OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Howard Walter Florey

Howard Walter Florey, Baró Florey OM, PRS (Adelaida, Austràlia 1898 - Oxford, Anglaterra 1968) fou un farmacòleg, patòleg i professor universitari australià guardonat amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia l'any 1945 per la seva recerca sobre la penicil·lina.

## Biografia

Va néixer el 24 de setembre de 1898 a la ciutat australiana d'Adelaida, situada a l'estat d'Austràlia Meridional. Va estudiar medicina a la Universitat d'Adelaide, on es va graduar el 1921. Es traslladà a Anglaterra per continuar els seus estudis a la Universitat d'Oxford, i el 1927 es doctorà a la Universitat de Cambridge. Fou nomenat professor de patologia a la Universitat de Sheffield l'any 1931, i el 1935 retornà a Oxford.
L'any 1944 fou nomenat Cavaller per part del rei Jordi VI del Regne Unit i el 1965 li fou concedit el títol de "Baró Florey d'Adelaida". L'any 1958 fou nomenat president de la Royal Society de Londres, càrrec que abandonà el 1965. Morí el 21 de febrer de 1968 a la seva residència d'Oxford a conseqüència d'un infart de miocardi.

## Recerca científica

Durant la seva estada a la Universitat d'Oxford fou l'encarregat de dirigir un grup d'investigadors que iniciaren un estudi sobre la penicil·lina, l'activitat antibiòtica de la qual havia estat descoberta per Alexander Fleming deu anys abans. Florey convidà al grup de recerca Ernst Boris Chain, amb el qual aconseguí extreure la penicil·lina dels cultius del fong Penicillium notatum i purificar-la mitjançant mètodes químics, objectiu que ambdós investigadors van assolir l'any 1940.
L'any 1945 fou guardonat amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia pel descobriment de la penicil·lina i les seves propietats guaridores en malalties infeccioses, premi que compartí amb Alexander Fleming i Ernst Boris Chain.

## Reconeixements

En honor seu s'anomenà l'asteroide (8430) Florey descobert el 25 de desembre de 1997 per Frank B. Zoltowski, i el cràter lunar Florey.

## Enllaços externs

* «Howard Walter Florey» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Artweaver

Artweaver és un programa freeware d'edició d'imatges per a Windows creat i desenvolupat per Boris Eyrich, principalment orientat a artistes professionals i amateur acostumats a treballar amb programes comercials com Adobe Photoshop i molt especialment Corel Painter. Com aquest últim, Artweaver és capaç d'imitar un ample ventall de materials tradicionals de dibuix i pintura (com pintura a l'oli i acrílica, pastel, llapis, aerògrafs, etc.) per a crear imatges artístiques de gran qualitat i aspecte real. També ofereix altres característiques avançades com transparència i suport multicapa, diversos filtres d'efectes, capacitat per a importar i exportar arxius en els formats més comuns com BMP, GIF, JPEG, PCX, TGA, TIFF, PNG, PSD i el seu propi, AWD; eines típiques que permeten crear gradients, retallar, omplir i seleccionar, i possibilitat d'emprar una tauleta gràfica digitalitzadora en lloc del clàssic ratolí per a una major sensació de realitat. Artweaver també pot ésser executat en GNU/Linux i altres sistemes operatius basats en Unix emprant el Wine.
A partir de la versió 1.0, que sortí al mercat el 30 de setembre de 2009, el programa s'ofereix en dues versions diferents: una que es pot descarregar gratuïtament ("Free version") i una altra de pagament ("Artweaver Plus"), que es pot obtenir per 25 dòlars i ofereix opcions avançades com compatibilitat amb filtres de Photoshop i una major mida màxima de les imatges, entre d'altres. No obstant això, la divisió en dues versions diferents ha comportat un canvi important en les condicions d'ús de la versió gratuïta, ja que ara no pot ésser emprada amb finalitats comercials.

## Referències

* ↑ Web oficial: http://artweaver.de/home-en/
* ↑ «Artweaver - Artweaver 1.0 is online - Artweaver Support Forum» (en alemany). [Consulta: 20 desembre 2017].
* ↑ «Artweaver - Home». [Consulta: 20 desembre 2017].
* ↑ «Artweaver - Home». [Consulta: 20 desembre 2017].

