OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jack Charlton

John Charlton, conegut com a Jack Charlton o Jackie Charlton, OBE (8 de maig de 1935 - Northumberland, 10 de juliol de 2020) fou un futbolista anglès de la dècada de 1960. Fou el germà gran de Bobby Charlton.
Fou internacional amb la selecció d'Anglaterra amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1966. Defensà els colors de Leeds United FC entre 1950 i 1973.
Un cop retirat destacà com a entrenador, a clubs com Middlesbrough FC, Sheffield Wednesday FC, Newcastle United FC, però sobretot amb la selecció d'Irlanda, a la que classificà per primer cop en la seva història per a un Mundial de futbol el 1990.

## Palmarès
### Jugador
#### Leeds United

* Football League First Division: 1968-69
* Football League Second Division: 1963-64
* FA Cup: 1972
* Football League Cup: 1968
* FA Charity Shield: 1969
* Copa de Fires: 1968, 1971

#### Anglaterra

* British Home Championship: 1964-65, 1965-66, 1967-68, 1968-69
* Copa del Món de futbol: 1966

### Entrenador
#### Middlesbrough

* Football League Second Division: 1973-74
* Copa anglo-escocesa de futbol: 1976

## Referències

* ↑ «Jack Charlton: 1966 England World Cup winner dies aged 85». BBC Sports. [Consulta: 11 juliol 2020].
* ↑ «England - International Results 1960-1969». RSSSF. [Consulta: 13 setembre 2017].
* ↑ «Jack Charlton». nationalfootballmuseum.com. Arxivat de l'original el 12 de gener 2014. [Consulta: 12 gener 2014].
* ↑ «Greatest Leeds XI - Leeds United FC - LeedsUtdMAD». Leedsunited-mad.co.uk. Arxivat de l'original el 24 gener 2011. [Consulta: 7 maig 2011].
* ↑ «Sports Personality 2008: Charlton given BBC Lifetime award». BBC, 14-12-2008 [Consulta: 20 desembre 2008].
* ↑ Anderson, Nicola «Artist made honorary citizen». Irish Independent, 14-01-1999 [Consulta: 10 setembre 2013]. «Dr Hill is just the 11th person to be awarded honorary citizenship since the foundation of the State.»
# Joc de la Bola

Joc de la Bola és un barri ubicat al nord-oest del centre urbà de la ciutat de Lleida.Limita amb els barris Camp d'Esports, Ciutat Jardí i Mariola i amb la partida de Vallcalent.
L'any 2008 tenia 3.385 habitants.

## Carreres

Els carres que pertanyeran al barri de joc de la bola són el carres: Rambla de la mercè, Carrer d'henry dunant, Carrer del mestre tonet, Carrer del joc de la bola, Carrer de segòvia, Carrer de l'alcalde pujol i comparteix amb altres barris el carres: Carrer de cristòfol de boleda, Passeig de l'onze de setembre, Carrer de ferran el catòlic, Carres del rossinyol, Carrer del bisbe irurita, Carrer del segrià, Carrer gran passeig de ronda.

## Referències

* ↑ «Carrerer_A0_2021.mxd».
* ↑ «La població de Lleida l'any 2008». Dades del fitxer de l'Ajuntament de Lleida a data 31/12/2008. Paeria de Lleida. [Consulta: 28 agost 2009].
* ↑ «Carrerer».
41° 37′ 08″ N, 0° 36′ 39″ E﻿ / ﻿41.61896°N,0.61073°E﻿ / 41.61896; 0.61073
# Valladolid (Mèxic)

* Per a altres significats, vegeu «Valladolid (Yucatán)».
Valladolid és un municipi a l'estat de Yucatán. Valladolid és la capital municipal i principal centre de població d'aquesta municipalitat. Aquest municipi és a la part nord-oest de l'estat de Yucatán. Limita al nord amb els municipis d'Ucú, al sud amb Umán, a l'oest amb Kanasín i a l'est amb Abalá.

