OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bernâtre

Bernâtre és un municipi francès situat al departament del Somme i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 45 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Bernâtre era de 45 persones. Hi havia 25 famílies de les quals 10 eren unipersonals (10 homes vivint sols), 10 parelles sense fills i 5 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 36 habitatges, 24 eren l'habitatge principal de la família i 12 eren segones residències. Tots els 36 habitatges eren cases. Dels 24 habitatges principals, 21 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 2 tenien tres cambres, 7 en tenien quatre i 15 en tenien cinc o més. 16 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 11 habitatges hi havia un automòbil i a 8 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Bernâtre el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 8 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 33 persones, 23 eren actives i 10 eren inactives. De les 23 persones actives 21 estaven ocupades (13 homes i 8 dones) i 1 aturada (1 home). De les 10 persones inactives 5 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Bernâtre a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Bernâtre a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Estació de Granollers

«Estació de Granollers» té aquests significats:
* Estació de Granollers-Canovelles, estació de ferrocarril propietat d'adif a la línia Barcelona-Ripoll
* Estació de Granollers Centre, estació de la línia R2 de Rodalies Renfe de Barcelona
* Estació de les Franqueses - Granollers Nord, estació de la línia R2 Nord de la xarxa de Rodalies Renfe de Barcelona
# Leont (ambaixador)

Leont (en llatí Leo o Leon, en grec antic Λέων, -οντος) fou un dels tres ambaixadors enviats per Esparta per dissuadir als atenencs de la seva aliança amb Argos el 420 aC.
Algun l'identifiquen amb el pare d'Antàlcides i amb l'espartà èfor epònim (ἐπώνυμος) del 14è any de la guerra del Peloponès (418 aC), segons Xenofont. També s'identifica amb un Lleó que va ser enviat amb Antístenes el 412 aC com a ἐπιβάτης (de significat desconegut), i a la mort de Pedàrit va rebre el nomenament per succeir-lo en el comandament, com explica Tucídides.

## Referències

* ↑ 4.Leo or Leon a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 734
Viccionari
# Ignacio de Rivera Buxareu

Ignacio de Rivera Buxareu, (Barcelona, 17 de gener de 1933 - 28 de març de 2020) va ser un arquitecte català.
Va estudiar a l'Escola Tècnica Superior d'Arquitectura de Barcelona obtenint el títol el 1958 i el doctorat el 1975. Compaginà la seva tasca d'arquitecte amb la docència essent professor encarregat de l'assignatura Anàlisis de Formes des de l'octubre del 1964. Des del setembre del 1975 fins al 2003 fou professor titular del Departament d'Expressió Gràfica Arquitectònica de l'Escola Tècnica Superior d'Arquitectura de Barcelona. Pel que fa a l'arquitectura, va realitzar habitatges uni i plurifamiliars, residències, hotels, col·legis, instal·lacions comercials i esportives, oficines, etc. També va treballar en els camps de l'interiorisme, la decoració i el disseny. Algunes de les seves obres més importants són les oficines i magatzems de l'empresa Ina Rodaments premiada amb el Fad d'interiorisme i decoració del 1961 al millor establiment comercial o els trampolins de salts d'esquí PK 20, 45 i 75 m al Club d'Esquí Supermolina. Entre els seus dissenys cal destacar la cadira (1962), dissenyada en col·laboració amb Ramon Marinel·lo.

## Referències

* ↑ «Fitxa al web del Disseny Hub Barcelona». Arxivat de l'original el 2012-11-27. [Consulta: 16 abril 2012].

## Enllaços externs

* Fitxa Arxivat 2012-11-27 a Wayback Machine. a la col·lecció de disseny industrial del Disseny Hub Barcelona
# Les Godelureaux

Les Godelureaux és una pel·lícula francesa dirigida per Claude Chabrol, estrenada el 1961.

## Argument

Ronald és un jove ric ociós, mentre és al cafè Le Flore, un grup de joves dirigida per Arthur, un jove burgès, desplaça el seu cotxe per posar-hi el seu. De tornada Ronald és vexat i és la riota de la terrassa del cafè. Marxa elaborant la seva venjança sota la forma d'un joc sàdic. Ambroisine en serà l'instrument: Arthur se n'enamorarà bojament, però Ronald serà el director d'orquestra no sempre ocult d'aquesta relació.

