OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tractat de Blois (1509)

El Tractat de Blois o Tercer Tractat de Blois és un tractat signat a la ciutat francesa de Blois el 12 de desembre de 1509 entre Ferran el Catòlic i Maximilià I d'Habsburg, i en presència del rei Lluís XII de França, per tal de resoldre el conflicte successor a les corones de Castella i Aragó a la mort de Felip el Bell.

## Situació prèvia

La situació a la Corona de Castella era incerta després de la mort de Felip el Bell el 25 de setembre de 1506. Ferran el Catòlic després d'haver-se retirat a les seves possessions de la Corona d'Aragó un cop realitzat el matrimoni amb Germana de Foix, tornà a l'òrbita castellana. La seva filla Joana I de Castella començà a donar mostres d'incapacitat mental per a governar i el Cardenal Cisneros decidí cridar a Ferran en qualitat de regent, iniciant-se la segona regència del rei catòlic a Castella, que abastarà entre 1507 i 1516. La situació preocupava la possible successió del príncep Carles d'Habsburg, net de l'emperador del Sacre Imperi Maximilià I d'Habsburg, a causa de la pressió que Ferran podia fer des del tron castellà. El 3 de maig de 1509 Germana de Foix donà llum a un fill del rei Catòlic, Joan d'Aragó, que morí a les poques hores del part. A la tardor d'aquell mateix any Joana I fou tancada a Tordesillas en ser declarada oficialment boja.

## El pacte

La possibilitat que un nou fill de Ferran el Catòlic heretés Castella en detriment del net de Maximilià va fer que ambdós monarques acordessin un pacte sobre la successió castellana a la ciutat de Blois. Així, per la signatura d'aquest pacte, es va assegurar la successió del fill de Joana, el príncep Carles d'Habsburg, permetent-se la regència de Ferran durant la minoria d'edat de l'hereu. Es va acordar, així mateix, que un futur fill del rei aragonès i Germana de Foix només podria tenir drets de successió sobre els territoris de la Corona d'Aragó.
Així mateix es va pactar l'ajuda de les tropes aragoneses i castellanes a l'emperador en la seva campanya sobre el nord d'Itàlia.
# Anny Rüegg

Anny Rüegg (Coira, 1912 - Zúric, 1 de maig de 2011) va ser una esquiadora d'esquí alpí suïssa que va competir durant la dècada de 1930.
En el seu palmarès destaquen cinc medalles al Campionat del Món d'esquí alpí, una d'or i una de bronze el 1934, i una d'or, una de plata i una de bronze el 1935. A banda, va guanyar diverses carreres internacionals. El 1936 va ser convocada per disputar els Jocs Olímpics d'Hivern de Garmisch-Partenkirchen, però una caiguda a tres dies per començar els Jocs li provocaren una greu lesió al genoll esquerre, que va marcar el final de la seva carrera.

## Referències

* ↑ «RUEGG Anny - Athlete Information». [Consulta: 23 desembre 2020].
* ↑ Hans Stuber: IV. Olympische Winterspiele in Garmisch-Partenkirchen. In: Jahrbuch des Schweizerischen Skiverbandes. Band XXXII, 1936. S. 163–164.
# Riu Bushman

El riu Bushman (afrikaans: Boesmansrivier) és un afluent del riu Tugela, que flueix d'est a nord-est, a la província de KwaZulu-Natal, a Sud-àfrica. Neix a la serra de Drakensberg, amb la seva conca superior a Giant's Castle Game Reserve, al nord del promontori de Giant's Castle. Alimenta la presa de Wagendrift i després flueix més enllà de la ciutat d'Estcourt per unir-se al riu Tugela prop de la ciutat de Weenen.
Els seus afluents inclouen el riu Little Bushmans que uneix el riu Bushmans a Estcourt, Rensburgspruit, el riu Mtontwanes i el riu Mugwenya. La presa de Wagendrift, està prop d'Estcourt, és el seu principal embassament. Diversos pobles rurals densament poblats, molts habitats per l'amaHlubi, es troben a la zona e captació superior del riu. El riu està flanquejat pel riu Bloukrans al nord i el riu Mooi al sud.