## Referències

* ↑ Monografia municipal de Valladolid Arxivat 2016-07-25 a Wayback Machine. INAFED, 2015. (castellà)
# Pompeiòpolis

«Pompeiòpolis» té aquests significats:
Pompeiòpolis, llatí Pompeiopolis, és el nom llatí de diverses ciutats:
* Pompeiòpolis (Paflagònia)
* Nom que va portar temporalment Soli a Cilícia
* Nom que va portar temporalment Amisos al Pont
* Nom que va portar temporalment Magnòpolis a Capadòcia
* Pompelon, moderna Pamplona
# Guillermo Celis

Guillermo León Celis Montiel (nascut el 8 de maig de 1993) és un futbolista professional colombià que juga de migcampista al club Deportes Tolima de Categoria Primera A.

## Palmarès
### Club
#### Júnior

* Copa Colòmbia: 2015

#### Benfica

* Primera Lliga: 2016–17
* Supertaça Cândido de Oliveira: 2016

### Internacional
#### Colòmbia

* Copa Amèrica: Tercer lloc 2016

## Enllaços externs

* Guillermo Celis a FootballDatabase.eu
* Guillermo Celis a National-Football-Teams.com (anglès)
# Font del Boix (Bertí)

La font del Boix és una font del poble de Bertí, en el terme municipal de Sant Quirze Safaja, a la comarca del Moianès. Està situada a 825 metres d'altitud, al capdamunt de la cinglera dels Cingles de Bertí, al nord-oest de Can Rombella i al sud-oest dels Camps de Bellavista, al nord-est del Puigfred. És construïda de pedra picada; de tant d'entrar-hi els càntirs, es va anar esmolant i fa un call fondo. El termenal amb Sant Martí de Centelles hi passa arran.

## Referències

* ↑ «La font del Boix en el seu entorn». Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Garcia-Pey i Pey, Enric. «Boix, la font del». A: Recull onomàstic de Sant Quirze Safaja. Barcelona: Societat d'Onomàstica - Institut Cartogràfic de Catalunya, 2007 (2009), p. 49.
# Callionymus moretonensis

Callionymus moretonensis és una espècie de peix de la família dels cal·lionímids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba al nord-oest d'Austràlia, Melanèsia i Papua Nova Guinea.

## Referències

* ↑ ITIS
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Còrtex auditiu

El còrtex auditiu o escorça auditiva és la part del lòbul temporal que processa la informació auditiva en humans i molts altres vertebrats. Forma part del sistema auditiu, realitzant funcions bàsiques i superiors a l'audició, com les possibles relacions amb el canvi d'idioma. Es troba bilateralment, aproximadament als costats superiors dels lòbuls temporals: en humans, corba cap avall i cap a la superfície medial, al pla temporal superior, dins del solc lateral i que inclou parts de la circumvolució temporal transversal, i de la circumvolució temporal superior, inclòs el pla polar i el pla temporal (aproximadament les àrees de Brodmann 41 i 42, i parcialment la 22).
El còrtex auditiu participa en l'anàlisi espectrotemporal, és a dir, que implica temps i freqüència, de les entrades que es transmeten des de l'orella. Aleshores, l'escorça filtra i passa la informació al flux dual de processament de la parla. La funció del còrtex auditiu pot ajudar a explicar per què un dany cerebral particular condueix a resultats concrets. Per exemple, la destrucció unilateral, en una regió de la via auditiva per sobre del nucli coclear, provoca una lleugera pèrdua auditiva, mentre que la destrucció bilateral provoca una sordesa cortical.

## Referències

* ↑ Cf. Pickles, James O. (2012). An Introduction to the Physiology of Hearing (4th ed.). Bingley, UK: Emerald Group Publishing Limited, p. 238.
* ↑ Blanco-Elorrieta, Esti; Liina, Pylkkanen «Bilingual language switching in the lab vs. in the wild: The Spatio-temporal dynamics of adaptive language control». Journal of Neuroscience, vol. 37, 37, 16-08-2017, pàg. 9022–9036. DOI: 10.1523/JNEUROSCI.0553-17.2017. PMC: 5597983. PMID: 28821648.
* ↑ Cf. Pickles, James O. (2012). An Introduction to the Physiology of Hearing (4th ed.). Bingley, UK: Emerald Group Publishing Limited, pp. 215–217.
* ↑ Nakai, Y; Jeong, JW; Brown, EC; Rothermel, R; Kojima, K; Kambara, T; Shah, A; Mittal, S; Sood, S «Three- and four-dimensional mapping of speech and language in patients with epilepsy». Brain, vol. 140, 5, 2017, pàg. 1351–1370. DOI: 10.1093/brain/awx051. PMC: 5405238. PMID: 28334963.
* ↑ Hickok, Gregory; Poeppel, David «The cortical organization of speech processing» (en anglès). Nature Reviews Neuroscience, vol. 8, 5, 01-05-2007, pàg. 393–402. DOI: 10.1038/nrn2113. ISSN: 1471-0048. PMID: 17431404.
# Jesús Ceberio Galardi

