OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Kennebec

Kennebec és una varietat de patata. És la varietat utilitzada reglamentàriament en la indicació geogràfica protegida Patata de Prades.

## Origen

Va ser creada l'any 1941 pel Departament d'Agricultura dels Estats Units partint dels creuaments de les varietats (Chippewa x Katahdin)x (3895-13 x Earlaine).
Es va multiplicar inicialment a l'estació de Presque Isle situada a l'Estat de Maine prop de la ciutat de Kennebec (Maine) de la qual rep el nom.

## Característiques

El seu cicle (de la plantació a la collita) és d'uns 110 dies. La seva pell és groga i fina. La polpa és blanca. Té tendència al creixement dels tubercles prop de la superfície i per això pot prendre tints verdosos. El seu rendiment és mitjà. És adequada per a bullir i fregir. Es considera organolèpticament excel·lent (molt similar a la patata del bufet d'Osona.)

## Referències i enllaços externs

* ↑ Government of Canada, Canadian Food Inspection Agency. «Kennebec», 12-03-2001. [Consulta: 16 gener 2021].
* «Kennebec Potato - Kennebec Potatoes».Amb fotografies
# Acaciella

Acaciella és un gènere de plantes dins la família fabàcia. Consta de 21 espècies.
És un gènere neotropical i el seu centre de diversificació és la costa del Pacífic mexicana.

## Espècies seleccionades

* Acaciella angustissima (abans: Acacia angustissima)
** Acaciella angustissima var. angustissima (abans: Acacia angustissima var. angustissima)
** Acaciella angustissima var. filicoides (abans: Acacia angustissima var. filicioides)
** Acaciella angustissima var. texensis (abans: Acacia angustissima var. texensis)
* Acaciella barrancana (abans: Acacia barrancana)
* Acaciella bicolor (abans: Acacia bicolor)
* Acaciella chamelensis (abans: Acacia chamelensis)
* Acaciella glauca (abans: Acacia glauca)
* Acaciella goldmanii (abans: Acacia goldmanii)
* Acaciella hartwegii (abans: Acacia hartwegii)
* Acaciella igualensis (abans: Acacia igualensis)
* Acaciella lemmonii (abans: Acacia angustissima subsp. lemmonii)
* Acaciella painteri
** Acaciella painteri var. houghii (abans: Acaciella houghii)
** Acaciella painteri var. painteri (abans: Acacia painteri)
* Acaciella rosei (abans: Acacia rosei)
* Acaciella sotoi
* Acaciella sousae (abans: Acacia sousae)
* Acaciella tequilana
** Acaciella tequilana var. crinita (abans: Acaciella crinita)
** Acaciella tequilana var. pubifoliolata
** Acaciella tequilana var. tequilana (abans: Acacia tequilana)
* Acaciella villosa (abans: Acacia villosa)

## Referències

* ↑ Acaciella a PlantList

## Bibliografia

* M. de L. Rico Arce & S. Bachman (2006) A taxonomic revision of Acaciella
* Daniel J. Murphy (2008), A review of the classification of Acacia
* CONABIO. 2009. Catálogo taxonómico de especies de México. 1. In Capital Nat. México. CONABIO, Mexico City.
# Casa al carrer d'era Palha, 1

La Casa al carrer d'era Palha, 1 era una obra de Vielha e Mijaran (Vall d'Aran) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Era una casa de tipologia tradicional aranesa, amb façana en un mur lateral, orientada al nord. El portal, amb arc rebaixat dovellat per dovelles de gran mida, estava decorat amb una motllura. A les dovelles centrals apareixien en alt relleu la data 1601 i a banda i banda una inscripció. Al costat dret semblava que posava IMMA i a l'esquerra SOLE. Semblaven ser posteriors.

