OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Palau Reial de Nàpols

El Palau Reial de Nàpols és un edifici històric situat a la plaça del Plebiscit, al centre històric de Nàpols. Fou iniciat l'any 1603 pel virrei de la ciutat, Fernando Ruiz de Castro, en previsió d'una possible visita del rei Felip III d'Espanya, visita que no s'arribà a fer mai.
El projecte inicial fou encarregat a l'arquitecte Domenico Fontana, que ja havia realitzat importants obres a Roma per al papa Sixt V. El projecte va patir nombrosos canvis i no fou fins a la meitat del segle xix que es dona per conclòs. Des del mateix moment que es començaren a col·locar els fonaments de l'obra, el Palau Reial fou el centre de la vida política i social napolitana.
A partir de l'any 1734, any en què la cort s'instal·là permanentment a Nàpols, es viuen intensos processos de restauració del palau, que es trobava en un pèssim estat de conservació. A partir d'aquell moment se n'encarregaren progressives restauracions, que adequaren el palau a un estil més barroc.
Al llarg del regnat de Ferran II de les Dues Sicílies es tendí a la centralització dels poders de l'Estat a l'interior del palau. Així definitivament el Palau Reial de Nàpols es consolidà com el centre del poder absolut del Regne de les Dues Sicílies.
# El balcó (obra de teatre)

El balcó, en l'original francès Le Balcon, és una obra de teatre del dramaturg francès Jean Genet publicada el 1956. Va ser posada en escena per primera vegada el 1957 a Londres sota la direcció de Peter Brook, i ha atret des de llavors l'atenció de nombrosos directors teatrals com Peter Zadek, Erwin Piscator, Roger Blin, Giorgio Strehler i JoAnne Akalaitis. La Comédie Française no va incorporar aquesta obra fins al 1985.
L'obra sembla originar-se en les experiències de Jean Genet al Barri xinès de Barcelona als voltants de 1933, un període que va deixar una gran empremta en la seva creació literària. Jacques Lacan va descriure l'obra des d'una perspectiva psicoanalítica i assenyala que es tracta d'un renéixer de l'esperit de la Comèdia grega, especialment d'Aristòfanes. També s'ha assenyalat que l'obra és la primera gran manifestació teatral en llengua francesa de l'estil iniciat per Bertolt Brecht.

## L'obra

El balcó se situa en una ciutat sense nom que sofreix els estralls d'una revolució. El balcó és el nom d'un bordell o casa d'il·lusions on acudeixen individus normals a complir les seves fantasies. Entre aquest repertori de fantasies es troben les que representen el clergat, l'estament militar i, finalment, el representant de les lleis. Així, es crea un microcosmos dins del bordell amb els representants del règim establert, mentre que fora s'estén la revolució. L'obra desplega, d'una banda, el conflicte de la revolució davant de la contrarevolució i, d'altra banda, més filosòficament, el conflicte entre identitat i il·lusió. Es desenvolupa especialment el mecanisme del metateatre, teatre dins del teatre, que resulta de gran interès en l'estudi de l'obra. L'espai escènic es desdoblega; dins del bordell es representen les il·lusions dels personatges que són observades per la madame i altres personatges.

## Referències

* ↑ Savona (1983, 71-72) and Lavery, Finburgh, and Shevtsova (2006, 12).
* ↑ http://www.elpais.com/articulo/semana/santidad/Genet/elpepuculbab/20090103elpbabese_3/Tes
* ↑ Lacan in L'Âne (July-August 1983); see White (1993, 485). Goldmann (1960, 130).
* ↑ Savona (1983, 76).
# Platja de Cambaredo

La platja de Cambaredo és una de les platges del concejo asturià d'El Franco, en l'occident d'Astúries i situada en la localitat de A Caridá. Pertany a la Costa Occidental d'Astúries i malgrat no estar inclosa a la franja que comprèn el Paisatge Protegit de la Costa Occidental d'Astúries, presenta dos tipus de protecció mediambiental, ja que està catalogada com ZEPAy Llic.