## Enllaços externs

* Web oficial: http://artweaver.de/home-en/
# Mimosa (desambiguació)

«Mimosa» té aquests significats:
* Mimosa, gènere de plantes de la subfamília Mimosoideae
** Mimosa comuna (Acacia dealbata)
** Mimosa espinosa (Acacia armata)
** Mimosa vera (Acacia baileyana)
** Mimosa de tot temps (Acacia retinoides)
** Acàcia de fulla blavenca, mimosa blava o mimosa de primavera (Acacia saligna)
** Mimosa o aromer (Acacia farnesiana)
* Mimosa (còctel)
# Can Vallhonesta

Can Vallhonesta és casa situada al costat de la torre Sobirana, al barri d'Horta de Barcelona. És una obra inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Forma part del conjunt que conformava l'antic mas Can Vallhonesta, que avui es troba unit a la resta d'edificacions com a resultat de les obres d'ampliació de Can Llupià, que portà a terme Joan Antoni Desvalls i d'Ardena a finals del segle xviii.
Existeix discrepància pel que fa a saber exactament quin dels dos edificis antics units al palau correspon al que fou anteriorment Can Vallhonesta, ja que ambdós foren molt modificats amb motiu de l'esmentada reforma.
La casa de planta i dos pisos, amb teulada a dues vessants, enganxada a la part de darrera del palau i pis, amb aspecte de masoveria, amb portal adovellat i coberta de terrat, amb balustrada, que hi ha a l'ala dreta del palau.

## Història

Un document de l'any 1224 parla de la venda que un tal Pere Borrell feu en favor de Bartomeu de Vallhonesta, una casa sota la torre -es devia referir a la Torre Sobirana-.
Els testimoniatges escrits referits a la família Vallhonesta són constants als segles successius. L'any 1791 la finca passa al marquès de Castellbell i d'Alfarràs per a l'ampliació de Can Llupià, per permuta amb el mas Can Papanaps proper al Parc del Laberint.

## Referències

* ↑ Díez i Quijano, Desideri. Les masies d'Horta. quarta edició. Barcelona: El Tinter, SAL, abril 2003, p. 179-181.
* 1 2 3 4 5 «Can Vallhonesta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 abril 2021].
# Hipó de Messana

Hipó de Messana (en grec antic: Ἵππων, llatí: Hippon) fou un governant de l'antiga Grècia que era tirà de Messana quan Timoleont va desembarcar a Sicília.
El tirà Mamerc de Catana havia estat derrotat, i es va refugiar amb Hipó l'any 338 aC. Timoleont el va seguir i va assetjar Messana per mar i per terra. Hipó va veure la partida perduda i va intentar fugir de la ciutat amb un vaixell, però va ser capturat i portat a la ciutat on va morir executat en el teatre públic de Messana.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Hippon». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 17 juny 2023].
# Hipólito Cantero

Hipólito Cantero, més conegut com a Poli Cantero, és un cineasta espanyol, guanyador de dos Goya als millors efectes especials.
El 1983 es va llicenciar en Belles Arts a la Universitat de Madrid. Aleshores va marxar a Los Angeles (Califòrnia), on va obtenir un màster en robòtica a la School of technology of Marina del Rey. De 1983 al 1987 va treballar com a tècnic en FX a Boss Film Co i Creature Creations Inc, empreses dedicares als efectes especials per al cinema. Després va marxar a Londres, on treballà fent el mateix per a Amalgamated Dynamics Inc i per a Jim Henson. El 1991 tornà a Espanya i es va instal·lar a Madrid i després a Barcelona, on va crear Stick Art Studio. Assolí el reconeixement quan va guanyar dos cops seguits el Goya als millors efectes especials el 1992 amb Acción mutante i el 1993 amb La madre muerta. També fou premiat al Festival de Cinema Fantàstic de Tokio el 1992, al Festival d'Avoriaz el 1993 i al Festival de Cinema de Sitges de 2000. Posteriorment ha participat en les pel·lícules Huevos de oro de Bigas Luna, Escenes d'una orgia a Formentera (1996), Un cos al bosc (1996), En brazos de la mujer madura (1997) i La ciudad de los prodigios, amb el que fou nominat novament al Goya als millors efectes especials. El 2000 fou nominat als DVD awards per Faust: La revenja és a la sang. També ha col·laborat amb Ferran Adrià i la Fundació El Bulli.