## Referències

* ↑ «Rivers in South Africa - e-wise» (en anglès). Arxivat de l'original el 2011-06-22. [Consulta: 30 gener 2021].
* ↑ Pearce, R.O.. Howard Timins. Barrier of Spears - Drama of the Drakensberg (en anglès), 1973, p. 3–13. ISBN 0 86978 050 6 [Consulta: 30 gener 2021].

## Enllaços externs

* Llista de preses sud-africanes del Departament d'Afers Hídrics i Forestals (Sud-àfrica)
# Pachymetopon aeneum

Pachymetopon aeneum és un peix teleosti de la família dels espàrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Pot arribar als 55 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes de Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Distància administrativa

Distància administrativa és la mesura que utilitzen els routers de Cisco per determinar la millor ruta quan hi ha activats diversos protocols d'enrutament. La distància administrativa es registra en valors que van del 0 al 255, quan més baix és aquest valor, més prevalència té aquella ruta. El sistema operatiu dels routers Cisco (IOS), assigna un valor administratiu predeterminat per a cada protocol de routing dinàmic, això permet determinar quina ruta es registrarà a la taula d'enrutament. Si s'han registrat rutes estàtiques i rutes descobertes dinàmicament, prevaldrà aquella que tingui una distància administrativa més baixa.
| Protocol | Distància administrativa |
| Directament connectada | 0 |
| Ruta estàtica (*per defecte) | 1 |
| Ruta EIGRP resumida | 5 |
| BGP externa | 20 |
| EIGRP interna | 90 |
| IGRP | 100 |
| OSPF | 110 |
| IS-IS | 115 |
| RIP | 120 |
| EGP | 140 |
| ODR | 160 |
| EIGRP externa | 170 |
| BGP interna | 200 |
| Desconeguda | 255 |
* Es pot assignar manualment la distància administrativa en el procés de registre d'una ruta estàtica.
Exemple de registre d'una ruta estàtica de següent salt a un router Cisco:
La distància administrativa de la ruta estàtica creada és de 95, per tant si el router descobreix una ruta alternativa a través del protocol EIGRP, aquesta última tindria prevalència.

## Vegeu també

* Encaminament
* Commutació de paquets

## Enllaços externs

* Cisco - What is Administrative Distance? (anglès)
# Ribera de Llacs

La Ribera de Llacs és situada dins del terme municipal de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins el Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
«Llacs és el plural de llac, llot, fangar, per l'acumulació d'al·luvions a la confluència de la Vall del Muntanyó i les dues de Mussoles»."
Afluent per l'esquerra del Riu de Sant Nicolau, rep aquest nom la ribera del Barranc de Llacs, des de la serra del Bony Blanc a la Serra de les Mussoles. Al sud del Planell de Sant Esperit, el barranc recull les aportacions de la Vall de les Mussoles i de Montanyó de Llacs.

## Enllaços externs

* ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Ribera de Llacs. [Consulta: 27/10/2013]

## Referències

* ↑ «Toponímia de la Vall de Boí». Arxivat de l'original el 2010-03-17. [Consulta: 2 maig 2011].

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Cova Negra de Montanejos

La Cova Negra, es localitza a menys d'un quilòmetre (800 metres aproximadament) del municipi de Montanejos, a la comarca de l'Alt Millars, en la carretera de Montanejos a la Pobla d'Arenós, en la sendera de la Bojera, uns 700 metres després de prendre una desviació ascendent que acaba en la cova.
La cova està catalogada com Bé de Rellevància Local, amb la tipologia de “Jaciment Arqueològic” i la categoria d'“Espai de Protecció Arqueològica”, dins del Pla General d'Ordenació Urbana de Montanejos, amb informe favorable des del 10 d'abril de 2007, i publicació en el BOP, el 6 de març de 2012.