Jesús Ceberio Galardi (Hondarribia, 1946) és un periodista espanyol. Va dirigir El País entre 1993 i 2006. És conseller del diari El País i membre del seu comitè editorial. Es va graduar per l'Escola de Periodisme de la Universitat de Navarra (1968), en la qual també va fer estudis de filosofia.
Va iniciar la seva trajectòria professional a Bilbao, al diari El Correo (1970-1976). Va ser també corresponsal del diari Informaciones i redactor-presentador de l'informatiu regional de Televisió Espanyola. Es va incorporar a El País des de la seva fundació el 1976 com a corresponsal i delegat al País Basc. En la seva redacció de Madrid va ser cap del servei de documentació i responsable de l'àrea d'informació local. El 1980 es va fer càrrec de la corresponsalia d'Amèrica Llatina, amb seu a Mèxic, que en una primera etapa cobria també l'hemisferi sud. Durant els seus cinc anys va dedicar especial seguiment a les guerres de l'Amèrica Central (El Salvador, Nicaragua, Guatemala), que Ronald Reagan va convertir en l'escenari més calent de la guerra freda a la dècada dels anys 80. També es va ocupar el 1982 de la primera gran crisi del deute llatinoamericana, que va afectar en cascada a Mèxic, Argentina i Brasil. Al seu retorn va ser nomenat redactor en cap de tancament del diari.
El 1987 va formar part de l'equip que va publicar el setmanari d'informació El Globo, del qual va ser subdirector i director durant l'any 1988. Es va reincorporar a El País com a subdirector de l'edició dominical i va assumir després la subdirecció d'informació i la direcció adjunta el 1991. El novembre de 1993 va ser nomenat director d'El País, càrrec en el qual va romandre fins a maig de 2006. Coincidint amb els 20 anys del diari va llançar el 1996 la primera edició digital del diari a Internet. Durant aquesta etapa es va ampliar la presència del diari a Amèrica Llatina amb una edició que mitjançant acords de cooperació s'imprimeix i distribueix en una desena de països.
Ha estat director general de la divisió de premsa de PRISA des de 2006 fins a 2011, quan va ser nomenat conseller d'edicions d'El País. Va ser guardonat en 2004 amb el Premi Ischia en la categoria de premsa internacional.

## Referències

* ↑ «'El País' sustituirá a su director, Jesús Ceberio». La Vanguardia. EFE [Madrid], 16-03-2006.
* ↑ «Jesús Ceberio». Congreso de Periodismo Cultural. [Consulta: 12 agost 2016].
* ↑ «Jesús Ceberio, premio Ischia Internacional de Periodismo». El País [Madrid], 24-06-2004.

## Enllaços externs

* Articles de Jesús Ceberio a El País
# Jaime Quintana

Jaime Quintana (Manresa, finals segle xviii-segona meitat del segle XIX). Va obtenir la càtedra de Lleis per la Universitat de Cervera i posteriorment fou professor a l'Institut de Leyes Digesto Viejo.

## Biografia

Jaime Quintana també va ser rector, o rector interí durant el darrer període de la Universitat de Cervera. Quan dita universitat va ser restablerta i ja coneguda com a Universitat de Barcelona en va esdevenir professor amb la càtedra de Novíssima compilació de 6è i 7è any. Va morir a la segona meitat del segle xix.