## Referències

* ↑ Poli Cantero Arxivat 2019-10-16 a Wayback Machine. a stickartstudio.eu
* ↑ Acción mutante al web dels Premis Goya
* ↑ La madre muerta al web dels Premis Goya
* ↑ Poli Cantero a bandeapart.org
# Lakhoualqa

Lakhoualqa (en àrab لخوالقة, Laḥwālqa; en amazic ⵅⵡⴰⵍⵇⴰ) és una comuna rural de la província de Youssoufia, a la regió de Marràqueix-Safi, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 16.375 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Lakhzazra

Lakhzazra (àrab الخزازرة) és una comuna rural de la província de Settat de la regió de Casablanca-Settat. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 8.582 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Le Cid

«Le Cid» té aquests significats:
* El Cid (Corneille), obra de teatre de Corneille
* Le Cid (Massenet), òpera de Massenet
# Hobyo

«Hobyo» té aquests significats:
* Hobyo, ciutat de Somàlia, vegeu Obbia
* Sultanat d'Hobyo o Obbia, antic soldanat somali 1878-1925
# Les Encortades

Les Encortades són unes costes de muntanya del municipi de Tremp, a l'antic terme de Fígols de Tremp, l'extrem meridional de les quals entra en el municipi de Castell de Mur, al Pallars Jussà, a l'antic terme de Mur.
Estan situades al sud-est del poble de Puigverd, a l'extrem oriental del Serrat dels Corbs, a llevant de la Casa Blanca. És al nord-est del Planell de les Encortades.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer un pas d'aproximació
# Las furias

Las furias és una pel·lícula en blanc i negre de l'Argentina dirigida per Vlasta Lah sobre el seu propi guió segons l'obra teatral homònima d'Enrique Suárez de Deza que es va estrenar el 3 de novembre de 1960 i que va tenir com a protagonistes a Mecha Ortiz, Olga Zubarry, Aída Luz, Alba Mujica i Elsa Daniel.
És la primera pel·lícula sonora dirigida per una dona a l'Argentina i hi apareix en alguns moments, d'esquena, Catrano Catrani, l'espòs de la directora. Les dones que havien dirigit al país, en l'etapa anterior al sonor van ser María B. de Celestini a Mi derecho i Emilia Saleny a Clarita (1917) i El pañuelo de Clarita (1919).
En una enquesta de 2022 de les 100 millors pel·lícules del cinema argentí presentada en el Festival Internacional de Cinema de Mar del Plata, la pel·lícula va assolir el lloc 50.

## Sinopsi

Cinc dones (de les que no se'n diu mai el nom, sino el del seu rol, mare, esposa, amant, germana i filla) intenten doblegar a un home, fins a portar-lo a la mort.

## Repartiment

* Mecha Ortiz ... Mare
* Olga Zubarry ... Amant
* Aída Luz ... Esposa
* Alba Mujica ... germana
* Elsa Daniel ... filla
* Guillermo Bredeston ... Promès de la filla
* Catrano Catrani

## Comentaris

La Prensa va dir sobre film:
| « | ”La directora… té un llenguatge precís i passional.” | » |
Per la seva part El Mundo va opinar:
| « | ”Ronda el melodrama… Direcció plena de seguretat, inventiva i lògica.” | » |

## Referències

* ↑ Pereira, Martín Miguel; Vey, Candela «La escasez de fuentes en el caso Vlasta Lah» (en castellà). Imagofagia. Asociación Argentina de Estudios de Cine y Audiovisual [Buenos Aires], 25, 2022. ISSN: 1852-9550 [Consulta: 5 desembre 2022].
* ↑ VLASTA LAH: DOS PELÍCULAS DESDE LAS MUJERES, desistfilm.com
* ↑ «Top 100». Encuesta de cine argentino, 11-11-2022. [Consulta: 13 novembre 2022].
* ↑ Borrull, Mariona. «Las 20 mejores películas argentinas de la historia» (en castellà). Fotogramas. Madrid: Hearst España, 17-07-2022. [Consulta: 6 desembre 2022].

