OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Molí de na Blanca

El molí de na Blanca, o molí d'en Barretina és un molí de vent fariner que forma part del molinar de Fartàritx, a Manacor. Actualment està aïllat i enrevoltat de solars sense edificar, el que facilita la seva visibilitat. S'ubica en la prollongació del carrer de na Comptessa, 55, però fora d'alineació. És l'únic molí de Fartàritx que presenta capell i antenada.

## Tipologia i elements

El molí de na Blanca és un molí de base quadrada d'una planta d'altura. Els paraments combinen el paredat en verd i els carreus de marès. Una escala que s'adossa a la façana de migjorn permet l'accés a l'envelador. Al costat de migjorn es localitza el portal emmarcat en marès i sobreclau de marès. La façana de la base es clou amb una cornisa motllurada de marès. Davant la façana principal es localitza una cisterna de capelleta. A la façana est s'obre una portassa d'arc rebaixat i dos finestrons mentre que a la façana oest s'obren una finestra i tres finestrons. Al costat de migjorn es localitza el portal emmarcat en marès. És l'únic molí de tot el molinar de Fartàritx que presenta una torre presenta capell i antenada.
# Prirétxnoie (Krasnodar)

* Per a altres significats, vegeu «Prirétxnoie».
Prirétxnoie - Приречное (rus) - és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la vora esquerra del riu Beissug, davant d'Anapski, a 22 km a l'est de Briukhovétskaia i a 93 km al nord de Krasnodar, la capital.
Pertany al municipi de Bolxoi Beissug.
# Priritxne (Crimea)

* Per a altres significats, vegeu «Prirétxnoie».
Priritxne (en (ucraïnès): Прирічне, en rus: Приречное, Prirétxnoie) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 391 habitants. Pertany al districte de Nijnegorski. Fins al 1948 la vila es deia Kazanpir, i fins al 1962 Sadóve.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 30 maig 2017].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 30 maig 2017].
# Prirétxnoie

«Prirétxnoie» té aquests significats:

## Crimea

* Priritxne (Crimea), localitat de la República Autònoma de Crimea

## Rússia

* Prirétxnoie (Krasnodar), localitat del krai de Krasnodar, a Rússia
* Prirétxnoie (Kabardino-Balkària), localitat de la república de Kabardino-Balkària, a Rússia
* Prirétxnoie (Saràtov), localitat de l'óblast de Saràtov, a Rússia
# Probreviceps macrodactylus

Probreviceps macrodactylus és una espècie de granota de la família Microhylidae que viu a Tanzània.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Loader, S., Poynton, J.C., Howell, K. & Menegon, M. 2004. Probreviceps macrodactylus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 27 d'abril del 2008.
# Prokúdino (Saràtov)

* Per a altres significats, vegeu «Prokúdino».
Prokúdino (en rus: Прокудино) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 398 habitants. Pertany al districte municipal d'Atkarsk.

## Referències

* ↑ «Саратовская губерния. Список населенных мест по сведениям 1859 года». Arxivat de l'original el 2018-02-28.
* ↑ «Списки населенных мест Саратовской губернии. Аткарский уезд / Оценочно-стат. отд. Сарат. губ. зем. управы. — Саратов, 1914». Arxivat de l'original el 2017-11-12.
* ↑ «Aleksandrovka». GeoNames. Arxivat de l'original el 2018-03-03.
# Priapella chamulae

Priapella chamulae és una espècie de peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: Mèxic.

## Referències

* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* 1 2 «Priapella chamulae» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Montgalhard de Lauragués

Montgalhard de Lauragués (francès Montgaillard-Lauragais) és un municipi francès situat al departament de l'Alta Garona, a la regió Occitània.

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-03. [Consulta: 2 setembre 2010].
# Premi Turia a la millor actriu revelació

El Premi Turia a la Millor Actriu Revelació és un guardó atorgat anualment per la Cartelera Turia des de 2002, en la gala dels Premis Turia, a la millor actriu revelació. En ella s'honren els assoliments del món de la cultura i l'espectacle.