## Descripció

Pot considerar-se una cova de dimensions considerables, que posseeix una boca d'accés també de grans dimensions (26x10 metres). En el seu interior, en aproximadament 2300 metres quadrats, s'estén la que pot qualificar-se com una de les sales de cova més grans de les existents a la Comunitat Valenciana, amb un volum d'aproximadament 40000 metres cúbics.
La cova es troba a uns 637 metres d'altitud, i el recorregut total és de 150 metres, dels quals 100 són en planta, amb un descens d'uns 30 metres de profunditat. Malgrat que tradicionalment s'ha considerat que la cova té una sortida al barranc de la Maimona, en concret a la zona que es coneix com la “Ventana del Caballo”, les expedicions espeleòlogues realitzades fins al moment, no han aconseguit trobar el pas a aquest barranc.
La cova posseeix gran interès geològic per les formacions que presenta, en la qual grans blocs es disposen de manera que donen lloc a què pot qualificar-se com “pseudo galeries”.
El que sí que ha pogut demostrar-se per les restes trobades en la cova, és que es tracta d'un lloc que ha estat utilitzat, encara que possiblement de forma esporàdica, com a refugi per part de pobladors prehistòrics. Les excavacions més importants (per la documentació que van aportar) de la cova es van dur a terme en 1934 per part de Joan Josep Senent, i en elles es va poder documentar jaços de cendra de tres antigues fogueres; trossos de lloses d'arenisques (que s'empraven per moldre); pedres del riu (possiblement utilitzades com percussors); ascles i fulles de sílex, així com abundants restes de ceràmica. Totes aquestes restes es van datar del període neolític. Una de les raons per les quals se suposa va ser tan sols un lloc d'ús esporàdic i transitori és l'absència d'ossos d'animals en el seu interior. De tota manera, els experts consideren que no es pot sense més dades negar que pogués haver-hi en la cova assentaments en el paleolític.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «La Cueva Negra» (en castellà). Ayuntamiento de Montanejos. Arxivat de l'original el 1/9/2015. [Consulta: 23 març 2021].
* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?
# Giorgio Pasquali

Giorgio Pasquali (Roma, 29 d'abril de 1885 − Belluno, 9 de juliol de 1952) va ser un filòleg clàssic italià. L'obra de Pasquali ha estat important pel que fa a la redefinició de la filologia. Amb la fonamental Storia della tradizione e critica del testo (1934) va plantejar una nova forma de filologia que feia servir els criteris mecànics propis del mètode de Lachmann i part de les observacions de Joseph Bédier, les quals buscaven donar més importància i pes a la història de la transmissió manuscrita del text i a les fonts com a objectes individuals i històricament definits.
Va estudiar a la Universitat de Roma −tenint per professor a Girolamo Vitelli−, on es va graduar en Lletres amb una tesi sobre La comèdia mitològica i els seus precedents en la literatura grega. Va continuar els seus estudis a Basilea i a Göttingen entre 1908 i 1909. Va ser professor de gramàtica grega i llatina a Messina entre 1911 i 1912, a Göttingen de 1912 a 1915, i més endavant seria professor de literatura grega a Florència de 1915 a 1920. A partir de 1924, va passar a ser catedràtic de literatura grecollatina. El 1925 va signar el Manifesto degli intellettuali antifascisti, redactat per Benedetto Croce. Durant la dècada de 1930, va ser professor a la Scuola Normale Superiore de Pisa. El departament de Ciències de l'Antiguitat de la Universitat de Florència porta el seu nom. El 3 d'abril de 1936 va ser elegit membre de la prestigiosa Accademia della Crusca.