## Bibliografia

* Manrupe, Raúl; Portela, María Alejandra. Un diccionario de films argentinos (1930-1995) pág. 242. Buenos Aires, Editorial Corregidor, 2001. ISBN 950-05-0896-6.

## Enllaços externs

* Informació sobre Las furias a cinenacional.com
* Las furias a YouTube
# Museu Peabody d'Història Natural

El Museu Peabody d'Història Natural (Peabody Museum of Natural History) de la Universitat Yale, va ser fundat pel filantrop George Peabody el 1866 a petició del seu nebot Othniel Charles Marsh, un dels primers paleontòlegs. La seva sala més coneguda està dedicada als dinosaures (Great Hall of Dinosaurs), la qual inclou un Brontosaurus muntat i un mural de 34 metres, L'Edat dels Rèptils (The Age of Reptiles)'; també té exposicions permanents dedicades a l'evolució dels humans i els mamífers; diorames de la vida silvestre, artefactes dels antics egipcis; i els ocells, minerals i els nadius americans de Connecticut.
El Peabody Museum està situat a 170 Whitney Avenue a New Haven, Connecticut, Estats Units, i compta amb un equip d'unes cent treballadors. L'Environmental Science Center, completat el 2001 i connectat amb el museu i l'adjacent Kline Geology Laboratory, hostatja aproximadament la meitat dels 12 milions d'espècimens del museu.

## Referències

* «The Torosaurus Project at the Yale Peabody Museum». Peabody Museum of Natural History, 2005. Arxivat de l'original el 2019-08-06. [Consulta: 9 juliol 2014].

## Enllaços externs

* Peabody Museum of Natural History, Yale University (official website)
* The Age of Reptiles mural Arxivat 2018-09-29 a Wayback Machine.
# Assuer

Assuer (Hebreu: אֲחַשְׁוֵרוֹשׁ, Modern Aḥašveroš Tiberià ʾĂḥašwērôš, transliterat comunament Achashverosh) és un nom utilitzat diverses vegades a la Tanakh o Bíblia hebrea, ja sigui en relats de llegendes o com a textos apòcrifs. El nom s'acostuma a identificar amb Xerxes, i ambdós deriven del nom original en persa Khashayar-sha.
Assuer pot referir-se a:
La Septuaginta, versió grega del Llibre d'Ester es referix a ell com Artaxerxes, i Flavi Josep referix que este era el nom pel qual se li coneixia entre els grecs. De la mateixa manera, la Midrash d'Esther Rabba, I,3 l'identifica com Artaxerxes. El text Etíop l'anomena Arťeksis, usa generalment l'equivalent Etíop d'Artaxerxes. Gregori Bar Hebreu l'identifica amb Artaxerxes II, una opinió fermament recolzada en el segle xx per l'estudiós Jacob Hoschander.
* El nom d'un rei de Pèrsia en el Llibre d'Esdres. La tradició jueva diu que era el mateix que l'Assuer del Llibre d'Ester. (El text Etíop l'anomena Arťeksis, com ho fa amb la mateixa figura en Ester.), estudiosos de la Bíblia del segle xix suggerixen que podria ser Cambises II.
* El nom d'un associat de Nabucodonosor I, que junt amb ell, destruïx Nínive just abans de la mort de Tobies, d'acord amb diverses versions del deuterocanònic Llibre de Tobies 14:15. Una tradició catòlica és la que l'identifica amb l'Assuer de Daniel 9:1 En el Codex Sinaiticus, edició grega (LXX), els dos noms apareixen en este vers insistentment en compte d'un nom, Ahikar (també el nom d'un altre personatge de la història de Tobies). Altres textos de la Septuaginta tenen el nom Achiachar. Estudiosos occidentals han proposat que Achiachar és una variant del nom de Ciaxares de Mèdia, que històricament va destruir Nínive, el 612 aC.
* El nom del pare de Darios el Gran en el Llibre de Daniel. Flavi Josep anomena Astyages com al pare Darios, i la descripció d'estos últims el fan tio i sogre de Cir el Gran, i també pels comentaristes medievals jueus sobre Ciaxares II, que es diu que és el fill de Astyages per Xenofont. Per això Ahasuerus s'identifica amb Astyages. S'identifica alternativament també amb l'Ahasuerus del Llibre de Tobies, i amb Ciaxares I, que es deia que era el pare Astyages. Hi ha opinions divergents sobre la manera de conciliar les fonts, en aquest cas. Un punt de vista és el que descriu Ahasuerus com el pare de Darios el Gran ha d'entendre's en el sentit més ample de "iaio" o "avantpassat". Altre punt de vista assenyala que en la Inscripció de Behistun, "Ciaxares" és un cognom, i, per tant considera la descripció literal, veient Astyages com un governant intermedi erròniament col·locat en la línia familiar en les fonts gregues.
* El verdader nom del Jueu errant en moltes versions de la Llegenda.