## Descripció

Presenta forma de badia menuda, una longitud aproximada de 210 metres i una amplària mitjana de 20 a 25 metres i té una afluència de públic molt escassa. L'entorn és totalment rural, les seves sorres són de gruixuts grans grisos i l'accés a elles, menor d'un km és complicat i difícil.
La platja és estreta i solitària, a l'abric de penya-segats de gran altura poblats de pins. En aquesta platja es recollia «ocle» antigament. Per accedir a la platja el més prudent i fàcil és fer-ho en moments de baixamar, quan aquesta s'uneix a la veïna Platja de Castello i accedir a través d'ella pel pedrer que hi ha entre ambdues. Hi ha un altre accés per la part occidental mitjançant el camí que va des de A Caridá fins al mirador.
No disposa de cap mena de servei, té desembocadura fluvial i les activitats recomanades són la pesca submarina i l'esportiva. Cal tenir gran precaució quan es camina pel pedrer pel relliscós d'aquest.

## Referències

* ↑ Ministerior de Agricultura, Alimentación y Medio Ambiente. Catálogo deplayas. (en castellà) Arxivat 2015-04-12 a Wayback Machine.
* ↑ Del Río, Alejandro. Nobel. Guía total de las playas de Asturias. Asturias: Nobel, 2013, p. 26. ISBN 978-84-8459-669-1.
# Triora

Triora (lígur Triêua) és un municipi italià a la regió del Ligúria. L'any 2007 tenia 420 habitants. Les fraccions de Reaud i Verdeja estan situades a la Val Ròia, dins de les Valls Occitanes. Limita amb els municipis de la Briga Auta (Cuneo), Castelvittorio, la Briga (Alps Marítims), Mendatica, Molini di Triora, Montegrosso Pian Latte, Pigna i Saorge (Alps Marítims).
# Còssifa d'Archer

El còssifa d'Archer (Cossypha archeri; syn: Dessonornis archeri) és una espècie d'ocell paseriforme de la família dels muscicàpids. És endèmica de l'oest de la regió dels Grans Llacs d'Àfrica (Burundi, República Democràtica del Congo, Ruanda i Uganda). El seu hàbitat principal són els boscos de muntanya de la falla Albertina. El seu estat de conservació és considerat de risc mínim.
El nom específic d'Archer fa referència a Sir Geoffrey Francis Archer (1882-1964), explorador britànic, governador de la Somalilàndia britànica i governador general del Sudan.

## Taxonomia

Segons el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), aquest tàxon estaria classificat dins del gènere Dessonornis. Tanmateix, altres obres taxonòmiques, com la llista mundial d'ocells del Congrés Ornitològic Internacional (versió 11.2, juliol 2021), no reconeixen aquest gènere i consideren les espècies que el componen dins del gènere Cossypha.

## Referències

* 1 2 Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «còssifa d'Archer». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 14 gener 2021].
* 1 2 del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 700. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Archer's Robin-chat. Dessonornis archeri» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 14 gener 2021].
* ↑ Beolens, Bo. Whose Bird? Men and Women Commemorated in the Common Names of Birds. Londres: Christopher Helm, 2003, p. 29.
* ↑ «Chats, Old World flycatchers». IOC World Bird List Version 11.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2021. [Consulta: 27 desembre 2021].
# Yongle Dadian

Yǒnglè Dadian (永樂大典 en xinès tradicional) és una enciclopèdia xinesa encarregada per l'emperador Yǒnglè, la més gran que ha existit fins a l'arribada de les fonts digitals. Va ser escrita per més de 2.169 especialistes des de 1403 a 1408, que van compilar més de 22.937 volums (índex inclòs) en 11.095 llibres. Se'n van fer només tres còpies per l'extensió de l'obra, de les quals romanen volums dispersos i fragments de la tercera. L'original pot haver estat enterrat amb l'emperador Jiajing, gran admirador i protector del manuscrit o bé haver desaparegut en un incendi.
L'any 1403 l'emperador Yǒnglè, que va regnar des de l'any 1402 fins al 1424, va ser el tercer de la dinastia Ming. Va encarregar l'elaboració d'una enciclopèdia sota la supervisió de l'editor general Yao Guangxiau (姚廣孝), 2.169 estudiosos van treballar quatre anys en el projecte (1404-1408). Avui en dia, només es conserva el 3% del manuscrit original. La Biblioteca Britànica en té 24 volums. Avui dia resisteixen poc menys de 400 volums, uns 800 capítols, el que seria aproximadament un 3,5 % del treball original. La col·lecció més completa és a la Biblioteca Nacional de la Xina, a Beijing, que guarda 221 volums. La segona col·lecció més abundant és al Museu Nacional del Palau, a la ciutat de Taipei, on es guarden 62 volums.
Algunes seccions de l'enciclopèdia de Yongle (les seccions 10.270 i 10.271) es troben a la Biblioteca Huntington, a San Marino (Califòrnia).
51 volums són al Regne Unit, a la Biblioteca Britànica, a la Bodleian Library a Oxford, a l'Escola d'Estudis Africans i Orientals de la Universitat de Londres i a la biblioteca de la Universitat de Cambridge. La Biblioteca del Congrés dels Estats Units guarda 41 volums; La Cornell University Library té 6 volums; i 5 volums es troben distribuïts per diverses biblioteques d'Alemanya.