## Referències

* ↑ Cfr. la scheda su Giorgio Pasquali del sito dell'Accademia della Crusca (italià) URL consultat el 28 d'octubre de 2012

## Bibliografia

* G. Pasquali, Lingua nuova e antica, Florència, Le Monnier, 1985.
* G. Pasquali, Scritti filologici: letteratura greca, letteratura latina, cultura contemporanea, recensioni, Florència, Olschki, 1986.
* Giorgio Pasquali e la filologia classica del Novecento. Atti del Convegno (Firenze-Pisa, 2-3 desembre 1985), Florència, Olschki, 1988.
* G. Pasquali, Storia della tradizione e critica del testo, Florència, Le Lettere, 1988 (I ed. 1934).
* G. Pasquali, Pagine stravaganti di un filologo, Florència, Le Lettere, 1994 (I ed. 1933).
* G. Pasquali, Pagine stravaganti vecchie e nuove, pagine meno stravaganti, Florència, Le Lettere, 1994 (I ed. 1935).
* G. Pasquali, Filologia e storia, Florència, Le Monnier, 1998.

## Enllaços externs

* Departament de les Ciències de l'Antiguitat "Giorgio Pasquali" - Universitat dels Estudis de Florència Arxivat 2013-01-11 at Archive.is (italià)
* Pasquali, Giorgio per L'Enciclopedia Italiana, lloc web treccani.it (italià)
# Annum per annum

Annum per annum és una peça per a orgue del compositor estonià Arvo Pärt, associada al moviment de la música minimalista. Va ser encarregada i composta el 1980 per celebrar els 900 anys de la construcció de la catedral d'Espira. Es va estrenar el 12 d'octubre de 1980 a Espira per Leo Krämer. El treball està dedicat a Santa Cecília, patrona dels músics.
Amb una execució aproximada d'uns 8 minuts, Annum per annum es compon d'un sol moviment dividit en set seccions: Einleitung (introducció), K-G-C-S-A, i coda. Les seccions marcades com K-G-C-S-A fan referència a la Missa ordinària (Kyrie, Glòria, Credo, Sanctus, Agnus Dei).

## Referències

* ↑ «Informació de l'obra». Universal Edition. [Consulta: 19 novembre 2018].
# Pachymetopon blochii

Pachymetopon blochii és un peix teleosti de la família dels espàrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Pot arribar als 46 cm de llargària total i als 1.700 g de pes.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes del sud-est de l'Atlàntic: des d'Angola fins a la costa oest de Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# UTC−04:30

UTC−04:30 és una zona horària d'UTC de −04:30. Només s'utilitza a Veneçuela, on s'ha utilitzat des del 9 de desembre de 2007. Antigament, la franja horària de Veneçuela era UTC−04. El seu codi DTG és Q+, Q* o Q$^0$.

## Com a franja estàndard (l'any sencer)

* Veneçuela (VET)

## Referències

* ↑ Venezuela: Clocks to be set back 30 minutes on December 9, 2007
* ↑ BBC News, Venezuela creates own time zone, 9 de desembre de 2007.

## Enllaços externs

* Ciutats en UTC−04:30 actualment
# Anacroneuria heppneri

Anacroneuria heppneri és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Etimologia

El seu nom científic honora la figura del col·lector de l'holotip: J. B. Heppner.

## Descripció

* L'adult presenta el cap clar i les ales transparents amb la nervadura marró.
* Les ales anteriors del mascle fan 10 mm de llargària.
* Ni la femella ni la nimfa han estat encara descrites.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: el Perú i Bolívia.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):228.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Stark & Sivec, 1998. Scopolia 40:32. «PDF».
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing (anglès)
* ↑ Encyclopedia of South American Aquatic Insects: Illustrated Keys to Known Families, Genera, and Species in South America. Plecoptera (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):157.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Stark, 2004. Spixiana 27(1):80.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 19 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Woodstock (Minnesota)

Woodstock és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 132 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Woodstock tenia 132 habitants, 63 habitatges, i 28 famílies. La densitat de població era de 92,7 habitants per km².
Dels 63 habitatges en un 23,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42,9% hi vivien parelles casades, en un 1,6% dones solteres, i en un 54% no eren unitats familiars. En el 50,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 31,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,08 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,24.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25% tenia menys de 18 anys, un 2,3% entre 18 i 24, un 31,1% entre 25 i 44, un 14,4% de 45 a 60 i un 27,3% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 17.500 $ i la renda mitjana per família de 42.500 $. Els homes tenien una renda mitjana de 22.083 $ mentre que les dones 19.250 $. La renda per capita de la població era de 13.269 $. Cap de les famílies i el 5,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Woodstock». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Woodstock». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Ricardo Wullicher