## Referències

* ↑ Ester 1
* ↑ Ahasuerus/Xerxes en BibleTexts.com (anglès)
* ↑ The Religious Policy of Xerxes and the "Book of Esther", Littman, Robert J., The Jewish Quarterly Review, 65.3, Jan 1975, p.145-148. (anglès)
* ↑ Ester (1,1-10,3)
* ↑ Ahasuerus at the JewishEncyclopedia.com (anglès)
* ↑ Esdres 4:5-7
* ↑ Daniel 9:1
* ↑ Daniel 9:1
* ↑ The legend of the wandering Jew Arxivat 2008-02-03 a Wayback Machine. at Studia Hebraica (anglès)
# Esporga sinàptica

La poda sinàptica o esporga sinàptica és un procés natural que es produeix al cervell entre la primera infància i l'edat adulta. Durant la poda sinàptica, el cervell elimina sinapsis addicionals. Es creu que la poda sinàptica és la forma del cervell d'eliminar les connexions del cervell que ja no són necessàries.Dins del camp de la neuroplasticitat, la dialèctica cultura i herencia biològica, determina el projecte inacabat de l'esdevenir/ser humà.
# Mimosa aculeaticarpa

Mimosa aculeaticarpa (anomenat arç, com moltes altres espècies) és un arbust natiu de Mèxic que és dins de la família de les Fabaceae. Posseeix flors blanques i beines de color verd a cafè. Al Mèxic es distribueix en la part nord i centre fins a Pobla.

## Distribució

A Mèxic principalment en els estats centrals del nord, El Bajío, Puebla i Tlaxcala. També hi ha alguns registres en Jalisco i Michoacán. Mentre que als Estats Units a Arizona, Nou Mèxic i Texas.

## Taxonomia

Mimosa aculeaticarpa va ser descrita per Casimiro Gómez Ortega i publicat en Novarum, aut Rariorum Plantarum Horti Reg. Boten. Matrit. Descriptionum Decades 134. 1800.

### Etimologia

    Mimosa: nom genèric derivat del grec μιμος (mimos), que significa "imitador"
aculeaticarpa: epítet llatí que significa "amb llavors espinoses".

### Sinonímia

* Acacia acanthocarpa Willd.
* Mimosa acanthocarpa (Willd.) Benth.
* Mimosa aculeaticarpa var. biuncifera (Benth.) Barneby
* Mimosa arida Benth.
* Mimosa biuncifera Benth.
* Mimosa biuncifera var. lindheimeri (A. Gray) B.L. Rob.
* Mimosa prolifica S. Watson
* Mimosopsis biuncifera (Benth.) Britton & Rose
* Mimosopsis lindheimeri (A. Gray) Britton & Rose

## Referències

* 1 2 «Enciclovida».
* ↑ «Mimosa aculeaticarpa». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 17 setembre 2012].
* ↑ Gledhill, D. The Names of Plants. 4. Cambridge University Press, 2008, p. 356. ISBN 978-0-521-86645-3.
* ↑ En Epítetos Botánicos
* ↑ Mimosa aculeaticarpa en PlantList
# Campaneta d'ortiga