## Referències

* ↑ Yongle dadian (en anglès). Encyclopædia Britannica, 12 de febrer 2014.
* ↑ «Yongle dadian | Chinese encyclopaedia» (en anglès). Encyclopedia Britannica.
* 1 2 «Great Canon of the Yongle Reign» (en anglès). Arxivat de l'original el 2022-07-27. [Consulta: 5 octubre 2017].
* ↑ Wilkinson, Endymion. Chinese History: A Manual (en anglès). Harvard University Asia Center, 2000, pp. 604–5. ISBN 0-674-00249-0.
* ↑ «Yongle Encyclopedia», 1403. [Consulta: 11 novembre 2019].
* ↑ «Yung-lo ta-tien (Vast Documents of the Yung-lo Era) Compiled by Chieh Chin, et. al». Arxivat de l'original el 2018-02-02. [Consulta: 11 novembre 2019].
# Anomobryum julaceum

Anomobryum julaceum és una espècie de molsa de la família de les Briàcies, autòctona de Catalunya.

## Descripció

Molsa de mida petita (fins a 1,5 (rarament 4) centímetres d'alçària), prima (0.25–0.5 mil·límetres), un poc ramificada i de color verd clar i brillant. Els fil·lidis tenen una disposició imbricada al voltant del caulidi, fet que provoca que tingui una aparença julàcia (tiges de forma cilíndrica). Els fil·lidis presenten un nervi percurrent o excurrent, són ovats, enters, obtusos o lleugerament apiculats, còncaus. Poden presentar bulbils a les axil·les dels fil·lidis. L'esporòfit presenta una seta de fins a 2 centímetres d'alt i una càpsula periforme d'uns dos mil·límetres, que pot ser pèndula o horitzontal, amb un peristoma grog. Apareixen des de finals de primavera fins a la tardor. El coll de la càpsula és la meitat de llarg que la urna. Els fil·lodis de la base de la seta són lleugerament que la resta.

## Ecologia i distribució

Forma gespes laxes sobre sòls o roques granítiques o lleugerament bàsiques, descompostes d'indrets ombrívols, humits o propers a surgències d'aigua i rierols de l'estatge montà. És nativa d'arreu del món excepte l'Antàrtida i Sud-amèrica. Present a Catalunya i Andorra, apareix de forma rara al Pallars Sobirà, Alta Cerdanya, Ripollès, al Montseny i al Montnegre.

## Referències

* ↑ «Anomobryum julaceum W.P.Schimper, 1860». GBIF. [Consulta: 30 març 2019].
* 1 2 3 Casas, Creu. Flora dels briòfits dels Països Catalans. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 2001. ISBN 84-7283-583-9.
* 1 2 VVAA. Mosses and liverworts of Britain and Ireland: a field guide. Plymouth: British Bryological Society, 2010, p. 848.
# Línia alba

La línia alba és una forta estructura fibrosa de línia mitjana de la paret abdominal anterior situada entre els dos músculs recte de l'abdomen (un a banda i banda). El melic és un defecte de la línia alba per on passen els vasos umbilicals fetals abans del naixement. La línia alba es forma per la unió d'aponeurosis (dels músculs de la paret abdominal anterior) que formen col·lectivament la beina dels rectes. La línia alba s'uneix a l'apòfisi xifoide superiorment, i a la símfisi púbica inferior. És estret a la part inferior on els dos músculs rectes de l'abdomen estan en contacte l'un amb l'altre posterior a ell, i s'eixampla a la part superior des de just per sota del melic.
El nom alba, ve del llatí i significa blanca, ja que la línia alba es compon principalment de col·lagen teixit connectiu, que té un aspecte blanc.
En individus prou musculosos, la seva presència es pot veure a la pell, formant la depressió entre les meitats esquerra i dreta dels músculs rectes.