## Guardonats

| Any | Actriu | Pel·lícula | Director |
| 2018 | Sandra Escacena | Verónica | Paco Plaza |
| 2017 | - | - | - |
| 2016 | Olivia Delcán | Isla Bonita | Fernando Colomo |
| 2015 | Ingrid García-Jonsson | Hermosa juventud | Jaime Rosales |
| 2014 | Natalia de Molina | Vivir es fácil con los ojos cerrados | David Trueba |
| 2013 | Marina Comas | Los niños salvajes | Patricia Ferreira |
| 2012 | - | - | - |
| 2011 | Natasha Yarovenko | Habitación en Roma | Julio Medem |
| 2010 | Nausicaa Bonnín | Tres días con la familia | Mar Coll |
| 2009 | Esperanza Pedreño | Una palabra tuya | Ángeles González-Sinde |
| 2008 | Marian Álvarez | El millor de mi | Roser Aguilar |
| 2008 | Nadia de Santiago | Las 13 rosas | Emilio Martínez-Lázaro |
| 2007 | Ivana Baquero | El laberinto del fauno | Guillermo del Toro |
| 2007 | Montse Germán | Ficció | Cesc Gay |
| 2006 | Isabel Ampudia | 15 días contigo | Jesús Ponce |
| 2005 | Natalia Millán | Nubes de verano | Felipe Vega |
| 2005 | Irene Montalá | Nubes de verano | Felipe Vega |
| 2004 | Marta Etura | La vida que te espera | Manuel Gutiérrez Aragón |
| 2003 | Zay Nuba | La vida mancha | Enrique Urbizu |
| 2003 | Cuca Escribano | Poniente | Chus Gutiérrez |
| 2002 | Cristina Plazas | L'illa de l'holandès | Sigfrid Monleón |

## Referències

* ↑ Los premios Turia celebran la cultura, Levante-EMV, 18 de juliol de 2018
* ↑ 'El hombre de las mil caras', 'La estrategia del silencio', o 'Merlí', entre los Premis Turia 2017, Europa Press, 29 de juny de 2017
* ↑ La cartelera Turia premia a los actores Pedro Casablanc, Natalia de Molina y Fernando Colomo, La Vanguardia, 23 de juny de 2016
* ↑ XXIV Premis Turia al web de Cartelera Turia
* ↑ Algunos de los galardonados en los XXIII Premios Turia.
* ↑ XXII Premis Turia al web de Cartelera Turia
* ↑ XXI Premis Turia al web de Cartelera Turia
* ↑ Premios Turia 2011 "Representantes del cine español asisten a los premios 'Turia'"
* ↑ Premios Turia 2010 "Arrancan los XIX Premios Turia con la presencia de Santiago Carrillo"
* ↑ XVIII Premis Turia al web de Cartelera Turia
* ↑ XVII Premis Turia al web de Cartelera Turia
* ↑ XVI Premis Turia al web de Cartelera Turia
* ↑ XV Premis Turia al web de Cartelera Turia
* ↑ XIV Premis Turia al web de Cartelera Turia
* ↑ XIII Premis Turia al web de Cartelera Turia
* ↑ XII Premis Turia al web de Cartelera Turia
* ↑ XI Premis Turia al web de Cartelera Turia
# Murentsev

Murentsev - Муренцев (rus) - és un poble (un khútor) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 4 habitants. Pertany al districte (raion) de Novi Oskol.

## Referències

* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 24 febrer 2022].
* ↑ «Схема территориального планирования Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
# Monàkovo (Bélgorod)

* Per a altres significats, vegeu «Monàkovo».
Monàkovo - Монаково (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 1.098 habitants. Pertany al districte (raion) de Stari Oskol.