La campaneta d'ortiga o campaneta de fulles d'ortiga (Campanula trachelium) és una espècie de planta del gènere Campanula. La seva distribució és a Euràsia, incloent els Països Catalans però no es troba a les Balears.
Fa de 30 a 100 cm d'alt. Flors blaves amb forma de campana amb el calze híspid i la tija molt angulosa també híspida, com tota la planta. Les fulles són ovato-triangulars, fortament dentades (similara a la de l'ortiga però no són urticants). Generalment floreix entre juny i setembre. El fruit és una càpsula pèndula.
Viu en el bosc caducifoli humit en l'estatge montà i contrades mediterrànies humides i subhumides, des del nivell del mar als 1900 m d'altitud.
Es creia tradicionalment, per la teoria del signe, que aquesta espècie guaria el mal de gola i d'això prové l'epítet específic trachelium (de la tràquea). Actualment no té cap aplicació medicinal.

## Referències

* ↑ Bolòs i Vigo Flora dels Països Catalans
# Trastorn del son

* Per referir-se a la malaltia parasitària, vegeu Tripanosomiasi africana
Els trastorns del son són un ampli grup de malalties que afecten el desenvolupament habitual del cicle son-vigília. Alguns trastorns del son poden ser molt greus i interferir en el funcionament físic, mental i emocional de l'individu.

## Desenvolupament dels trastorns de son

Poden afectar el curs del somni directament, o fer-ho de manera secundària.
Els trastorns més freqüents són:
* Apnea del son: en què la persona fa una o més pauses en la respiració o té respiracions superficials durant el son.
* Enuresi: és quan la persona s'orina al llit durant el son, normalment els passa als nens.
* Insomni: el somni és insuficient, intranquil, de mala qualitat, o no restaurador.
* Síndrome de cames inquietes: aquest és un trastorn en el qual es vol o necessita moure les cames per interrompre sensacions molestes.
* Terrors nocturns: aquest trastorn es caracteritza pel despertar abrupte i aterrit de la persona.
* Somnambulisme: les persones caminen o fan una altra activitat estant encara adormides.
Generalment, els pacients acudeixen al metge per tres raons principals:
* Incapacitat crònica per a dormir adequadament durant la nit;
* Fatiga crònica;
* Una manifestació conductual anormal en el somni mateix.
En l'avaluació i posterior diagnòstic, és important seguir un registre acurat de la història del pacient, en què l'estimació del pacient i la dels companys de dormitori és essencial per al diagnòstic.

## Referències

* Chokroverty S. Sleep and its Disorders. In: Bradley WG, Daroff RB, Fenichel GM, Jankovic J, eds. Neurology in Clinical Practice. 5th ed. Philadelphia, Pa: Butterworth-Heinemann Elsevier, 2008: xap 72.
* Mahowald MW. Disorders of sleep. In: Goldman L, Ausiello D, eds. Cecil Medicine. 23rd ed. Philadelphia, Pa: Saunders Elsevier, 2007: xap 429.
* Owens JA. Sleep medicine: In: Kliegman RM, Behrman RE, Jenson HB, Stanton BF, eds. Nelson Textbook of Pediatrics. 18th ed. Philadelphia, Pa: Saunders Elsevier, 2007: xap 18.
* Neil K. Kaneshiro, MD, MHA, Clinical Assistant Professor of Pediatrics, Universitat de Washington School of Medicine. Also reviewed by David Zieve, MD, MHA, Medical Director, ADAM, Inc
* Bayard M, Avonda T, Wadzinski J. Restless legs syndrome. Am Fam Physician. 2008; 78 (2) :235-240.
* Goldman L, Ausiello D, eds. Cecil Medicine. 23rd ed. Philadelphia, Pa: Saunders Elsevier; 2007.
* Kushida CA. Clinical presentation, diagnosi, and quality of life issues in Restless legs syndrome. Am J Med 2007; 120: S4-S12.
* Primary Nocturnal Enuresi: Current Concepts by M Cendron, MD (American Family Physician 1 març 1999, Arxivat 2011-09-27 a Wayback Machine.)

## Vegeu també

* Disòmnia
* Hipersòmnia primària
* Parasòmnia
* Malson
* Medicina del son
* Maria Manàsseina, pionera en la investigació dels trastorns del son

## Enllaços externs

* «Son». Canal Salut. Generalitat de Catalunya.
* «El son». Canal Salut. Generalitat de Catalunya.
# Trnkov

Trnkov és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1330.