routledge. 2005. p. 358.
* Lyng, T. «The FitzPatricks of Ossory», Old Kilkenny Review, Vol. 2, no. 3, 1981.
# Ratpenat frugívor cubà

El ratpenat frugívor cubà (Brachyphylla nana) és una espècie de ratpenat que viu a les Bahames, les Illes Caiman, Cuba, la República Dominicana, Haití, Jamaica i les Illes Turks i Caicos.

## Referències

* ↑ Distribució (anglès)
Espècies vivents de noctilionoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Mormoopidae :
Família Mystacinidae :
Família Noctilionidae :
Família Phyllostomidae (A..O) :
Família Phyllostomidae (P..Z) :
# Rellotge radiocontrolat

Un radiorellotge és un rellotge que es posa en hora mitjançant un senyal de ràdio. Els senyals de ràdio són enviats per un transmissor que està connectat a un rellotge estàndard de temps, en general un rellotge atòmic. Els radiorellotges poden ser tant digitals com analògics, segons ens mostrin l'hora amb dígits o amb busques. Un radiorellotge porta una petita antena de ferrita per rebre el senyal de ràdio i un circuit elèctric per traduir el senyal en temps i mostrar-lo. La majoria dels radiorellotges utilitzen els senyals de ràdio que envien les estacions terrestres de baixa freqüència (LF), dins la banda d'ona llarga. A Europa hi ha el DCF77, un transmissor de senyal de temps patró. Avui en dia, cada cop més dispositius utilitzen per a sincronitzar-se el codi de temps de les emissions GPS.

## Vegeu també

* Network Time Protocol
* Longitud (geografia)
* Història de la longitud
* Temps universal
* L'interior d'un radiorellotge (ferrita a la part superior dreta)
* Junghans RC 1 amb alarma, un dels primers rellotges per a usuari final (preu 149 marcs alemanys - el 1988)
* Receptor de senyal horari d'ona llarga.
* Junghans 1r radio-rellotge de canell del món, Mega (model analògic).
* Citizen Atessa Eco-Drive ATV53-3023 analog-digital cronòmetre amb 4 àrees Radio-Controlades (Amèrica del Nord, Europa, Xina, Japó).
# Octàvia Major

Octàvia (en llatí Octavia) coneguda com a Octàvia Major, va ser la filla gran de Gai Octavi, pretor l'any 61 aC, i de la seva primera dona Ancària.
Era germanastra de l'emperador August. Entre d'altres la menciona Plutarc, que li dona un parentiu erroni, ja que la confon amb la seva germanastra Octàvia Menor.

## Referències

* ↑ Smith, William (editor). Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III. Londres: John Murray, 1876, p. 3.
# Resolució 2064 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2064 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 30 d'agost de 2012. Després de recordar les resolucions anteriors sobre Israel i el Líban, incloses les resolucions 425 (1978), 426 (1978), 1559 (2004), 1680 (2006), 1701 (2006), 1773 (2007), 1832 (2008) i 1884 (2009), el Consell va ampliar el mandat de la Força Provisional de les Nacions Unides al Líban (UNIFIL) durant altres dotze mesos fins al 31 d'agost de 2013. El Secretari General va preveure un pressupost de 418 milions d'euros per al període juliol 2012-2013.

## Detalls

El Consell de Seguretat va instar a totes les parts a aplicar plenament la resolució 1701 i reafirmar seu el compromís a aquest respecte. També va subratllar el ple compliment de l'embargament d'armes en la resolució 1701 i va demanar a totes les parts que respectessin la Línia Blava i ajudessin a fer-la clarament visible.
El Consell va demanar a totes les parts implicades que respectessin el cessament d'hostilitats, a no violar la Línia Blava i cooperar amb l'ONU i la UNIFIL, alhora que instava al govern d'Israel a retirar immediatament les seves forces del nord de Ghajar.

## Referències

* ↑ «Security Council, Adopting Resolution 2064 (2012), Authorizes One-Year Mandate Extension for United Nations Interim Force in Lebanon». United Nations, 30-08-2012.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2001 a la 2100 (2011 - 2013)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 206 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 206 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada per unanimitat el 15 de juny de 1965 després de reafirmar les resolucions anteriors sobre el tema, el Consell va ampliar l'estacionament a Xipre de la Força de les Nacions Unides pel Manteniment de la Pau a Xipre durant 6 mesos addicionals, que ara acaben el 26 de desembre de 1965. El Consell també va convocar tots els estats membres a complir amb aquesta i les resolucions anteriors, i les parts directament interessades que segueixin actuant amb la màxima restricció i cooperin plenament amb la força de manteniment de la pau.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 201 a la 300 (1965 - 1971)
* Conflicte de Xipre

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 2062 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2062 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 26 de juliol de 2012. Recordant les resolucions anteriors sobre Costa d'Ivori, el Consell va ampliar el mandat de l'Operació de les Nacions Unides a Costa d'Ivori (UNOCI) i de les forces de suport franceses per un any fins al 31 de juliol de 2013. D'altra banda, la UNOCI havia estat reduïda en un batalló, de manera que el component militar actual consistia en 8.645 soldats i 192 observadors, i el de policia es mantenia en 1.555 soldats i vuit oficials de duanes.

## Detalls

El Consell observa que havia millorat l'estabilitat a Costa d'Ivori i a Abidjan i dona la benvinguda a les iniciatives del president Alassane Ouattara per assolir l'estabilitat, la reconciliació i la recuperació econòmica del país. Considera positivament el retorn de la majoria dels refugiats i que la reunió d'una nova Assemblea Nacional el 25 de juliol era un pas important en la restauració de l'ordre constitucional i de la democratització.
El Consell considera encara un greu problema el desarmament, la desmobilització i la reintegració de les milícies i la reforma de l'exèrcit i la policia, així com la circulació d'armes. Alhora insta al govern ivorià a posar en mans de la justícia als violadors dels drets humans. La Cort Penal Internacional havia començat a investigar crims de guerra i crims contra la humanitat comesos a Costa d'Ivori el 28 de novembre de 2010.

## Referències

* ↑ «Security Council Extends Mandate of United Nations Operation in Côte d'Ivoire until 31 July 2013, Unanimously Adopting Resolution 2062 (2012)». United Nations, 26-07-2012.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2001 a la 2100 (2011 - 2013)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org