Ricardo Wullicher (nascut el 21 de maig de 1948) és un director de cinema de l'Argentina. És conegut sobretot pel seu thriller de 1976 La casa de las sombras.
Wullicher va néixer a Buenos Aires. La seva pel·lícula de 1972 Quebracho explica la història de "La Forestal", una empresa anglesa que va extreure arbre de Quebracho entre 1900 i 1963 a la província del nord de Santa Fe. La fusta i el seu principal producte, el taní, van ser molt cobejades entre 1918 i 1945 i es van convertir en un punt central de lluites polítiques i socials relacionades amb l'evolució del sindicalisme, així com amb l'aparició de la Unió Cívica Radical i el peronisme. Es considera una pel·lícula icònica de la seva època, encara que ara una mica antiquada. El seu documental de 1978 Borges para millones, sobre l'escriptor Jorge Luis Borges, inclou una entrevista amb Borges i va fer representacions d'algunes de les seves obres.
Després del retorn al domini civil el 1983, el govern de Raúl Alfonsín va abolir la censura, posant Wullicher i Manuel Antín al capdavant de l'Institut Nacional de Cinema. El període que va seguir va veure un renaixement en el indústria cinematogràfica argentina.
La pel·lícula de 1995 de Wullicher La nave de los locos està ambientada en un petit poble de la Patagònia, on un cap indi maputxe incendia un complex turístic que està en construcció i es nega a defensar-se. La història contrasta el seu enfocament d'esperar l'arribada d'ajuda des del vaixell dels ximples, una font tradicional de força que el va fer encendre el foc, i el de la seva advocada defensora designada, una dona blanca que argumenta que actua en legítima defensa. atès que les estructures comercials s'estaven construint als enterraments sagrats dels seus avantpassats. El seu llibre Bahía mágica va ser el tema de la pel·lícula d'aventures d'animació del mateix nom estrenada el desembre de 2002.

## Filmografia

* 1972 Quebracho
* 1976 La casa de las sombras (Thriller)
* 1977 Saverio, el cruel
* 1978 Borges para millones (documental)
* 1981 De la misteriosa Buenos Aires (segment "Pulsera de los cascabeles, La")
* 1983 Mercedes Sosa: como un pájaro libre (documental)
* 1995 La nave de los locos
* 2010 Para todos los hombres y mujeres de buena voluntad (curtmetratge)

## Referències

* 1 2 «The Ship of Fools». FilmFest Hamburg. [Consulta: 9 novembre 2010].
* ↑ «Quebracho (Ricardo Wullicher 1972 Argentina)» (en spanish). RebelDeMule. [Consulta: 9 novembre 2010].
* ↑ C. Jared Loewenstein. A descriptive catalogue of the Jorge Luis Borges collection at the University of Virginia Library. University of Virginia Press, 1993, p. 148. ISBN 0-8139-1333-0 [Consulta: 9 novembre 2010].
* ↑ Leslie Bethell. The Cambridge history of Latin America. Cambridge University Press, 1995, p. 514ff. ISBN 0-521-49594-6 [Consulta: 9 novembre 2010].
* ↑ Cine Nacional: Ricardo Wullicher
# Cent quinze

El nombre 115 (CXV) és el nombre natural que segueix el nombre 114 i precedeix el nombre 116. La seva representació binària és 1110011, la representació octal 163 i l'hexadecimal 73. La seva factorització en nombres primers és 5×23; altres factoritzacions són 1×115 = 5×23; és un nombre 2-gairebé primer: 5 × 23 = 115.

## En altres dominis

* És el nombre atòmic del moscovi
# Diàkonovo

Diàkonovo (en rus: Дьяконово) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2012 tenia 14 habitants. Pertany al districte municipal de Múrom.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.