## Referències

* 1 2 3 Sinnatamby, Chummy. Last's Anatomy. 12th. Elsevier Australia, 2011, p. 224. ISBN 978-0-7295-3752-0.
* 1 2 Gräβel, David; Prescher, Andreas; Fitzek, Sabine; Keyserlingk, Diedrich Graf v.; Axer, Hubertus «Anisotropy of human linea alba: A biomechanical study» (en anglès). Journal of Surgical Research, vol. 124, 1, 01-03-2005, pàg. 118–125. DOI: 10.1016/j.jss.2004.10.010. ISSN: 0022-4804. PMID: 15734489.
# Du Jin

Du Jin (xinès simplificat i tradicional: 杜堇; pinyin: Dù jǐn) fou un pintor xinès de paisatges, figures humanes, flors i animals. Va viure durant la dinastia Ming. No es coneixen les dates del seu naixement i de la seva mort. Se sap que va néixer a Dantu, actualment Zhenjiang, província de Jiangsu.
Va intentar ser funcionari però no ho va aconseguir. A poc a poc va esdevenir lletrat i pintor professional. Es va traslladar a Pequín on va pintar moltes de les seves obres i va viatjar pels voltants de Nanjing. Una de les seves obres més famoses que es conserven és “Fruint de les antiguitats”. El seu estil s'inspirava en l'academicisme dels Song del Sud.

## Referències

* ↑ Clunas, Craig,. Chinese painting and its audiences. ISBN 978-0-691-17193-7.

## Bibliografia

* “Issues of Authenticity in Chinese Painting”, Capítol “,Du Jin's Enjoying Antiquities: A Problem in Connoisseurship” de Stephen Little. Smith, Judith G., and Wen C. Fong, eds., with contributions by Richard M. Barnhart, James Cahill, Wen C. Fong, Robert E. Harrist, Jr., Maxwell K. Hearn, Hironobu Kohara, Sherman Lee, Stephen Little, Qi Gong, Shih Shou-chien, Jerome Silbergeld, and Wan-go Weng (1999)

## Enllaços externs

* http://www.chinaonlinemuseum.com/painting-du-jin-enjoying-antiquities.php
* http://www.npm.gov.tw/exh101/du_jin/en/en_01.html Arxivat 2013-10-29 a Wayback Machine.
* http://www.chinaonlinemuseum.com/painting-du-jin-fu-sheng.php
# Mini Cooper

«Mini Cooper» té aquests significats:
* El Mini, una sèrie de diferents models d'automòbil produïts per BMW des del 2000. Hi ha diferents models de cotxe amb el nom "Mini Cooper", com ara el Mini Hatch, el Mini Convertible, el Mini Clubman, el Mini Countryman, el Mini Coupé, el Mini Roadster, i el Mini Paceman
* Un model de Mini anomenat "Mini Cooper" fou construït per la British Motor Corporation entre 1961 i 1971, i posteriorment entre 1990 i 2000. John Cooper, propietari de la Cooper Car Company i dissenyador i constructor de Fórmula 1 i cotxes de ral·li, va veure el potencial del Mini original per a la competició, i va treballar conjuntament amb Issigonis, el dissenyador del Mini original.
# Eremophila (ocell)

Eremophila és un gènere d'ocells de la família dels alàudids (Alaudidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 13.1, 2023) aquest gènere està format per dues espècies:
* Eremophila alpestris - alosa banyuda.
* Eremophila bilopha - alosa del Sàhara.

## Referències

* ↑ Gill, Frank; Donsker, David; Rasmussen, Pamela. «Nicators, Bearded Reedling, larks= 11 octubre 2024» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2.
* ↑ «Eremophila (ocell)». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 octubre 2024(català)
# Trioniquins

Els trioniquins (Trionychinae) és una subfamília de tortugues de la família Trionychidae.