## Referències

* ↑ «Casa al carrer d'era Palha, 1». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 desembre 2016].
# Plectorhinchus vittatus

Plectorhinchus vittatus és una espècie de peix de la família dels hemúlids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 72 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de l'Àfrica oriental fins a Papua Nova Guinea i Nova Caledònia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Linnaeus, C. 1758. Systema Naturae, Ed. X. (Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata.) Holmiae. Systema Naturae, Ed. X. v. 1: i-ii + 1-824.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Randall, J.E. i C. Anderson, 1993. Annotated checklist of the epipelagic and shore fishes of the Maldives Islands. Ichthyol. Bull. of the J.L.B. Smith Inst. of Ichthyol. 59:47.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Mixe de Totontepec

El mixe de Totontepec o també mixe del nord de la muntanya per Wichmann (1995), és una de les llengües mixes parlada a la vila Totontepec Villa de Morelos, a l'estat d'Oaxaca, Mèxic.

## Referències

* ↑ Ethnologue, 2000.

## Bibliografia

* Schoenhals, Alvin & Louise Schoenhals, 1965, Vocabulario Mixe de Totontepec, Serie de Vocabularios Indigénas "Mariano Silva y Aceves" Num. 14. SIL, Mexico, D.F. Available online
* Søren Wichmann, 1995, The Relationship among the Mixe–Zoquean Languages of Mexico. Salt Lake City: University of Utah Press.

## Enllaços externs

* Web dels mixe de Totontepec Arxivat 2013-12-17 a Wayback Machine.
# Cal Guim (Guissona)

Cal Guim és un edifici del municipi de Guissona (Segarra) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Edifici de tres plantes amb una façana principal que dona al C/ Raval Convent i una façana lateral que mira al C/ Pere Castelló. Realitzat amb pedra amb arrebossat pintat de color rosat, que juga amb unes franges horitzontals que recorren tota la façana imitant carreus regulars.
La façana principal presenta una porta d'accés molt senzilla i una finestra rectangular reixada amb forja. Al segon pis dues portes balconeres amb una motllura regular i dos balcons de forja. La tercera planta és igual que la segona, varia només la motllura de les portes. La façana lateral és molt més gran que la principal. A la seva planta baixa presenta dues finestres rectangulars amb una reixa de forja i dues portes de garatge modernes. Al segon pis quatre balcons de forja amb portes balconeres decorades amb motllura regular. I l'última planta repeteix el model d'aquesta segona variant només la motllura de les portes. Una cornisa amb petites mènsules i un sòcol de pedra llisa recorren la totalitat de la façana.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Cal Guim». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
# Casa Guàrdia

La Casa Guàrdia és una obra de Ripoll (Ripollès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Habitatge format per dos cossos: l'edifici de planta quadrada i el porxo rectangular situat a la part posterior. L'immoble, amb coberta a tres aigües, es divideix en tres plantes, una de les quals és semisoterrada. Presenta tres façanes amb obertures al carrer i una mitgera a la qual s'ha afegit un annex. Destaquen els elements decoratius de les façanes, com motllures, balconades i una tribuna.

## Referències

* ↑ «Casa Guàrdia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 11 maig 2021].
# Swat

«Swat o S.W.A.T.» té aquests significats:
# Kabiné Komara

Kabiné Komara, sovint amb el nom escrit Kabinet, Kabineh o Kabinè (?, 1950) és un polític guineà, actual Primer Ministre de Guinea, des del 30 de desembre del 2008. Fou nomenat pel cap de la junta militar (CNDD) i actual president de la República, Moussa Dadis Camara, després del Cop d'estat a Guinea el 2008.
Abans de ser Primer Ministre, fou director de departament al Banc Africà d'Import-Export al Caire.
L'octubre de 2021, Kabiné Komara dona el seu suport a la junta que va dur a terme un cop d'estat a Guinea.
Kabiné Komara és llicenciat a HEC Paris.