## Repartiment

* Jean-Claude Brialy: Ronald
* Bernadette Lafont: Ambroisine
* Charles Belmont: Arthur
* André Jocelyn: El jove home
* Jean Galland: L'oncle d'Arthur
* Sacha Briquet: Henri, el promès
* Jean Tissier: El president
* Laura Carli: Tia Suzanne
* Sophie Grimaldi: La promesa
* Serge Bento: Bernard 1, el repartidor
* Pierre Vernier: Bernard 2
* Jeanne Pérez: La vídua Goupil
* Corrado Guarducci: el pintor
* Stella Dassas: La duquessa
* Stéphane Audran: Xavière, la dansarina
* Jacques Ralf
* Robert Barre
* Fabrizio Capucci
* Jean-Marie Arnoux
* Henri Attal: Un client
* Michel Beaune
* Jean Bouchaud
* André Chanal
* André Clair
* Claude Caroll
* Liliane David
* Pascal Fardoulis
* Rudy Lenoir
* Bernard Papineau
* Danièle Rosen
* André Tomasi
* Dominique Zardi: Un client
* Claude Chabrol: Un client (no surt als crèdits)
# JBR

JBR, inicials de Josep Boniquet Riera, fou la marca comercial dels autocicles que fabricà entre 1921 i 1923 l'odontòleg català Josep Boniquet al seu propi domicili, situat al carrer València de Barcelona.
El 1924, Boniquet abandonà la marca JBR i passà a fabricar els seus vehicles sota la marca S.T.O.R.M..

## Història

Seguint la tradició familiar, Josep Boniquet i Riera era odontòleg, com ho fou el seu pare Josep Boniquet i Colobrans i el seu fill, Josep Boniquet i Alfonso. Boniquet tenia diverses aficions, entre elles la pintura, l'automobilisme i el motociclisme (de fet, es va morir en un accident de motocicleta).
El 1920, Boniquet va construir el seu primer autocicle, equipat amb motor MAG, i el va registrar amb les sigles JB. El 1921 va començar a fabricar els JBR, uns autocicles esportius equipats amb motors Ruby que resultaven molt competitius: un d'ells, pilotat pel mateix Boniquet, va guanyar el Trofeu Armangué i la prova d'autocicles del Gran Premi d'Espanya de 1923 en la categoria de 750cc i un altre va obtenir un bon resultat a la Pujada a La Rabassada. Boniquet fabricava els seus autocicles a casa seva i, un cop acabats, calia baixar-los al carrer amb corrioles des de la terrassa.

## Microcotxe (1947)

El 1947, més de 20 anys després de la desaparició de la marca, Josep Boniquet va construir un microcotxe al qual anomenà també JBR. Era un petit vehicle de tres rodes, amb tracció posterior, un únic far central, carrosseria feta de pasta de paper -aprofitant fulls del diari La Vanguardia- i un motor de procedència no aclarida, però del qual s'ha dit que podria haver estat un Sanglas de 348 cc o un BSA.
El microcotxe JBR fou un exemplar únic, construït únicament per a l'ús personal de Josep Boniquet, i no fou doncs comercialitzat.

## Referències

* 1 2 «JBR (Josep Boniquet Riera) (1920-1924)» (en castellà). autopasion18.com. [Consulta: 24 març 2016].
* ↑ Del Arco, Javier; Arderiu, Miquel; Montero, Xavier; Camp, Jordi. «D'Hispano Suiza i David a Nacional Pescara». A: Història de l'automobilisme a Catalunya. Barcelona: Planeta, 1990, p. 256. ISBN 84-320-6249-9.
* ↑ «JBR» (en castellà). losorigenes.net, 2007. Arxivat de l'original el 2016-04-23. [Consulta: 24 març 2016].
# JClic