## Referències

* ↑ Летопись населённых пунктов Белгородской области: Село Котово Старооскольского городского округа Белгородской области: история [села Котово, села Терехово] / Котовская библиотека; сост. Рудакова Тамара Ивановна. — Котово: Котовская библиотека, 1996. — 75 с.
* ↑ «Храм в честь Покрова Пресвятой Богородицы (с. Федосеевка)». ИМЦ «Православное Осколье», 11-10-2012. Arxivat de l'original el 2018-06-12. [Consulta: 9 juny 2018].
# Hyphessobrycon duragenys

Hyphessobrycon duragenys és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6,8 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu a àrees de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica, a les conques dels rius Tietê i Paraíba do Sul.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Nitrox

El Nitrox o Aire Enriquit és una mescla d'oxigen i nitrogen utilitzat en les immersions de submarinisme. El Nitrox conté concentracions d'oxigen més elevades que l'aire. Habitualment s'utilitzen concentracions de 32% d'oxigen i 68% de nitrogen, i de 36% d'oxigen i 64% de nitrogen, si bé en funció de diversos factors (profunditat a la que es vol fer la immersió, per exemple), es poden fer concentracions de 22% d'oxigen fins a 40% d'oxigen, per a submarinisme recreatiu.
En altres modalitats de submarinisme, tècnic, comercial, etc., es poden usar concentracions més elevades del 40% d'oxigen.

## Vegeu també

* Hídrox

## Enllaços externs

* http://www.gasdiving.co.uk/pages/misc/Nitrox.htm Arxivat 2009-01-16 a Wayback Machine.
* http://www.luxfercylinders.com/support/faq/aluminumoxygen.shtml Arxivat 2006-07-21 a Wayback Machine.
* http://www.dive-hive.com/nitrox_calc.php?lang=en
* http://dive-center.org/diving-nitrox.html Arxivat 2011-07-26 a Wayback Machine.
# Psychoda calva

Psychoda calva és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Àfrica.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Satchell, G.H., 1955. New species of East and Central African Psychodidae. Part 1. Revue de zoologie et de botanique africaines. 51:339-372.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2014-10-16 a Wayback Machine. (anglès)
# Bricínia

Bricínia (en grec antic: Βρικιννίαι, en llatí: Bricinniae) era una petita ciutat de Sicília que Tucídides esmenta com a fortalesa (ἔρυμα 'eruma') en territori de Leontins. L'any 422 aC un grup d'exiliats de Leontins la van ocupar i la van mantenir, en una lluita contra els siracusans. Després no torna a aparèixer a la història, excepte per una menció que en fa Esteve de Bizanci, que devia treure el nom de Tucídides. No es pot determinar el seu lloc d'emplaçament.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Bricinniae». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 8 desembre 2022].
# HAŠK Zagreb

El HAŠK Zagreb (nom original Hrvatski Akademski Športski Klub) fou un club croat de futbol de la ciutat de Zagreb.

## Història

El club va ser fundat com una societat poliesportiva el novembre de 1903. L'esport més popular fou el futbol, introduït el 1904. El primer partit fou el 16 d'octubre de 1906 davant PNIŠK Zagreb (Prvi nogometni i športski klub Zagreb) amb empat a un. Guanyà la primera lliga organitzada a Croàcia l'any 1912 (que no arribà a finalitzar). L'any 1923 guanyà la primera edició de la Copa de Iugoslàvia. La temporada 1937-38 es proclamà campió de lliga. Aquest títol el permeté participar en la Copa Mitropa de 1938. L'any 1945 el club desaparegué en ser prohibit pel nou govern comunista. El nou club Dinamo Zagreb s'establí a l'estadi Maksimir

## Palmarès

* Lliga croata de futbol:
** 1912
* Lliga iugoslava de futbol:
** 1937-38
* Copa iugoslava de futbol:
** 1923

## Entrenadors

* 1913-15: František Koželuh
* 1932-33: Johann Strnad
* 1937-38: Zoltán Opata

## Presidents

* Vjekoslav Župančić (1943-1945)

## Referències

* ↑ Yugoslavia/Serbia and Montenegro - Cup Finals at RSSSF
* ↑ «Yugoslavia list of champions». RSSSF, 28-05-2008. [Consulta: 26 juny 2008].
* ↑ «Mitropa Cup 1938». RSSSF, 10-08-1999. [Consulta: 1r juliol 2008].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2008-04-21 a Wayback Machine. (croat)
# Marco Villa

Marco Villa (Abbiategrasso, Llombardia, 8 de febrer de 1969) és un ciclista italià professional des del 1994 fins al 2004, ha destacat especialment en pista on ha aconseguit els majors èxits.
Va aconseguir una medalla bronze als Jocs Olímpics de Sydney en la modalitat de Madison fent parella amb Silvio Martinello. Amb Martinello també ha guanyat dos Campionats del Món de ciclisme en pista i nombroses curses de sis dies.