## Referències

* ↑ (francès) Kabinet Komara est nommé premier ministre de Guinée, Kibarou.com, 30 de desembre 2008. (data d'accés: 06-01-09)
* ↑ (francès) La junte guinéenne désigne un banquier au poste de Premier ministre, JeuneAfrique.com, 30 de desembre 2008. (data d'accés: 06-01-09)
* ↑ (francès) Mamadou Saliou Diallo: Qui est Kabinè Komara?, Aminata.com, 30 de desembre 2008. (data d'accés: 06-01-09)
* ↑ El secretari d'Estat de Cooperació francès viatja demà a Guinea per parlar de les pròximes eleccions, Europa Press, 30 de desembre 2008. (data d'accés: 06-01-09)
* ↑ (francès) Guinée:la junte nomme un 1r ministre, Le Figaro, 30 de desembre 2008. (data d'accés: 06-01-09)
* ↑ L’ancien Premier ministre Kabiné Komara désigné Président du HEC Executive Club de Conakry (Publi-reportage)
# Certamen Coral de Tolosa

El Certamen Coral de Tolosa (Tolosako Abesbatza Lehiaketa) és un concurs de cant coral que té lloc a Tolosa (País Basc) des del 1969, en una data propera a la diada de Tots Sants, organitzat pel Centro de Iniciativas de Tolosa. El seu objectiu és aconseguir reunir-hi els millors cors del món per aprendre mútuament de la música vocal i donar a conèixer la tradició del País Basc. El 2007, hi havien passat 1.000 corals entre totes les edicions anteriors i el 2019 més de 1.200.
L'esdeveniment està entre els concursos corals internacionals més importants del món. El cor guanyador del Gran Premi Certamen Coral de Tolosa guanya el dret a participar en el Gran Premi Europeu de Cant Coral. Es diferencia en diverses categories. El 2021 les categories incloïen el gran premi, grups de cambra-polifonia, grups de cambra-folklore, premi del govern basc a la millor interpretació d'una obra basca i premi del públic. En algunes ocasions, com el 2013, també hi ha categoria infantil.

## Referències

* 1 2 Vasco, Diario. «Certamen de Coral de Tolosa» (en espanyol europeu), 31-10-2019. [Consulta: 19 agost 2022].
* ↑ Yarza, Maribel Marín «El Certamen Coral de Tolosa abre hoy su fase competitiva con 26 agrupaciones» (en castellà). El País [Madrid], 26-10-2000. ISSN: 1134-6582.
* 1 2 «Comienza el Certamen Coral de Tolosa» (en espanyol europeu), 22-10-2007. [Consulta: 19 agost 2022].
* 1 2 Colmenero, Marta San Sebastián / Javi. «Las voces vascas se imponen en Tolosa» (en castellà), 01-11-2021. [Consulta: 19 agost 2022].
* ↑ Sebastián, Marta San. «El coro sueco St. Jacobs conquista cinco premios en el Certamen Coral de Tolosa» (en castellà), 04-11-2013. [Consulta: 19 agost 2022].
# Plectreurys

Plectreurys és un gènere d'aranyes araneomorfes de la família dels plectrèurids (Plectreuridae). Fou descrit per primera vegada l'any 1893 per Eugène Simon.

## Taxonomia

És un de dos genera de la família i té reconegudes 23 espècies.
* Plectreurys angela Gertsch, 1958 — EUA
* Plectreurys ardea Gertsch, 1958 — Mèxic
* Plectreurys arida Gertsch, 1958 — Mèxic
* Plectreurys bicolor Bancs, 1898 — Mèxic
* Plectreurys castanea Simon, 1893 — EUA
* Plectreurys ceralbona Chamberlin, 1924 — Mèxic
* Plectreurys conifera Gertsch, 1958 — EUA
* Plectreurys deserta Gertsch, 1958 — EUA
* Plectreurys globosa Franganillo, 1931 — Cuba
* Plectreurys hatibonico Alayón, 2003 — Cuba
* Plectreurys janzeni Alayón & Víquez, 2011 — Guatemala a Costa Rica
* Plectreurys misteca Gertsch, 1958 — Mèxic
* Plectreurys mojavea Gertsch, 1958 — EUA
* Plectreurys monterea Gertsch, 1958 — EUA
* Plectreurys nahuana Gertsch, 1958 — Mèxic
* Plectreurys oasa Gertsch, 1958 — EUA
* Plectreurys paisana Gertsch, 1958 — Mèxic
* Plectreurys schicki Gertsch, 1958 — EUA
* Plectreurys tecate Gertsch, 1958 — Mèxic
* Plectreurys tristis Simon, 1893 — EUA, Mèxic
* Plectreurys valens Chamberlin, 1924 — Mèxic
* Plectreurys vaquera Gertsch, 1958 — Mèxic
* Plectreurys zacateca Gertsch, 1958 — Mèxic