El JClic és una versió del programari lliure educatiu Clic, creat per Francesc Busquets i distribuït sota la llicència GPL que permet crear diversos tipus d'activitats educatives multimèdia: associació, relació, trencaclosques, exercicis d'omplir buits, etc. És una aplicació senzilla i intuïtiva.
Permet crear, realitzar i avaluar activitats educatives multimèdia a través de la programació Java. Funciona en entorns operatius Lunux, Mac OS X, Windows i Solaris. En concret, està format per quatre aplicacions, JClic applet permet pincrustar les activitats en una pàgina web, Jclic player és un programa per fer les activitats des del disc dur de l'ordinadors sense haver d'estar connectat a internet, JClic author és una eina per crear, editar i publicar les activitats de manera senzilla i JClic reports és un mòdul que recull dades i genera informes sobre els resultats de les activitats.
Impulsat per la Generalitat de Catalunya, la Junta d'Andalusia el va incorporar al sistema operatiu Guadalinex.

## Referències

* 1 2 3 Antonia Domínguez Miguela; Miram Fernández Santiago GUÍA PARA LA INTEGRACIÓN DE LAS TICS EN EL AULA DE IDIOMAS. Servicio de Publicaciones de la Universidad de Huelva, 16 abril 2018, p. 80–. ISBN 978-84-17288-00-6.
* ↑ Eduardo Guerrero Sánchez. Sistemas de evaluación informatizada. Marpadal Interactive Media S.L., 1 octubre 2014, p. 5–. ISBN 978-84-15878-20-9.

## Enllaços externs

* ZonaClic amb informació sobre el programa i enllaços per baixar-vos-el.
* Pàgina personal de Francesc Busquets
# Ippòlita Maria Sforza

Ippòlita Maria Sforza (Cremona, Ducat de Milà 1446 - Nàpols, Regne de Nàpols 1488) fou una princesa milanesa, va ser membre de la Casa de Sforza, una poderosa família italiana de condottieros que va governar el ducat de Milà entre 1450 i 1535. Va ser la primera esposa d'Alfons de Nàpols, duc de Calàbria, que més tard va regnar com a Alfons II de Nàpols.

## Orígens familiars

Va néixer el 18 d'abril de 1446 a la ciutat de Cremona sent la segona filla del duc Francesc I Sforza i Blanca Maria Visconti. Fou neta per línia paterna del condottiero Muzio Sforza i Llúcia da Torsano, i per línia materna de Felip Maria Visconti i la seva amistançada Agnès del Maino. Així mateix fou germana de Galeàs Maria Sforza i Lluís Maria Sforza.
Hipólita va ser una dona molt intel·ligent i culta. Va tenir com a tutor al gramàtic i erudit grec Constantí Lascaris, que li va ensenyar filosofia i grec. Rebia les classes en una escola de palau juntament amb els seus germans. Quan tenia 14 anys va donar un discurs en llatí davant el papa Pius II en la Dieta de Màntua, que es va fer cèlebre quan va circular en forma de manuscrit.
Va escriure nombroses cartes, que s'han publicat a Itàlia en un llibre titulat «Les cartes de Hipólita María Sfroza». També va escriure poesia i una elegia dedicada al seu pare. Morí el 20 d'agost de 1488 a la ciutat de Nàpols.

## Núpcies i descendents

Es casà a la Catedral de Milà el 10 d'octubre de 1465 amb Alfons de Calàbria, fill de Ferran I de Nàpols i Isabel de Chiaramonte i futur rei amb el nom d'Alfons II de Nàpols. D'aquesta unió nasqueren tres fills:
* Ferran II de Nàpols (1469-1496), rei de Nàpols
* Isabel de Nàpols (1470-1524), duquessa de Bari i casada el 1489 amb el seu oncle, el duc Joan Galeàs Sforza
* Pere de Nàpols (1471-1491), príncep de Rossano

## Referències

* ↑ Charles Cawley, Medieval Lands, ducs de Milà
* 1 2 Jane Stevenson. Women Latin poets: language, gender, and authority, from antiquity to the Eighteenth Century. Oxford University Press, 2005.
* ↑ Colin Tribble, A Trusting Partnership: Sentiment and Politics in Quattrocento Dynastic Unions, tesis no publicada (Universisdad de Edimburgo, 2012).
* ↑ Silvano Borsari, ARAGONA, Pietro d'. In: Dizionario biografico degli italiani, Vol. III, Roma: Istituto dell'Enciclopedia Italiana, 1961
# Lincoln Chafee