## Palmarès en pista

* 1995
** 1r al Campionat del Món en pista de la prova de Madison (amb Silvio Martinello)
** Campió d'Itàlia de Madison (amb Silvio Martinello)
** 1r als Sis dies de Grenoble (amb Silvio Martinello)
* 1996
** 1r al Campionat del Món en pista de la prova de Madison (amb Silvio Martinello)
** Campió d'Itàlia de Madison (amb Silvio Martinello)
** 1r als Sis dies de Bordeus (amb Silvio Martinello)
** 1r als Sis dies de Milà (amb Silvio Martinello)
** 1r als Sis dies de Bassano del Grappa (amb Silvio Martinello)
** 1r als Sis dies de Bremen (amb Silvio Martinello)
* 1997
** 1r als Sis dies de Bordeus (amb Silvio Martinello)
** 1r als Sis dies de Milà (amb Silvio Martinello)
** 1r als Sis dies de Zuric (amb Silvio Martinello)
** 1r als Sis dies de Medellín (amb Silvio Martinello)
* 1998
** 1r als Sis dies de Bassano del Grappa (amb Adriano Baffi)
** 1r als Sis dies de Gant (amb Silvio Martinello)
** 1r als Sis dies de Copenhaguen (amb Silvio Martinello)
** 1r als Sis dies de Berlín (amb Silvio Martinello)
* 1999
** 1r als Sis dies de Milà (amb Silvio Martinello)
* 2000
** Medalla de bronze als Jocs Olímpics de Sydney en Madison (amb Silvio Martinello)
** 1r als Sis dies de Berlín (amb Silvio Martinello)
* 2001
** 1r als Sis dies de Torí (amb Ivan Quaranta)
** 1r als Sis dies de Stuttgart (amb Silvio Martinello)
** 1r als Sis dies de Fiorenzuola d'Arda (amb Ivan Quaranta)
* 2002
** 1r als Sis dies de Grenoble (amb Adriano Baffi)
** 1r als Sis dies d'Amsterdam (amb Silvio Martinello)
** 1r als Sis dies de Torí (amb Ivan Quaranta)
* 2003
** Campió d'Itàlia de Madison (amb Samuele Marzoli)
* 2004
** 1r als Sis dies de Torí (amb Ivan Quaranta)
* 2005
** 1r als Sis dies de Torí (amb Sebastián Donadio)
* 2006
** 1r als Sis dies de Fiorenzuola d'Arda (amb Franco Marvulli)

### Resultats a la Copa del Món

* 1995
** 1r a Manchester, en Madison

## Palmarès en ruta

* 1994
** Vencedor d'una etapa de la Coca-Cola Trophy

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1995. 118è de la classificació general
* 2001. 133è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Mayate

Mayate (en àrab ميات, Mayāt; en amazic ⵎⴰⵢⴰⵟ) és una comuna rural de la província d'El Kelâa des Sraghna, a la regió de Marràqueix-Safi, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 12.101 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Mayday Classic

El Mayday Classic és una competició ciclista d'un dia que es disputa a Sud-àfrica. La cursa forma part de l'UCI Àfrica Tour, amb una categoria 1.2, des de la seva creació el 2015.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2015 | Hendrik Kruger Nicholas Dlamini | | Metkel Eyob |

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cqranking.com
# María Josefa Álvarez de Arenales

María Josefa Álvarez de Arenales (Salta, 1 de setembre de 1807 - Buenos Aires, 15 de juny de 1890) María Josefa Natalia Álvarez d'Arenals va ser una patriota que de ben jove va contribuir econòmicament amb l'exèrcit argentí per sostenir la guerra de la Independència. És considerada una de les Patrícies Argentines.