## Classificació
### Gèneres

* Amyda
* Apalone
* Chitra
* Dogania
* Nilssonia
* Palea
* Pelochelys
* Pelodiscus
* Rafetus
* Trionyx

## Referències

* ↑ Rhodin 2010, pp. 000.91-128

### Bibliografia

* «Turtles of the World 2010 Update: Annotated Checklist of Taxonomy, Synonymy, Distribution and Conservation Status» (pdf) p. 000.89–000.138. [Consulta: 5 febrer 2011].
# Supercopa d'Europa de futbol 1988

La Supercopa d'Europa de futbol 1988 es va disputar entre els campions de la Copa d'Europa 1987–88, el PSV Eindhoven, i els guanyadors de la Recopa d'Europa 1987-88, el KV Mechelen, amb victòria pel KV Mechelen per 3–1 en el resultat global.

## Detalls del partit
### Anada

| KV Mechelen | 3–0 | PSV Eindhoven |
| Bosman 16', 50' De Wilde 17' | Informe | |

### Tornada

| PSV Eindhoven | 1–0 | KV Mechelen |
| Gillhaus 78' | Informe | |
El KV Mechelen va guanyar 3–1 en el global de l'eliminatòria.
* Supercopa d'Europa 1988
* KV Mechelen Primer títol

## Referències

* ↑ «Mechelen miracle continues». UEFA. [Consulta: 14 març 2008].

## Vegeu també

* Copa d'Europa 1987–88
* Recopa d'Europa 1987–88

## Enllaços externs

* Resum d'UEFA
* Resum de RSSSF
# Còssifa d'Isabel

El còssifa d'Isabel (Cossypha isabellae; syn: Oreocossypha isabellae) és una espècie d'ocell paseriforme de la família dels muscicàpids. Es troba als boscos dels altiplans del Camerun,a la regió fronterera entre el Camerun i Nigèria.El seu hàbitat principal són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de l'estatge montà. El seu estat de conservació és considerat de risc mínim.
El nom específic d'Isabel fa referència a Isabel Burton, més coneguda com a Lady Burton (1831-1896), viatgera, escriptora i muller de Sir Richard Francis Burton.

## Taxonomia

Segons el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), aquest tàxon estaria classificat dins del gènere monotípic Oreocossypha. Tanmateix, altres obres taxonòmiques, com la llista mundial d'ocells del Congrés Ornitològic Internacional (versió 12.1, gener 2021), no reconeixen aquest gènere i consideren l'espècie isaballae (l'única que el compon) dins del gènere Cossypha.

## Referències

* 1 2 Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «còssifa d'Isabel». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 14 gener 2021].
* 1 2 del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 700. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Mountain Robin-chat. Oreocossypha isabellae» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 16 gener 2021].
* ↑ «Chats, Old World flycatchers». IOC World Bird List Version 11.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2021. [Consulta: 27 desembre 2021].
# Damián Ísmodes Saravia

Damián Ísmodes Saravia (nascut el 10 de juny de 1989 a Lima) és un futbolista peruà.
Ha estat internacional amb el Perú i ha jugat per clubs com Club Universitario de Deportes, Racing de Santander, i SD Eibar.

## Referències

* ↑ El Racing ficha al peruano Ismodes (Racing sign Peruvian Ismodes); Marca, 30 gener 2008 (en castellà)
* ↑ Racing Santander 1–0 Osasuna Arxivat 2013-01-02 at Archive.is; ESPN Soccernet, 18 maig 2008
* ↑ El Racing cede a Ísmodes al Eibar (Racing loan Ísmodes to Eibar); Marca, 1 febrer 2009 (en castellà)
# Derick Thomson

Derick S. Thomson MA, BA, Dlitt, FRSE, FBA, conegut com a Ruaraidh MacThòmais en gaèlic escocès, (Upper Bayble, Lewis, 5 d'agost de 1921 - 21 de març de 2012) fou un poeta, assagista, editor, lexicògraf escocès. Era originari de Upper Bayble (Pabail Uarach), com els autors gaèlics Iain Crichton Smith i Anna Frater, però passà la major part de la seva vida a Glasgow.
És conegut per haver dirigit la revista i editorial Gairm, la més duradora en llengua gaèlica. També fou President Honorari de la Llibreria de Poesia Escocesa, i membre de la Reial Societat d'Edimburg i de l'Acadèmia Britànica.
Estudià a Stornoway, i anà a la Universitat d'Aberdeen, de Cambridge i de Bangor. Fou mestre a les universitats d'Edimburg, Glasgow i Aberdeen. Fou professor de cèltic a Glasgow el 1963, i es retirà el 1991. També ha estat president del Gaelic Books Council 1968-91; de la Scottish Gaelic Texts Society; membre del Scottish Arts Council i cap del Comitè de Gaèlic del Partit Nacional Escocès (SNP).
És autor d'An Introduction to Gaelic Poetry, The Companion to Gaelic Poetry, European Poetry in Gaelic, i els reculls de poemes Creachadh na Clarsaidh (El pillatge de l'arpa/clarsach), Meall Garbh/La muntanya escabrosa (1995), Smeur an Dochais etc.
# Deriva (navegació)