Lincoln Davenport "Linc" Chafee (Providence, Rhode Island, 26 de març de 1953) és un polític nord-americà. Des de gener de 2011 ocupa el càrrec de governador de Rhode Island. Abans de la seva elecció com a governador Chafee formava part del Senat dels Estats Units com republicà des de 1999 fins que va perdre el seu intent de reelecció del Senat el 2006. El 2007, va deixar el Partit Republicà i es va convertir en independent.

## Referències

* ↑ «Chafee quietly quits the GOP» (en anglès).

## Enllaços externs

* Pàgina oficial del Governador de Rhode Island
# Llac Tsimanampetsotsa

El llac Tsimanampetsotsa (francès: Lac Tsimanampetsotsa) és un llac salat de la província de Toliara, al sud-oest de Madagascar. El llac és una important zona humida, protegit dins d'un parc nacional i pel Conveni de Ramsar. L'àrea protegida ocupa una superfície de 456 km², encara que la superfície del llac és molt menor.

## Referències

* ↑ (anglès) Lake Tsimanampetsotsa, a Modern Alkaline Playa Lake in Madagascar Arxivat 2011-06-08 a Wayback Machine.
# Llac Texoma

El llac Texoma és un dels embassaments més grans dels Estats Units i el dotzè llac més gran del Cos d'Enginyers de l'Exèrcit dels Estats Units. El llac Texoma està format per la presa Denison al Riu Vermell, als comtats de Bryan, Oklahoma i Grayson, Texas; a 1.168 quilòmetres (726 milles) de la desembocadura. Es troba a la convergència dels rius Vermell i Washita. El projecte va finalitzar l'any 1944. La presa està situada a 8 quilòmetres (5 milles) al nord-oest de Denison, Texas i 24 quilòmetres (15 milles) al sud-oest de Durant, Oklahoma.
El llac Texoma atrau 6 milions de visitants cada any.
Oklahoma té, dins dels seus límits, una major superfície de llac que l'estat de Texas.

## Referències

* 1 2 «Tulsa District Lake Information» (en anglès), 26-06-2007. Arxivat de l'original el 2007-06-26. [Consulta: 28 desembre 2022].
# Pithecia isabela

Pithecia isabela és una espècie de primat del grup dels micos del Nou Món oriünda de l'est del Perú, entre el riu Marañón i el riu Ucayali. Té una llargada total de 76–92 cm i una cua de 40-48 cm. Fou descrita el 2014 en el marc d'una revisió de la taxonomia dels saquis. La part superior de les mans i els peus està coberta de pèls blancs i curts. L'espècie fou anomenada en honor d'Isabel Godin des Odonais.

## Referències

* ↑ Marsh, L. K. 2014. « A taxonomic revision of the saki monkeys, Pithecia Desmarest, 1804». Neotropical Primates, 21: 1-163
# Calamus taurinus

Calamus taurinus és un peix teleosti de la família dels espàrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Pot arribar als 40 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes del sud-est del Pacífic: és una espècie de peix endèmica de les Illes Galápagos.

## Referències

* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Torres, Armi G.; Bailly, Nicolas. «Calamus taurinus (Jenyns, 1840) -Galapagos porgy» (en anglès). FishBase.
# Fernando Méndez (cineasta)

Fernando Antonio Méndez García (Zamora, Michoacán, Mèxic, 20 de juliol de 1908; Ciutat de Mèxic, 17 d'octubre de 1966), conegut com a Fernando Méndez, va ser un cineasta, escenògraf, argumentista, guionista, maquillador, auxiliar de so i productor mexicà dels anys 40 al 50.