## Referències

* 1 2 3 (anglès) World Spider Catalog: Plectreurys Simon, 1893 en la família Plectreuridae +base de dades. Accés el 4 de gener de 2019.
* ↑ Simon, E. (1893a). Histoire naturelle das araignées. Paris 1, 257-488.
# Montealegre

* No s'ha de confondre amb Montalegre.
«Montealegre» té aquests significats:
* Montealegre de Campos, municipi de la província de Valladolid a la comunitat autònoma espanyola de Castella i Lleó (Espanya)
* Montealegre del Castillo, municipi de la província d'Albacete a la comunitat de Castella la Manxa (Espanya)
* Gerónima Montealegre Fernández (San José, 1823 – 1892)
* Pedro Montealegre Latorre (Santiago de Xile, 1975 - 2015), poeta xilè
# Cal Gusart

Cal Gusart és una masia de Navars (Bages) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil. Masia orientada al sud. Tipus II de la classificació de J. Danés amb elevació de la part central. Masia de dues plantes amb construccions annexes que fan un pati d'entrada. Ampliacions que afectaren a la façana: es formà un arc de mig punt a la façana i un pati al primer pis. Porta adovellada. Material de construcció = pedra. Sota l'arc de mig punt hi ha una premsadora de raïm. Estat ruïnós.

## Història

Cal gusart surt ja al fogatge de 1553. Sobre un finestral hi ha la data de 1707. Hi ha inscripcions jeroglífiques sobre varis finestrals.

## Referències

* 1 2 «Cal Gusart». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 octubre 2018].
# Casa Heras de Puig

La Casa Heras de Puig és un edifici del municipi de Girona que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici de planta baixa i dos pisos, de composició simètrica a la porta central, de pedra treballada, arc rebaixat i que dona accés a un pati amb escala de pedra a l'esquerra. A la planta baixa hi ha 6 obertures, de les que la lateral dreta és una de petita que dona accés a una escaleta de veïns. A partir d'ací s'inicia la simetria.
A banda i banda de la porta, dos portes i dos finestres de llinda planera. Damunt cada porta hi ha una filera de balcons de llosana de pedra treballada, i que van reduint la mida en alçada. Els brancals i llindes són de pedra. La façana es clou amb un ràfec de rajoles i teules que s'uneix al Palau de Caramany. Façana amb esgrafiats, en mal estat, de pedres.

## Referències

* 1 2 «Casa Heras de Puig». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2015].
# Kentaro Yano

Kentaro Yano (japonès: 矢野健太郎) (Tòquio, 1 de març de 1912 - Tòquio, 25 de desembre de 1993) va ser un matemàtic japonès.
Nascut a Tòquio. Inspirat per l'arribada d'Albert Einstein al Japó quan era un nen de deu anys, sempre va aspirar a ser matemàtic per poder entendre la teoria de la relativitat. El 1931 va ingressar a la universitat de Tòquio, en la qual es va graduar el 1936. Després de graduar-se, va estudiar a la universitat de París, en la qual es va doctorar el 1938, sota la direcció d'Élie Cartan. En retornar al Japó, va treballar per l'Institut de Tecnologia de Tòquio fins que es va retirar el 1972, excepte el període 1950-1952 que va estar a l'Institut d'Estudis Avançats de Princeton, col·laborant amb Oswald Veblen. A més, va ser professor visitant a universitats d'arreu del món i participant en multitud de congressos.
El seu camp de treball va ser la geometria diferencial, convertint-se en un gran especialista en l'anàlisi de tensors. També va ser un apassionat de la pedagogia de les matemàtiques. Va ser un prolífic escriptor que va publicar uns tres-cents articles científics i vuit llibres i monografies.