## Publicacions

* Quintana, Jaume. In funere ilustris admodum atque amplissimi viri D.D. Mariani Ambrosii Escudero et Claver ... oratio: quam ad Academicum Senatum habuit XVI kal. Ian. ann. MDCCCIV Iacobus Quintana .... Cervera: Typis mandabat sub praelo academico Sigismundus Bou et Baranera, post. 1804. Disponible a: Catàleg de les biblioteques de la UB

## Referències

* ↑ Soldevila, Ferran. Barcelona sense Universitat i la restauració de la Universitat de Barcelona (1714-1837). Barcelona: Universitat de Barcelona, 1938, p. 173.
* ↑ Llaquet d'Entrambasaguas, José Luís. La Facultad de Cánones de la Universidad de Cervera. s.XVIII-XIX. Barcelona: Universitat de Barcelona, 2001, p.361..
* ↑ Rubio Borras. Historia de la Real i Pontificia Universidad de Cervera. Barcelona: Libreria Verdaguer, 1915, p.203. Disponible a:Dipòsits UB.
* ↑ Soldevila, Ferran. Barcelona sense Universitat i la restauració de la Universitat de Barcelona. Barcelona: Universitat de Barcelona, 1938, p.173. Disponible a:Catàleg de les biblioteques de la U.B..

## Bibliografia

* Prats, Joaquim. «La Universidad de Cervera: las reformas borbónicas de los estudios de los estudios superiores en Cataluña» a Busqueta Riu, Joan J., Les Universitats de la Corona d'Aragó, ahir i avui: estudis històrics, Pòrtic biblioteca universitària 44. Barcelona: Pòrtic, 2002. pàg. 12. Disponible a: Histodidacta UB

## Enllaços externs

* Registre d'autoritat de Jaume Quintana Arxivat 2014-11-29 a Wayback Machine..CRAI.Universitat de Barcelona
# Vista del Niàgara, els ràpids del riu

Vista del Niágara, els ràpids del riu, el títol original en anglès del qual és Niagara Falls and the Rapids, c.1851-52, és un llenç de John Frederick Kensett, pintor paisatgista estatunidenc, representant de l'Escola del Riu Hudson, que va anar evolucionant progressivament vers el Luminisme nord-americà.

## Introducció

Les Cascades del Niágara és un tema de llarga tradició a la pintura nord-americana, anteriorment tractat per pintors com John Vanderlyn (l'any 1802), John Trumbull, George Catlin (l'any 1827-28), Thomas Cole (l'any 1830). Les versions de Jasper Francis Cropsey i la d'Albert Bierstadt són posteriors a aquest llenç de Kensett, com també ho són les dues importants obres de Frederic Edwin Church, la de l'any 1857 i la de l'any 1867.

## Anàlisi de l'obra

En principi, sembla estrany que John F. Kensett tractés aquest tema, ja que aquest artista era molt més procliu a escenes tranquil·les, que no pas a composicions de caràcter dramàtic o turbulent. D'acord amb el seu tarannà, Kensett va representar l'indret menys agitat d'aquest indret, o sigui, els ràpids del riu Niágara, just abans de les cascades, les quals va reduir a una simple zona triangular a la part esquerra de la composició.
Terrapin Point, a la Goat Island, és representat a l'extrem esquerre del llenç, però d'una mida molt petita, la qual cosa emfatitza el contrast entre les aigües turbulentes i la tranquil·la vista més enllà del riu. Tot i que aquest llenç és una obra primerenca, i que Kensett encara no havia encetat la seva fase pròpiament luminista, ja hi ha diversos trets que l'anticipen, com la gran importància donada a l'horitzó, que és ample i pàl·lid, i a la subtil il·luminació del celatge, que esdevindrà la principal característica dels seus treballs posteriors.

## Procedència

* Circa 1851, l'artista;
* A l'estudi de l'artista, a la seva mort, a l'any 1872;
* 1872, venut a la National Academy of Design, New York,
* Memorial exhibition to J.R. Kellogg, New York. 1945,
* Harry Shaw Newman, New York; 1945,
* Venut per Harry Shaw Newman a Maxim Karolik, Newport, R.I.;
* 1948, llegat de Martha C. (Mrs. Maxim) Karolik al Museu de Belles Arts de Boston (Accession Date: 3 de juny de 1948)

## Vegeu també

* Vista del Niàgara (Frederic Edwin Church)
* Vista del Niàgara des de la part estatunidenca (Frederic Edwin Church)
* Vista del Niàgara (Albert Bierstadt)

## Referències

* ↑ Wilton-Barringer. op. cit. (en anglès), p. 158-159.
* ↑ Wilton-Barringer. op. cit. (en anglès), p. 158.
* ↑ «Niagara Falls and the Rapids» (en anglès). Museum of Fine Arts of Boston. [Consulta: 12 juny 2020].