## Filmografia
### Director

* La reina de México (migmetratge; 1939)
* Allá en el Bajío (1941)
* La leyenda del bandido (1942)
* Las calaveras del terror (1944)
* El criollo (1945)
* Barrio bajo (1950)
* Los apuros de mi ahijada (1950)
* Fierecilla (1950)
* El suavecito (1950)
* La hija del ministro (1951)
* El lunar de la familia (1952)
* Genio y figura (1952)
* La mujer desnuda (1953)
* Los tres Villalobos (1955)
* Ladrón de cadáveres (1957)
* El vampiro (1957)
* El ataúd del vampiro (1957)
* Hay ángeles con espuelas (1957)
* El cofre del pirata (1958)
* Misterios de ultratumba (1959)
* El grito de la muerte (1959)
* Venganza apache (1960)
* Mujeres engañadas (1961)

### Argument/producció

* Ángeles del arrabal (1949; dir. Raúl de Anda)
* Contrabando (1933; dir. Alberto Méndez Bernal)

## Família

Va ser nebot de Pedro García Urbizu, un dels primers a exhibir cinema a Zamora, Michoacán, i del seu germà Francisco García Urbizu, productor i director de diverses pel·lícules mudes entre 1919 i 1931

## Referències

* ↑ Diezmartínez, E. (2023). Hooked on Classics: Fernando Méndez. Patreon, 03 may. (Consultado viernes, 5 de mayo del 2023.)
* ↑ Portal del Cine y el Audiovisual Latinoamericano y Caribeño (Consultado viernes, 5 de mayo del 2023.)
* ↑ Biografía de Fernando Antonio Méndez García (Consultado viernes, 5 de mayo del 2023.)
* ↑ De la Vega Alfaro, E. (1995). Contrabando: primera incursión del cine sonoro mexicano en el tema fronterizo. Consejo Nacional para la Cultura y las Artes/Instituto Mexicano de Cinematografía https://core.ac.uk/works/77731290 (Consultado viernes, 5 de mayo del 2023.)
# Turbigo

Turbigo (Turbigh en llombard, Türbigh en dialecte milanès) és un municipi italià, situat a la regió de Llombardia i a la ciutat metropolitana de Milà. L'any 2010 tenia 7.485 habitants.
# Puig del Coll del Jou

El Puig del Coll del Jou és una muntanya de la Serra de Tramuntana de Mallorca, que té una altura de 1052 m. Pertany als municipis de Bunyola i Escorca, tot i que prop del límit amb el de Sóller. Rep aquest nom a causa de la seva proximitat al Coll del Jou, coll que separa aquest cim de la resta de la serra d'Alfàbia.

## Principals accessos

* Des de Biniaraix, pel Barranc de Biniaraix.
* Des de Biniaraix, pel Portell de sa Costa i el Coll de l'Ofre.
* Des de l'embassament de Cúber.
* Des del Coll de Sóller, creuant la Serra d'Alfàbia.
* Des d'Orient, pel Pas de na Maria.
* Des d'Orient pel camí públic des coll des Vent i s'Aritjar.
* Des de Sóller, per S'Arrom.

## Referències

* ↑ Tramuntana Central. Mapa i guia excursionista. Granollers: Alpina, 2005.
* 1 2 Vallcaneras, Lluís. 20 itineraris alternatius per la serra de Tramuntana. Palma: Gràfiques Miramar, 1999. ISBN 84-922372-3-6.
* 1 2 «Senderismo en Mallorca. Travesía Coll de Sóller - Cúber». Pep Torrens. [Consulta: 24 agost 2020].
* 1 2 «Una volta per la serra d'Alfàbia i el pas de na Maria». Ara Balears. [Consulta: 24 agost 2020].
# Nemesi Marquès i Oste

Nemesi Marquès i Oste (Cabó, 17 de maig del 1935) és un sacerdot catòlic, representant personal del copríncep episcopal andorrà, el bisbe d'Urgell, des del 30 de juliol de 2003.
És el rector de Bellestar. Entre altres, ha publicat la seva tesi doctoral per la Universitat de Barcelona (1988): La reforma de les institucions d'Andorra (1975-1981): Aspectes interns i internacionals.