## Referències

* ↑ Chern, 1982, p. xi.
* ↑ Chern, 1982, p. xii.
* ↑ Chern, 1982, p. xxvi.
* ↑ Chern, 1982, p. xvi.
* ↑ Chern, 1982, p. xvii-xxxv.
* ↑ Chern, 1982, p. ix.
* ↑ Ionescu, 1985, p. 55-60.
* ↑ 阿部, 1963, p. 26-31.
* ↑ Chern, 1982, p. xxxv-liii.
* ↑ Chern, 1982, p. xxxv.

## Bibliografia

* 阿部, 耕一朗 «矢 野 健 太 郎 氏 に 聞 く» (en japonès). 情報管理, Vol. 6, Num. 5, 1963, pàg. 26-31. DOI: 10.1241/johokanri.6.5_26. ISSN: 0021-7298.
* Ionescu, Valentin «Sur le tenseur de Kentaro Yano» (en francès). Bulletin mathématique de la Société des Sciences Mathématiques de la République Socialiste de Roumanie, Vol. 29(77), Num. 1, 1985, pàg. 55-60. ISSN: 2537-1479.
* Chern, Shiing-Shen. «Kentaro Yano, My Old Friend». A: Morio Obata (ed.). Selected Papers of Kentaro Yano (en anglès). North Holland, 1982. ISBN 0-444-86495-4.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Kentaro Yano» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* «矢野 健太郎 - KENTARO YANO». KODANSHA LTD., 2022. [Consulta: 28 maig 2022]. (japonès)
* «矢野健太郎 - ヤノ・ケンタロウ». SHINCHOSHA. [Consulta: 28 maig 2022]. (japonès)
# Gaig blau de Sulawesi

El gaig blau de Sulawesi (Coracias temminckii) és una espècie d'ocell de la família dels coràcids (Coraciidae) que habita boscos, zones obertes i terres de conreu de Sulawesi.
# Mommenheim

«Mommenheim» té aquests significats:
* Mommenheim (Baix Rin): municipi francès del departament del Baix Rin
* Mommenheim (Renània-Palatinat): municipi alemany de l'estat de Renània-Palatinat
# Caló des Màrmols

El Caló des Màrmols o Cala es Màrmols és una cala del municipi mallorquí de Santanyí.
És la cala del litoral llevantí més propera al cap de ses Salines. És formada per una entrada del mar de 300 metres rodejada de penya-segats de 20 metres d'alçada, provocada per l'excavació del torrent homònim. Al fons de la cala hi ha una platja de 35 metres d'amplada per 40 de llargada de sorra fina. La cala es troba al litoral de la possessió des Rafals dels Porcs, rodejada de pinars i matollars i està inclosa com a àrea Natural d'Especial Interès; és per aquests motius que actualment no es troba urbanitzada i sigui de difícil accés. Per accedir-hi per terra es pot fer des del cap de ses Salines per un camí resseguint la costa (5 km.), des de cala s'Almunia també resseguint la costa o bé accedint-hi pel camí privat del Rafal des Porcs (2,5 km.), amb previ permís de la propietat.
Degut al difícil accés de la cala normalment hi ha escassos banyistes tot i que últimament s'ha popularitzat.

## Referències

* ↑ «Santanyí». Nomenclàtor Oficial de les Illes Balears. Arxivat de l'original el 26 de setembre 2020. [Consulta: 1r setembre 2019].
* ↑ Jordi Carol; Carmen Muñoz. El litoral de Mallorca (en castellà). 1a.. Barcelona: GeoPlaneta, 2001, p. 53. ISBN 84-08-03939-3.
* ↑ «Caló des Màrmols». Arxivat de l'original el 24 d'agost 2020. [Consulta: 1r setembre 2019].
* ↑ Bauzà, J. «Docenas de jóvenes asaltan Cala Màrmols». Diario de Mallorca, 18-04-2017 [Consulta: 1r setembre 2019].
# Jesús María Bernaldo de Quirós y Muñoz

Jesús María Bernaldo de Quirós y Muñoz (Mieres, 21 juliol 1871-Madrid, 4 de desembre de 1939) va ser un polític i noble espanyol, gran d'Espanya.