En navegació marítima, la deriva és la distància que recorre un vaixell per efecte del corrent, és a dir, pel desplaçament de la massa d'aigua en què es troba. El seu valor s'expressa en milles nàutiques. Per al càlcul sobre la carta cal conèixer el rumb (Rc) i la intensitat horària del corrent (Ihc) que afecten el vaixell. Ambdós valors apareixen en les publicacions nàutiques conegudes com a camins.

## Càlcul d'un corrent desconegut

En navegació, el rumb i la intensitat horària d'un corrent desconegut es poden calcular fàcilment coneixent la situació de partida, el rumb veritable (o el de superfície si hi ha vent) i la velocitat de vaixell, així com l'hora i la situació d'arribada.
* Sobre la carta es dibuixa el punt de partida, el rumb veritable (o el de superfície) i s'hi marca la situació estimada (Se), en què ens trobaríem si no hi hagués corrent. La situació estimada es calcula multiplicant el temps transcorregut (T) per la velocitat de vaixell (Vb).
* A continuació es marca sobre la carta la situació veritable (Sv) del vaixell coneguda per qualsevol procediment habitual (dues demores a terra simultànies, per exemple).
* Es traça una línia recta de la situació estimada (Se) a la situació veritable (Sv). La desviació en graus d'aquesta línia pel que fa al nord veritable és el rumb del corrent (Rc).
* Per conèixer la intensitat horària (Ihc), es mesura la deriva, és a dir, la distància que hi ha entre la situació estimada (Se) i la situació veritable (Sv), i es divideix entre el temps transcorregut. El resultat és la intensitat horària del corrent expressat en nusos.
Per poder calcular un corrent desconegut mitjançant dues demores no simultànies s'utilitza el mètode Lasheras.

## Referències

* ↑ «deriva». Diccionario de la lengua española. Real Academia Española (castellà).
* ↑ Murrant, Jim. La biblia de la navegación deportiva. Barcelona: Grupo editorial CEAC, 1997, p. 162-164. ISBN 84-329-1931-4.

## Enllaços externs

* Navigational Algorithms - ChartWork: llibreria de programes que inclou càlculs amb corrents
# Cryptotis medellinia

Cryptotis medellinia és una espècie de mamífer de la família de les musaranyes (Soricidae) endèmic de Colòmbia, on se'l coneix de les parts septentrionals de la Serralada Occidental i la Serralada Central a elevacions d'entre 2.500 i 2.800 m. L'espècie viu en bosc montà i àrees cultivades i és una de les preses de la guineu menjacrancs. El nom específic es refereix a la ciutat de Medellín.

## Referències

* ↑ Hutterer, Rainer. Mammal Species of the World: A Taxonomic and Geographic Reference (3a ed). Johns Hopkins University Press, 2005, p. 220–311. ISBN 978-0-8018-8221-0 [Consulta: 31 agost 2009]. «Soricomorpha»
* 1 2 Woodman, N. (2008) Cryptotis medellinia A: UICN 2009. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Versió 2009.1. www.iucnredlist.org Consultat el 1 setembre 2009.
# Ctenochromis polli

Ctenochromis polli és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 9,1 cm de longitud total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical entre 24 °C-26 °C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: riu Congo.

## Referències

* 1 2 3 «Ctenochromis polli» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 4.
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1991. Aquarien atlas. Bd. 3. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 1104 p.
* ↑ Lamboj, A., 2004. The Cichlid Fishes of Western Africa. Birgit Schmettkamp Verlag, Bornheim, Alemanya. 255p.