## Bibliografia

* Les institucions públiques del Principat Andorra: Universitat d'Andorra - Fundació Crèdit Andorrà, 2005. ISBN 9992015683
* La reforma de les institucions d'Andorra (1975-1981): Aspectes interns i internacionals Lleida: Virigili i Pagès, 1989. ISBN 8478560041 (Reimpresa en microforma: Barcelona: Universitat de Barcelona, 1991. ISBN 8478751769)
* Lleis i resolucions dels coprínceps i els seus delegats, 1900-1979 Andorra: Casal i Vall, 1980
# Nemegtosaure

El nemegtosaure (Nemegtosaurus, "llangardaix de Nemegt") és un gènere representat per una única espècie de dinosaure sauròpode titanosauroïdeu, que va viure a la fi del període Cretaci, fa aproximadament 83 i 65 milions d'anys, en el Campaniano i el Mastrichtiano, en allò que avui en dia és Àsia. L'espècie tipus Nemegtosaurus mongoliensis, va ser descrit en 1971. Una segona espècie N. pachi, va ser descrita en 1977, però és conciderada com a dubtosa. El nom prové de la Formació Nemegt on fos oposat, en el Desert de Gobi, en Omnogov, Mongòlia. Tènia un cap llarg, inclinada i, com la majoria dels sauròpodes, les dents com a clavilles. Hunt et al. en 1994, van assignar a Nemegtosaurus juntament amb quaesitosaure a la família Dicraeosauridae, dins de Diplodocidae. No va ser fins a 1995 que Calvo, Salgado i Còria revisessin la reconstrucció del crani i van demostrar que pertanyia a un parent de braquiosaure, un macronaris. Però no va ser fins a 2004 quan el crani de Bonitasaura i rapetosaure anessin assignats fermament a Titanosauria, que Nemegtosaurus adquirís el seu actual estatus, i s'erigeix la subfamília Nemegtosaurinae dins de Saltasauridae per contenir-los. S'ha proposat que el crani pertany ralmente a Opisthocoelicaudia, encara que l'esquelet postcraneal d'aquests pertany clarament a una altra família.
Sauropodomorpha :
Regne: Animalia
Filum: Chordata
Classe: Sauropsida
Clade: Avemetatarsalia
Clade: Dinosauria :
Sauropodomorpha :
Sauropoda :
Neosauropoda :
Macronaria :
Titanosauria :
# Nemesi

Nemesi és el nom dels següents personatges:
* Biografies:
** Nemesi d'Emesa, escriptor grec
** Nemesi de Capadòcia, prefecte de Capadòcia
* Mitologia:
** Nèmesi, deïtat
Viccionari
# Bandera de Ceuta

La bandera de Ceuta consisteix en una divisió en vuit parts de color blanc i negre en forma de triangles rectangles amb un escut central que mostra el blasó municipal. La bandera civil omet l'escut central. Pareix que la bandera té l'origen en la bandera dels cavallers templers.
La divisió en vuit parts és idèntica a la de la bandera de Lisbóa, per commemorar la conquesta de la ciutat pels portuguesos el 1415.

## Referències

* 1 2 Pérez de Lama, Ernesto (dir.). Manual del Estado Español 1999. Madrid: LAMA, 1998, p. 498. ISBN 84-930048-0-4.
* 1 2 CBS News. The New York Times Encyclopedic Almanac. New York Times, Book & Educational Division, 1973, p. 750.
# Essex Fells

Essex Fells és una població dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2008 tenia 2.107 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Essex Fells tenia 2.162 habitants, 737 habitatges, i 605 famílies. La densitat de població era de 592 habitants/km².
Dels 737 habitatges en un 40% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 75,3% hi vivien parelles casades, en un 5,3% dones solteres, i en un 17,9% no eren unitats familiars. En el 15,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,93 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,28.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,7% tenia menys de 18 anys, un 3,6% entre 18 i 24, un 24,5% entre 25 i 44, un 27,5% de 45 a 60 i un 14,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 148.173 $ i la renda mediana per família de 175.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 100.000 $ mentre que les dones 52.266 $. La renda per capita de la població era de 77.434 $. Aproximadament el 0,3% de les famílies i l'1,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Essex Fells». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Essex Fells». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.