## Bibliografia

* NOVAK, Barbara et al.; Explorar el Edén. Paisaje americano del siglo XIX; Madrid-2000: Fundación Colección Thyssen-Bornemisza; ISBN 84-88474-71-7
* MINKS, Louise; The Hudson River School ; Knickerbocker Press; New York-1998; ISBN 1-57715-041-4
* WILTON, Andrew, BARRINGER, Tim; American Sublime, Landscape Painting in the U.S.; Princeton University Press; Princeton-2002; ISBN 0-691-09670-8
# Plectrohyla siopela

Plectrohyla siopela és una espècie de granota endèmica de Mèxic.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Santos-Barrera, G. & Canseco-Márquez, L. 2004. Plectrohyla siopela. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 6 de gener de 2008.
# Guillermo Cervera

Guillermo Cervera (Madrid, 1968) és un fotoperiodista independent amb més de 18 anys d'experiència en la documentació dels conflictes armats i els problemes socials per a la premsa internacional. La seva trajectòria professional comença al diari El Mundo el 1989 i, des de llavors, la seva feina l'ha portat des de la primera línia de Bòsnia el 1993 als recents aixecaments a Líbia i el Caire el 2011; dels campaments de rebels al Txad a fotografiar la guerra de bandes a Caracas (Veneçuela) o el grup separatista dels Tigres Tàmils durant la guerra civil de Sri Lanka.
El 2008 va viatjar per primera vegada a l'Afganistan, país envaït per l'OTAN el 2001 i que estava patint en aquell moment un ressorgiment alarmant de la insurgència talibana. De llavors ençà, Guillermo Cervera ha visitat Kabul unes vuit vegades i la seva tasca s'ha desenvolupat principalment a la regió de Peshawar, on treballa en projectes a llarg termini sobre la vida quotidiana dels talibans i la força econòmica del mercat d'armes occidentals. El 2013 el Palau de la Virreina li va dedicar una exposició titulada Bye bye Kabul.
En data 3 d'abril de 2014 va inaugurar una exposició a la Sala Ciutat de Barcelona, de fotografies capturades als usuaris de diferents Museus observant obres d'art. Així, i fins a un total de 40 obres, apareixen retratades persones als Museus Macba, Miró, Zoologia de Barcelona, o el Metropolitan de Nova York, El Museu del Prado i el Reina Sofia de Madrid, el Louvre de París i el Guggenheim de Bilbao.

## Referències

* ↑ «Exposició "Guillermo Cervera. Bye-Bye Kabul". Fotografia». Generalitat de Catalunya, 01-02-2013. [Consulta: febrer 2013].
* ↑ La Vanguardia de data 3 d'abril de 2014.
# Flexiviridae

Flexiviridae es va classificar com una nova família de virus en la classificació del 2004 però a partir del 2009 s'ha repartit entre tres noves famílies Alphaflexiviridae, Betaflexiviridae i Gammaflexiviridae. I dins un nou ordre anomenat Tymovirales amb l'antiga família Tymoviridae segons acord del Comité Internacional de Taxonomia de virus basant-se en anàlisis de la filogènia molecular de proteïnes.
Aquests virus infecten algunes plantes i pertanyen als tipus de virus d'ARN monocatenari + dins el grup IV de la Classificació de Baltimore.
Alguns es transmeten mecànicament i altres necessiten vectors epidemiològics.

## Referències

* ↑ Adams, M. J.; J. F. Antoniw, M. Bar-Joseph, A. A. Brunt, T. Candresse, G. D. Foster, G. P. Martelli, R. G. Milne, and C. M. Fauquet «The new plant virus family Flexiviridae and assessment of molecular criteria for species demarcation». Archives of Virology. Springer Wien [The Netherlands], 149, 2004, pàg. 1045–1060. DOI: 10.1007/s00705-004-0304-0.
* ICTV Virus Taxonomy 2009
* UniProt Taxonomy «Tymovirales».