## Biografia

Va néixer el 21 de juliol de 1871 al concejo de Mieres. Adscrit a les files liberals, va ser elegit diputat a Corts a les eleccions de 1910 pel districte electoral de Pravia, amb 3730 vots; va ser baixa com a diputat el 1914. Va morir el 4 de desembre de 1939 a Madrid.
Casat amb Consuelo Alcalá-Galiano i Osma, el 1906 se li va atorgar el títol de marquès de Quirós.

## Referències

* 1 2 3 Atienza y Navajas, 1993, p. 37.
* 1 2 3 4 «Bernaldo de Quirós y Muñoz, Jesús María. 46. Elecciones 8.5.1910». Archivo histórico de diputados (1810-1977). Congreso de los Diputados.
* ↑ «Apéndice: Diputados a Cortes 1876-1923». A: José Varela Ortega. El poder de la influencia: geografía del caciquismo en España (1875-1923). Madrid: Marcial Pons, Ediciones de Historia, 2001, p. 686. ISBN 84-259-1152-4.

## Bibliografia

* Atienza y Navajas, Julio de. La obra de Julio de Atienza y Navajas, barón de Cobos de Belchite y marqués del Vado Glorioso, en "Hidalguía". Madrid: Ediciones Hidalguía, 1993. ISBN 84-87204-55-4.
# Evansdale

Evansdale és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 4.526 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Evansdale tenia 4.526 habitants, 1.822 habitatges, i 1.260 famílies. La densitat de població era de 415,1 habitants/km².
Dels 1.822 habitatges en un 32,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,1% hi vivien parelles casades, en un 12,9% dones solteres, i en un 30,8% no eren unitats familiars. En el 26% dels habitatges hi vivien persones soles el 12% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,5% tenia menys de 18 anys, un 10,2% entre 18 i 24, un 26,7% entre 25 i 44, un 24,4% de 45 a 60 i un 13,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.160 $ i la renda mediana per família de 37.418 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.847 $ mentre que les dones 20.434 $. La renda per capita de la població era de 15.363 $. Entorn del 10,2% de les famílies i el 12% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Evansdale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Evansdale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Kashō Takabatake

Kashō Takabatake (6 d'abril de 1888 - 31 de juliol de 1966) va ser un il·lustrador i pintor japonès.

## Biografia

Kashō Takabatake va néixer el 6 d'abril de 1888 a la prefectura d'Ehime a l'illa de Shikoku en un lloc remot anomenat Uwajima. Després d'estudiar arts visuals a Osaka i després a Kyoto, es va traslladar a Tòquio. Allà hi va fer primer postals i després moltes il·lustracions per a revistes com Shōjo Sekai que li van valer una gran fama. Es nota especialment per la seva representació de la dona, molt allunyada del que es feia i de la imatge tradicional. Aquests personatges femenins semblen més lliures, més emancipats sexualment que els que s'esperava a la societat patriarcal de principis XX. L'expansionisme bèl·lic del Japó a partir dels anys trenta el va portar a retirar-se de la il·lustració. Hi va tornar després de la guerra però amb menys èxit. Va ser només a partir dels anys 60 que va ser redescobert. Va morir el 31 de juliol de 1966.
Els personatges femenins dibuixats per Kashō Takabatake sovint tenen trets andrògins.

## Referències

* ↑ Winston, 2018, p. 135-136.
* ↑ «Takabatake Kasho» (en anglès). britishmuseum.org. [Consulta: 20 avril 2022]..
* ↑ Winston, 2018, p. 137.

## Bibliografia

* (en) Leslie Winston, « Seeing Double: The Feminism of Ambiguity in the Art of Takabatake Kashō », dans Julia C. Bullock, Ayako Kano, James Welker, Rethinking Japanese Feminisms, University of Hawai'i Press, 2018 (lire en ligne)