## Biografia

Segons l'historiador i genealogista Carlos Ibarguren, era descendent del colonitzador espanyol Domingo Martínez de Irala. Els seus avantpassats tenien un remot origen mestís guaraní, que compartia amb molts pròcers de l'època de la Independència. Era filla del general Juan Antonio Álvarez de Arenales i de Serafina de González Hoyos.
Va segellar la seva unió indissoluble amb el seu cosí segon, el coronel Evaristo de Uriburu, amb qui perllongaria un il·lustre llinatge. En la seva progènie, hi figuren dos Presidents de la República: el seu fill José Evaristo Uriburu, i el seu nét, el general José Félix Uriburu.
Un altre dels seus fills, el general Napoleón Uriburu, va participar en les guerres civils argentines, en la Guerra del Paraguai, en la Conquesta del Desert, en la conquesta del Chaco i va ser governador dels territoris del Chaco i de Formosa. Era a més cosina germana del doctor Juan Antonio Fernández.
Durant la Guerra de la Independència Argentina, María Josefa va donar les seves joies i estalvis en suport de la causa patriota, per la qual cosa el general José de San Martín la va condecorar amb una medalla i una banda amb la inscripció Al patriotisme, rebent també un pergamí que explicava que havia estat concedida Per honrar el pit de les dames que han sentit les desgràcies de la pàtria.
Va acompanyar al seu pare a l'exili i va tornar després amb el seu marit a la seva terra natal. Després del recés del seu marit es va radicar finalment amb la seva família a la ciutat de Buenos Aires, on l'any 1874 li va ser lliurat el crani del seu pare, que la seva família conservaria fins al 1959 quan va ser col·locat en el Panteó de Salta.
Va morir a Buenos Aires el 15 de juny de 1890. La seva filla Josefa Uriburu de Girondo va finançar a la ciutat de Salta la construcció d'un hospital de tuberculosos que va portar el seu nom.

## Bibliografia

* Lily Insulsa de Newton, Diccionari biogràfic de dones argentines, Buenos Aires, 1972
* Vicente Osvaldo Cutolo, Nou diccionari biogràfic argentí (1750-1930), Editorial Elx, 1968.
* Vitry, Roberto, Dones Salteñas, Hanne, Salta, 2000.
* Villafañe, Benjamí, Les Dones d'Antany en el Nord-oest Argentí, 1953.
* Drucaroff, Elsa, La Pàtria de les Dones: una història d'espies en la Salta de Güemes, Sud-americana, Bons :Aires, 1999, ISBN 950071700X, 9789500717007

## Enllaços externs

* Les Dones de la Independència Arxivat 2011-09-03 a Wayback Machine.
* La dona en la lluita per la nostra Independència
# María Collazo

María Collazo (Montevideo, 6 de març de 1884 - 22 de març de 1942) fou una educadora i periodista, feminista, sindicalista i anarquista uruguaiana.

## Biografia

Filla d'immigrants gallecs catòlics, tenia vuit germans. Va créixer al barri La Aguada i s'educà en un col·legi de monges. El seu germà major, Luis, arrelat a Buenos Aires, la introduí en les idees anarquistes quan ella era adolescent.
El 1902, contrau matrimoni amb Pedreira, amb qui tingué quatre fills. Després d'un període a Montevideo, la família s'instal·la a Buenos Aires. Ella es relacionà de seguida amb centres d'militància anarcosindicalista.
El 1908, poc després del naixement de la seua quarta filla, quedà vídua. Anys després, nasqué la seua cinquena filla. Tots tenien noms mitològics: Themis, Espartaco, Hebe, Leda i Venus.

## Militància

El 1907, organitza amb Juana Rouco Buela, Virginia Bolten i Teresa Caporaletti (entre altres), el Centre Femení Anarquista, primera organització llibertària de l'Argentina formada per dones. La seu era en la Societat de Resistència de Conductors de Carros de Buenos Aires.
Aquest any, M. Collazo i Juana Rouco foren oradores en l'acte de la Vaga d'Inquilins, moviment de protesta en resposta a la pujada de lloguers i desallotjaments de convents a Buenos Aires i altres ciutats de l'Argentina. Conclosa la vaga, el govern argentí deportà immigrants sindicalistes utilitzant la Llei de Residència. M. Collazo fou una de les deportades, per això torna a l'Uruguai juntament amb la seua família.
Participa en les protestes per la condemna a mort i posterior assassinat del pedagog anarquista català Francesc Ferrer i Guàrdia.

## Periodisme

El 1909, col·labora amb La Nueva Senda (1909-1910), diari anarcofeminista dirigit per Juana Rouco Buela. El 1915, funda i dirigeix la revista La Batalla.

## Referències

* ↑ Mujeres Pioneras del Bicentenario, 2013.
* ↑ «María Collazo: periodista y anarquista de Uruguay». Arxivat de l'original el 2017-09-04. [Consulta: 20 abril 2017].
* ↑ Memorias de rebeldía: 7 historias de vidas. Montevideo: GREMCU; Puntosur, 1988.

## Bibliografia

* La premsa és dona / Adda Laguardia. Montevideo: MEC. Direcció nacional de Cultura, 2013.
# María Conde Alcolado

María Conde Alcolado (Madrid, 14 de juny de 1997) és una jugadora de bàsquet madrilenya.
Aler, es formà en les categories inferiors del Club Baloncesto Estudiantes i debutà amb l'equip sènior la temporada 2013-14 a la Lliga femenina 2. Jugà a la Lliga NCAA amb el Florida State Seminoles durant dues temporades (2015-17) i tornà a la competició estatal jugant amb l'Uni Girona Club de Bàsquet, amb el qual guanyà una Lliga catalana (2017-18) i aconseguí els subcampionats de Lliga espanyola, Copa de la Reina i Supercopa. Posteriorment, ha jugat a la Lliga polonesa amb el Wisla Cracòvia (2018-19) i el CCC Polkowice (2019-20) i a la Lliga txeca amb el USK Praga, amb el qual ha arribat a la Final four de l'Eurolliga (2020-21) i fou escollida en el quintet ideal de la competició. L'abril de 2019 fou seleccionada en la posició número 27 del draft de la WNBA per les Chicago Sky.
Internacional amb la selecció espanyola en categories de formació, s'ha proclamat campiona d'Europa sub-16 (2013), sub-18 (2015), sub-20 (2016, 2017) i subcampiona del Món sub-17 (2014). Amb la selecció absoluta és internacional des de 2017 i s'ha proclamat campiona d'Europa (2017) i subcampiona (2023), També ha participat als Jocs Olímpics de Tòquio 2020, finalitzant en sisena posició.

## Referències

* ↑ Vallejo, Luis. «María Conde, consagración en la élite. Hablamos con la exterior española del USK Praha» (en castellà). Gigantes, 07-04-2022. [Consulta: 22 desembre 2023].
* ↑ Escribano, Santi. «María Conde, 1ª canterana en la WNBA» (en castellà). Movistar Estudiantes, 13-04-2019. [Consulta: 28 desembre 2023].
* ↑ Verdaguer, Marc. «María Conde canvia l'Uni pel Wisla Cracòvia polonès». Diari de Girona, 16-05-2018. [Consulta: 28 desembre 2023].
* ↑ «María Conde, elegida en el quinteto ideal de la Euroleague Women» (en castellà). FEB, 01-04-2022. [Consulta: 28 desembre 2023].
* ↑ Maestre, Mike. «España, camino a la WNBA: Cazorla, Conde y Salvadores, elegidas en el Draft 2019» (en castellà). As, 11-04-2019. [Consulta: 28 desembre 2023].
* ↑ Pérez, Jonás. «Lección de España con la medalla de plata: “La llevamos con la cabeza muy alta”» (en castellà). Relevo, 25-06-2023. [Consulta: 22 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa de María Conde Alcolado - Competiciones FEB
* Fitxa de María Conde Alcolado - Selección Femenina Absoluta