## Enllaços externs

* Viralzone: Flexiviridae Arxivat 2009-06-04 a Wayback Machine.
# Callionymus octostigmatus

Callionymus octostigmatus és una espècie de peix de la família dels cal·lionímids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba des del Mar d'Andaman fins a la Xina, les Filipines i Nova Guinea.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Joan Vila i Matabacas

Joan Vila i Matabacas (Aiguafreda, Vallès Oriental, 1951) és empresari i va ser alcalde d'Aiguafreda del 1999 al 2007 i del 2011 al 2019.
Joan Vila és titulat superior en màrqueting i administració d'empreses. Besnet del també alcalde d'Aiguafreda Bonaventura Bassas i Aregall, del 1987 al 1991 va ser regidor de Sanitat de l'Ajuntament i s'ocupà de reorganitzar el sistema sanitari de la població i hi establí un servei de vigilància i emergències permanent al servei dels ciutadans. L'any 1995 tornà a l'Ajuntament com a primer tinent d'alcalde i regidor d'Obres i Urbanisme; en aquesta darrera qualitat maldà perquè s'urbanitzessin carrers del poble que encara eren de terra. El 1999 va anar de primer de llista de la candidatura de CiU com a independent. La llista va ser la més votada i es pactà una coalició que garantís un govern municipal estable (4.7.99). Es tornà a presentar el 2003 per les mateixes sigles, i aquest cop aconseguí la majoria absoluta. Plegà el 16 de juny del 2007, quan va ser rellevat per Jordi Sambola. L'obra de govern d'aquests mandats va estar marcada per la modernització d'Aiguafreda (urbanització continuada i asfaltat de carrers i places, renovació de voreres, potenciació de la neteja i la jardineria urbanes), i el foment de les associacions i de la participació ciutadana. També fou important l'inici de la canalització del riu Congost al seu pas per la vila i la signatura del conveni perquè l'antiga carretera N-152 fos convertida en una via urbana. Des del 2003 és membre del Consell Comarcal, vicepresident del Consorci de la Conca del Besòs i membre de la Junta de la Mancomunitat la Plana.

## Referències

* 1 2 3 «VILA I MATABACAS, JOAN». [Consulta: 6 febrer 2022].
* ↑ «ELECCIONS MUNICIPALS 1999». [Consulta: 6 febrer 2022].
* ↑ «Alcaldes d'AIGUAFREDA». Diccionari biogràfic d'alcaldes i alcaldesses del Vallès Oriental. [Consulta: 6 febrer 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa biogràfica
# Jaime Ramos Hernández

Jaime Ramos Hernández (Madrid, 9 de gener de 1973) és un futbolista madrileny, que ocupa la posició de migcampista.

## Trajectòria

Comença a destacar al modest equip de l'Aranjuez. El 1994 fitxa pel Getafe CF, amb qui debuta a la Segona Divisió. Després de dos anys en aquest club, quan el Getafe descendeix a Segona B el 1996, el migcampista marxa al conjunt veí del CD Leganés, on durant tres temporades serà titular amb els pepineros.
L'estiu de 1999 fitxa pel Vila-real CF. Els valencians acabaven de baixar de primera divisió. Eixe any, el migcampista és titular i disputa 36 partits. El Vila-real hi retorna a la màxima categoria, però, ja a primera divisió, el madrileny perd la condició de titular i només hi disputa nou partits, marcant un gol.
A l'any següent retorna a la categoria d'argent quan fitxa pel Real Múrcia. Amb els grana no aconsegueix un lloc titular. El 2003, el Múrcia aconsegueix l'ascens a Primera, però el migcampista no té continuïtat i recala a la UD Almeria. A l'equip andalús hi recupera el lloc a l'onze inicial durant la primera i la segona campanya, però a la tercera, la 05/06, serà suplent.
A partir del 2006, la carrera del migcampista prossegueix per equips més modestos, com l'Écija (06/08), la UE Alzira (08/09) i el CD San Fernando de Henares (09/...). En total, ha sumat 318 partits a la Segona Divisió.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador